ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2015 р. Справа № 911/4557/15

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О. Д.

за участю представників учасників процесу:

від позивача (за первісним позовом) відповідача (за зустрічним позовом): ОСОБА_1 (довіреність б/н від 26.08.2015 р.);

від відповідача-1 (за первісним позовом) позивача (за зустрічним позовом): ОСОБА_2 (довіреність б/н від 27.04.2015 р.);

від відповідача-2 (за первісним позовом): не зявились;

розглянувши матеріали справи

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Хімагромаркетинг, м. Київ

до:

1) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Аграрник, смт Новотроїцьке, Новотроїцький район, Херсонська область;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю „Сендер, м. Бровари;

про стягнення 169 919, 50 грн

та

за зустрічним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Аграрник, смт Новотроїцьке, Новотроїцький район, Херсонська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Хімагромаркетинг, м. Київ

про розірвання договору поставки

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ „Хімагромаркетинг звернулось в господарський суд Київської області із первісним позовом до СТОВ „Аграрник, ТОВ „Сендер про стягнення у солідарному порядку 147 756, 09 грн основної заборгованості (курсова різниця), 22 163, 41 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем (за первісним позовом) невиконанням відповідачем-1 (за первісним позовом) свого обовязку щодо оплати у повному обсязі за товар згідно з договором поставки № АП-11-0018 від 18.03.2014 р., укладеним між ТОВ „Хімагромаркетинг та СТОВ „Аграрник, та невиконанням відповідачем-2 свого обовязку щодо оплати у повному обсязі за товар згідно з договором поруки № ПР-11-0018 від 27.06.2014 р., укладеним між ТОВ „Хімагромаркетинг та ТОВ „Сендер.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.10.2015 р. порушено провадження у справі № 911/4557/15 за позовом ТОВ „Хімагромаркетинг до СТОВ „Аграрник, ТОВ „Сендер про стягнення 169 919, 50 грн і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 28.10.2015 р.

21.10.2015 р. до канцелярії суду від позивача (за первісним позовом) надійшли пояснення по справі б/н від 20.10.2015 р., що долучені судом до матеріалів справи.

26.10.2015 р. СТОВ „Аграрник (відповідач-1 за первісним позовом) до початку розгляду господарським судом справи по суті у справі № 911/4557/15 звернулось в господарський суд Київської області із зустрічним позовом до ТОВ „Хімагромаркетинг (позивач за первісним позовом) про розірвання договору поставки № АП-11-0018 від 18.03.2014 р., укладеного між ТОВ „Хімагромаркетинг та СТОВ „Аграрник.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем (за зустрічним позовом) істотною зміною обставин, якими ТОВ „Хімагромаркетинг та СТОВ „Аграрник керувались при укладенні договору поставки № АП-11-0018 від 18.03.2014 р.

28.10.2015 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від позивача (за первісним позовом) надійшли додаткові пояснення по справі б/н від 27.10.2015 р., що долучені судом до матеріалів справи.

28.10.2015 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 11.11.2015 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.10.2015 р. прийнято зустрічний позов СТОВ „Аграрник для спільного розгляду з первісним позовом ТОВ „Хімагромаркетинг у справі № 911/4557/15 і призначено його розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 11.11.2015 р.

11.11.2015 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від позивача (за первісним позовом) надійшов супровідний лист б/н 10.11.2015 р. із доданими до нього документами на виконання вимог суду, що долучені судом до матеріалів справи.

11.11.2015 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 25.11.2015 р.

25.11.2015 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від відповідача-1 (за первісним позовом) позивача (за зустрічним позовом) надійшов відзив б/н від 23.11.2015 р. на позовну заяву ТОВ „Хімагромаркетинг, у якому він просить суд відмовити у задоволенні первісного позову повністю та задовольнити зустрічний позов.

25.11.2015 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 10.12.2015 р.

10.12.2015 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від позивача (за первісним позовом) надійшли додаткові пояснення по справі б/н від 08.12.2015 р., що долучені судом до матеріалів справи.

10.12.2015 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від відповідача-2 (за первісним позовом) надійшла заява б/н від 09.12.2015 р., у якій він визнає первісний позов повністю.

10.12.2015 р. у судовому засіданні представник позивача (за первісним позовом) відповідача (за зустрічним позовом) надав усні пояснення щодо своїх первісних позовних вимог, первісні позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в первісній позовній заяві. Також, представник позивача (за первісним позовом) відповідача (за зустрічним позовом) надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти зустрічного позову, просив суд відмовити в задоволенні зустрічного позову повністю з підстав, зазначених у відзиві на зустрічний позов.

