ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2015р. Справа№ 914/3823/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О. при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за первісним позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю АГРО-КС, м.Біла Церква Київська область

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю УКРМЕТАЛ ПЛАСТ, м.Львів

про визнання недійсним договору купівлі-продажу №5-п від 10.09.2015р.

за зустрічним позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю УКРМЕТАЛ ПЛАСТ, м.Львів

до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю АГРО-КС, м.Біла Церква Київська область

про стягнення штрафних санкцій в сумі 15 111,27 грн.

За участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) не зявився;

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_3 представник (довіреність б/н від 20.11.2015р.).

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю АГРО-КС до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю УКРМЕТАЛ ПЛАСТ про визнання недійсним договору купівлі-продажу №5-п від 10.09.2015р.

Ухвалою суду від 09.11.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 23.11.2015р.

Ухвалою суду від 23.11.2015р. розгляд справи відкладено на 07.12.2015р.

Ухвалою суду від 25.11.2015р. до спільного розгляду з первісним позовом прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю УКРМЕТАЛ ПЛАСТ про стягнення штрафних санкцій в сумі 15 111,27 грн. та призначено до розгляду на 07.12.2015р.

Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) в судове засідання повторно не зявився, доказів, що витребовувались ухвалами суду від 09.11.2015р, від 23.11.2015р., від 25.11.2015р. та від 07.12.2015р. не подав.

У попереднє судове засідання від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надійшло клопотання (вх.№50066/15 від 18.11.2015р.) про розгляд справи без участі представника, яке підписане директором ОСОБА_4 АГРО- КС ОСОБА_5

Станом на 21.12.2015р. на адресу суду повернулись без вручення поштові конверти з ухвалами суду від 23.11.2015р., від 25.11.2015р. та від 07.12.2015р. та довідками поштового відділення звязку про те, що причиною повернення є відсутність адресата за адресою: вул.Ярмаркова,19, м.Біла Церква, 19117 та довідкою про уточнення адреси за адресою: вул.Комсомольській,44 смт.Васильківка, Дніпропетровська область, 52600. Вказані адреси, на які позивачу за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надсилались ухвали суду зазначені ним же у позовній заяві.

Станом на 21.12.2015р. від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) відзив, заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи не надходили.

У судовому засіданні 21.12.2015р. представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) проти первісного позову ОСОБА_4 АГРО-КС заперечив, просив відмовити у задоволенні первісного позову повністю, з підстав в наведених у відзиві (вх.№52395/15 від 02.12.2015р.). Зустрічні позовні вимоги підтримав повністю та просив задоволити зустрічний позов повністю, з підстав наведених у зустрічній позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.75 ГПК України при відсутності представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом), за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та заслухавши представника відповідача за первісним позовом, суд по первісному позову встановив наступне:

10.09.2015р. між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю АГРО-КС, в особі директора ОСОБА_6, який діє на підставі статуту (продавець) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю УКРМЕТАЛ ПЛАСТ, в особі директора ОСОБА_7, який діє на підставі статуту (покупець) було укладено договір № 5-п купівлі-продажу (надалі договір), за умовами якого продавець (позивач) зобовязувся поставити та передати у власність покупця (відповідача) продукцію, іменовану надалі товар, а покупець - прийняти і оплатити її на умовах цього договору.

Відповідно до п.1.2. договору найменування, асортимент, кількість, ціна товару, що поставляється за цим договором, вказується в накладних на відвантаження товару. Загальна сума цього договору визначається сумою всіх накладних на поставки за цим договором.

Відповідно до п.2.1. договору покупець за цим договором здійснює оплату товару за домовленістю сторін.

Відповідно до п.3.1. договору поставка товару здійснюється протягом 5 (пяти) робочих днів з дня підтвердження продавцем заявки покупця (усної або письмової, в тому числі по факсу, електронній пошті) на поставку товару. Підтвердження направляється покупцю факсом, електронною поштою, або іншим способом, який є прийнятним для сторін договору.

Відповідно до п.4.1. та п.4.2. договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін. Даний договір укладено строком на 1 (один) календарний рік. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору за один місяць до закінчення строку його чинності договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Відповідно до п.8.1. договору, цей договір укладено у двох оригінальних примірника, що мають однакову юридичну силу, один для покупця, один для продавця.

Відповідно до п.8.4. договору сторони та їх представники стверджують, що однаково розуміють значення і умови цього договору на термінології українською мовою та його правові наслідки, правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, їх волевиявлення є вільним і відповідає їх внутрішній волі, а також те, що договірне носить характеру фіктивного та удаваного правочину. Ціна договору, за твердженням сторін відповідає їх дійсним намірам.

Відповідно до п.8.5. договору сторони та їх представники також стверджують, що не обмежені в праві укладати правочини, не визнані у встановленому порядку недієздатними повністю або частково, не страждають на захворювання, що перешкоджають усвідомленню ними суті цього договору.

Договір № 5-п купівлі-продажу від 10.09.2015р. підписано та скріплено печатками уповноважених представників сторін у справі.

Позивач посилаючись на ст.203, ч.3 ст.215, ст.216, ч.1 ст.638 ЦК України ст.ст.180,189 ГК України, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу №5-п укладений 10.09.2015р. між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю АГРО-КС та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю УКРМЕТАЛ ПЛАСТ, у зв"язку з тим, що між сторонами договору не було погоджено ціну за якою здійснювався продаж товару, а отже не досягнуто згоди щодо істотних умов договору.

При прийнятті рішення за первісним позовом суд виходить з наступного:

Приписами ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг дієздатності. Свою дієздатність юридичні особи реалізовують через органи управління, повноваження яких визначаються статутом або довіреністю (ч. 1 ст. 92 ЦК України).

Позивач свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 10.09.2015 р. між сторонами був укладений договір купівлі-продажу № 5-п, при укладенні договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачем не було погоджено ціну договору, що суперечить ст.180 Господарського кодексу України.

Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Статтею 180 Господарського кодексу України передбачено, що при укладенні господарського договору сторони зобовязані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Ціна - це грошова сума, яку одна сторона сплачує іншій за надану річ, товари, послуги, роботи. Згідно ст.189 Господарського кодексу України ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях.

В пункті 1.2. цього договору купівлі-продажу визначено, що найменування, асортимент, кількість, ціна товару, що поставляється за цим договором, вказується в накладних на відвантаження товару. Загальна сума цього договору визначається сумою всіх накладних на поставки за цим договором.

Згідно п. 2.1. договору купівлі-продажу покупець за цим договором здійснює оплату товару за домовленістю сторін.

Таким чином, при укладенні спірного договору сторонами було досягнуто згоди щодо порядку визначення ціни за якою здійснюється продаж товару, а відтак посилання позивача на те, що у спірному договорі відсутнє погодження ціни договору є безпідставним.

Приписами ст.ст. 627, 632 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Згідно ст. 180 ГК України зміст договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямовані на встановлення, зміну або припинення господарських зобовязань, як погоджені, так і ті, що приймаються ними як обовязкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно п. 3.1. договору купівлі-продажу поставка товару здійснюється протягом 5 (пять) робочих днів з дня підтвердження продавцем заявки покупця (усної або письмової, в тому числі по факсу, електронній пошті) на поставку товару. Підтвердження направляється покупцю факсом, електронною поштою, або іншим способом, який є прийнятним для сторін договору.

З матеріалів справи вбачається, що з моменту укладення договору купівлі-продажу №5-п від 10.09.2015 року, позивач неодноразово поставляв відповідачу товар, всього на загальну суму 20 627 100,00 грн. згідно видаткових накладних:

- №ПХ-2309/69 від 23.09.2015р. на суму 702 000,00 грн.;

- №ПХ-2309/70 від 23.09.2015р. на суму 947 700,00 грн.;

- №ПХ-2309/71 від 23.09.2015р. на суму 912 600,00 грн.;

- №ПХ-2309/67 від 23.09.2015р. на суму 900 900,00 грн.;

- №ПХ-2309/68 від 23.09.2015р. на суму 854 100,00 грн.;

- №ПХ-2209/63 від 22.09.2015р. на суму 783 900,00 грн.;

- №ПХ-2209/64 від 22.09.2015р. на суму 795 600,00 грн.;

- №ПХ-2109/74 від 21.09.2015р. на суму 994 500,00 грн.;

- №ПХ-2109/75 від 21.09.2015р. на суму 865 800,00 грн.;

- №ПХ-2109/73 від 21.09.2015р. на суму 713 700,00 грн.;

- №ПХ-2109/70 від 21.09.2015р. на суму 737 100,00 грн.;

- №ПХ-2109/72 від 21.09.2015р. на суму 924 300,00 грн.;

- №ПХ-2109/71 від 21.09.2015р. на суму 912 600,00 грн.;

- №ПХ-2109/77 від 21.09.2015р. на суму 877 500,00 грн.;

- №ПХ-2109/78 від 21.09.2015р. на суму 936 000,00 грн.;

- №ПХ-2109/76 від 21.09.2015р. на суму 760 500,00 грн.;

- №ПХ-1809/71 від 18.09.2015р. на суму 865 800,00 грн.;

- №ПХ-1809/72 від 18.09.2015р. на суму 982 800,00 грн.;

- №ПХ-1809/70 від 18.09.2015р. на суму 725 400,00 грн.;

- №ПХ-1509/111 від 15.09.2015р. на суму 725 400,00 грн.;

- №ПХ-1509/113 від 15.09.2015р. на суму 994 500,00 грн.;

- №ПХ-1509/112 від 15.09.2015р. на суму 854 100,00 грн.;

- №ПХ-1409/187 від 14.09.2015р. на суму 865 800,00 грн.;

- №ПХ-1409/111 від 14.09.2015р. на суму 994 500,00 грн., які підписані та скріплені печатками уповноважених представників сторін у справі.

Факт поставки позивачем товару по договору купівлі-продажу №5-п від 10.09.2015р. підтверджується також наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними:

- №1490 від 23.09.2015р.;

- №1485 від 23.09.2015р.;

- №1493 від 22.09.2015р.;

- №1496 від 21.09.2015р.;

- №1524 від 21.09.2015р.;

- №1514 від 21.09.2015р.;

- №1535 від 18.09.2015р.;

- №1541 від 15.09.2015р.;

- №1517 від 24.09.2015р. з відміткою відповідача (відповідальної особи вантажоодержувача) ОСОБА_4 УКРМЕТАЛ ПЛАСТ про отримання товару.

Відповідачем за зустрічним позовом долучено до матеріалів справи договір від 29.09.2015р. про переведення боргу, відповідно до умов якого ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю АГРО-КС, в особі директора ОСОБА_6, який діє на підставі статуту (первісний кредитор) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Укрвторсплав, в особі директора директора ОСОБА_8, який діє на підставі статуту (новий кредитор), керуючись ст.ст. з 512 по 519 Цивільного кодексу України, уклали цей договір відступлення права вимоги (надалі договір переведення боргу).

Слід зазначити, що наданий представником відповідача за первісним позовом договір укладений 29.09.2015р. між ОСОБА_4 "Агро-КС" та ОСОБА_4 "Укрвторсплав" має назву про перевід боргу, однак фактично за своєю правовою природою є договором про заміну кредитора у зобов"язанні.

Відповідно до п.1. договору переведення боргу новий кредитор стає кредитором боржника за договором №5-п від 10 вересня 2015 року між первісним кредитором ОСОБА_4 АГРО-КС та ОСОБА_4 УКРМЕТАЛ ПЛАСТ (надалі - боржник) на суму 20 627 100,00 гривень.

Згідно п.2 договору про переведення боргу до нового кредитора переходить право вимагати (замість первісного кредитора) від боржника належного виконання зобов"язань боржника, викладених в угоді, а боржник зобов"язується перед новим кредитором належно виконати зобов"язання боржника, що викладені в угоді.

Відповідно до умов п.4 договору про переведення боргу в момент підписання договору здійснюється перехід права вимоги (визначеного у п.1. договору) первісного кредитора до нового кредитора.

У момент підписання договору первісний кредитор зобов"язується передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються за договором.

Згідно п.1. ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підтвердження факту оплати відповідачем за поставлений товар згідно договору купівлі-продажу №5-п від 10.09.2015р., останній долучив до матеріалів справи платіжні доручення: №22 від 29.09.2015р. на суму 2996000,00 грн.; №23 від 29.09.2015р. на суму 5004000,00 грн.; №24 від 30.09.2015р. на суму 4000000,00 грн.; №26 від 01.10.2015р. на суму 750000,00 грн.; №27 від 01.10.2015р. на суму 1000000,00 грн.; №33 від 06.10.2015р. на суму 211000,00 грн.; №34 від 07.10.2015р. на суму 1770000,00 грн.; №35 від 08.10.2015р. на суму 2300000,00 грн.; №38 від 13.10.2015р. на суму 2000000,00 грн.; №46 від 19.10.2015р. на суму 300000,00 грн.; №48 від 19.10.2015р. на суму 295772,00 грн.

Отримувачем коштів у вказаних платіжних дорученнях зазначено ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Укрвторсплав, підстава платежу оплата по договору про заміну боржника у зобов"язанні від 29.09.2015р.

Однак вказані платіжні доручення не містять відмітки про проведення платежів банком, а інших належних доказів оплати відповідачем за первісним позовом не подано, відтак, суд не може стверджувати про факт оплати товару поставленого відповідачу за договором купівлі-продажу №5-п від 10.09.2015р.

При укладенні спірного договору сторонами у п.2.1. було погоджено та досягнуто згоди, що ціна товару вказується в накладних, а загальна сума визначається сумою всіх накладних за договором, що в свою чергу підтверджує досягнення між сторонами усіх його істотних умов. Відтак твердження позивача за первісним позовом про відсутність ціни є безпідставним та необгрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами виконувалися умови договору, зокрема позивачем поставлено товар. Факт укладення та виконання такого договору підтверджується вчиненими сторонами діями: поставкою товару позивачем за первісним позовом, прийняттям цього товару відповідачем за первісним позовом.

Зважаючи на вищевикладене, первісний позов ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю АГРО-КС про визнання недійсним договору купівлі-продажу №5-п від 10.09.2015р. не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ст.49 ГПК України судові витрати за первісним позовом слід покласти на позивача за первісним позовом.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та заслухавши представника позивача зустрічним позовом, суд по зустрічному позову встановив наступне:

Позивач за зустрічним позовом (ОСОБА_4 УКРМЕТАЛ ПЛАСТ) просить суд стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю АГРО-КС пеню за прострочення поставки товару в сумі 15 111,27 грн.

Як на підставу свої вимог позивач за зустрічним позовом покликається на умови укладеного між сторонами договору купівлі-продажу №5-п від 10.09.2015 року, зокрема п.3.1., 5.2., ст.ст.526, 610, 612 ЦК України, ст.230 ГК України.

Позивач, 11.09.2015р., звертався до відповідача ОСОБА_4 АГРО-КС із заявкою (пропозицією) на поставку товару (продукції), а саме лист товщиною від 10 до 25 мм ДСТУ EN 13599:2013 в кількості 176,3 т, терміном до 21.09.2015р.

Відповідач (ОСОБА_4 АГРО-КС) листом підтвердив прийом до виконання вищенаведеної заявки покупця (ОСОБА_4 УКРМЕТАЛ ПЛАСТ) на поставку товару (продукції), а саме лист товщиною від 10 до 25 мм ДСТУ EN 13599:2013 в кількості 176,3 т, терміном до 21.09.2015р.

Як стверджує позивач у зустрічній позовній заяві, відповідач ОСОБА_4 АГРО-КС порушив умови п.3.1. договору купівлі-продажу, прострочивши поставку товару (продукції), а саме:

- за видатковими накладними на загальну суму 1 579 500,00 грн. на один календарний день:

- №ПХ-2209/63 від 22.09.2015р. на суму 783 900,00 грн.;

- №ПХ-2209/64 від 22.09.2015р. на суму 795 600,00 грн.

- за видатковими накладними на загальну суму 4 317 300,00 грн. на два календарні дні:

- №ПХ-2309/69 від 23.09.2015р. на суму 702 000,00 грн.;

- №ПХ-2309/70 від 23.09.2015р. на суму 947 700,00 грн.;

- №ПХ-2309/71 від 23.09.2015р. на суму 912 600,00 грн.;

- №ПХ-2309/67 від 23.09.2015р. на суму 900 900,00 грн.;

- №ПХ-2309/68 від 23.09.2015р. на суму 854 100,00 грн.

Керуючись умовами п.5.2. договору позивач нарахував відповідачу пеню за прострочення поставки товару на загальну суму 15 111,27 грн.

Отже, позивач за зустрічним позовом просить стягнути з відповідача пеню за прострочення поставки товару, яка згідно поданого розрахунку зустрічних позовних вимог становить 15 111,27 грн.

При прийнятті рішення за зустрічним позовом суд виходить з наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Положеннями ст.ст.627, 628, 629 ЦК України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторонам (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умовами ст.663 ЦК України продавець зобовязаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Правовідносини позивача та відповідача виникли на підставі укладеного між ними -10.09.2015р. договору купівлі-продажу №5-п, за умовами якого продавець (позивач) зобовязувся поставити та передати у власність покупця (відповідача) продукцію, іменовану надалі товар, а покупець - прийняти і оплатити її на умовах цього договору.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 15 111,27 грн., яка передбачена умовами п.5.2. договору та нарахована за кожний день прострочки.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

В силу ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч.2 ст.217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.5.2 договору купівлі-продажу №5-п, за прострочення поставки товару покупець сплачує продавцю штраф в розмірі 5% від вартості поставленого товару та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми боргу за кожен день прострочення.

Пеня характеризується такими ознаками:

- застосування виключно у грошових зобов'язаннях;

- можливість встановлення тільки за такий вид порушення зобов'язання, як прострочення виконання (порушення умови про строки);

- обчислення у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання; - триваючий характер - нарахування пені за кожний день прострочення.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, слід зазначити, що є різновидом неустойки, має триваючий характер, тобто нараховується за певний проміжок часу, є видом відповідальності за невиконання, за загальним правилом, виключно грошового зобов'язання.

Аналіз положень діючого законодавства, що регулює питання стягнення з боржника пені, зокрема, ч. 3 ст. 549 ЦК України, Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, свідчить про те, що платником пені може виступати лише особа, що несе грошові зобов'язання перед своїм контрагентом.

Отже, розмір пені залежить від тривалості прострочення вчинення дій (бездіяльності) боржником та застосовується за порушення виключно грошового зобов'язання.

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

При цьому, оскільки обов'язок відповідача щодо поставки товару не є грошовим зобов'язанням, а та обставина, що за порушення строку поставки товару за договором покупець зобов'язаний сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми боргу за кожен день прострочення не перетворює визначену договором пеню у пеню за порушення грошового зобов'язання.

Винятком коли пеня може бути стягнута за порушення негрошового зобовязання є ч.2 ст. 231 ГК України, якою передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, зокрема, у розмірі: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Однак положення ч.2 ст.231 ГК України можуть бути застосовані тільки якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту.

Зобовязання, що виникли між позивачем та відповідачем не підпадають під положення ч.2 ст.231 ГК України.

Зважаючи на вищевикладене, дослідивши матеріали справи по зустрічному позову, надавши оцінку наявним у справі доказам, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ст.49 ГПК України судові витрати за зустрічним позовом слід покласти на зустрічного позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 60, 82-85, 87 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову відмовити.

2. Судовий збір за первісним позовом покласти на первісного позивача.

3. У задоволенні зустрічного позову відмовити.

4. Судовий збір за зустрічним позовом покласти на зустрічного позивача.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 28.12.2015р.

Суддя Сухович Ю.О.