Представник відповідача-1 (за первісним позовом) позивача (за зустрічним позовом) у судовому засіданні надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти первісного позову, просив суд відмовити в задоволенні первісного позову повністю з підстав, зазначених у відзиві на первісну позовну заяву та у зустрічній позовній заяві. Також, представник відповідача-1 (за первісним позовом) позивача (за зустрічним позовом) надав усні пояснення щодо своїх зустрічних позовних вимог, зустрічні позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в зустрічній позовній заяві.

Представник відповідача-2 (за первісним позовом) у судове засідання не зявився, хоча про судове засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомив, документи, витребувані судом, надав.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

18.03.2014 р. між ТОВ „Хімагромаркетинг та СТОВ „Аграрник було укладено договір поставки № АП-11-0018, за умовами якого позивач за первісним позовом зобовязався передати у власність відповідачу-1 за первісним позовом, а відповідач-1 за первісним позовом зобовязався прийняти й оплатити наступні засоби захисту рослин: герсотил 8 кг на суму 4 059, 04 грн, фітолікар 440 л на суму 77 123, 20 грн, тотал 400 л на суму 25 420, 00 грн (далі - товар).

Пунктом 1.2 договору передбачено, що вартість товару на дату укладення цього договору становить 106 602, 24 грн у т.ч. ПДВ 20 %. Вартість товару в період дії договору може змінюватись в порядку передбаченому п. 2.2., при цьому така ціна є узгодженою сторонами та не потребує додаткового узгодження шляхом підписання змін та доповнень до цього договору.

Відповідно до п. 1.3 договору фактичний курс купівлі долара США на дату складання цього договору становить 10, 25 грн/долара США. Під фактичним курсом купівлі долара США розуміється курс купівлі долара США встановлений філією та/або відділенням банку, в якому у позивача за первісним позовом відкрито поточний рахунок, на відповідну дату.

Згідно з п. 1.4 договору кількість і асортимент товару, який підлягає поставці, визначається відповідно до п. 1.1 даного договору. За бажанням відповідача-1 за первісним позовом кількість та асортимент товару можуть бути збільшені, що оформляється додатковою угодою, в якій визначається кількість та асортимент товару, що підлягає поставці та строк оплати.

Пунктом 1.5 договору передбачено, що загальна вартість товару (ціна договору) визначається як сума поставленого товару на умовах цього договору та додаткових угод до нього.

Відповідно до п. 2.1 договору відповідач-1 за первісним позовом зобовязався сплатити позивачу за первісним позовом вартість товару, зазначену в п. 1.2 даного договору, в наступні строки: 21 320, 45 грн не пізніше 20.03.2014 р., 10 660, 22 грн не пізніше 20.07.2014 р. та 74 621, 57 грн не пізніше 20.10.2014 р.

Згідно з п. 2.2 договору при розрахунку здійснюється перерахунок вартості товару з врахуванням фактичного курсу долара США на дату оплати відповідно до графіку закріпленого в п. 2.1. цього договору, за наступною формулою:

S1 = S0*A1/A0, де

S0 сума даного договору, яка повинна бути перерахована відповідно до графіку закріпленого в п. 2.1 цього договору;

S1 сума у гривнях, що підлягає сплаті з урахуванням п. 2.2 цього договору;

А0 вартість у гривнях одного долара США за фактичним курсом, що встановлений на дату укладення даного договору (додаткової угоди) згідно з п. 1.3 даного договору;

А1 вартість у гривнях одного долара США за фактичним курсом, що встановлений на дату оплати відповідно до графіку закріпленого в п. 2.1 цього договору (додаткової угоди).

У випадку порушення відповідачем-1 за первісним позовом строків оплати встановлених цим договором, перерахунок вартості товару із врахуванням фактичного курсу купівлі долара США буде здійснюватись на дату надходження коштів.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що підтвердженням фактичного курсу купівлі долара США є довідка банку. Положення п. 2.2 застосовуються тільки у випадку збільшення фактичного курсу купівлі долара США. При застосуванні п. 2.2 цього договору позивач за первісним позовом виставляє рахунок-фактуру, який відповідач 1 за первісним позовом зобовязаний оплатити протягом 1 банківського дня. Вартість вважається сплаченою повністю, коли остаточна оплата, розрахована в порядку визначеному в п. 2.2 цього договору, перерахована на розрахунковий рахунок позивача за первісним позовом.

Відповідно до п. 2.5 договору валютою платежу за даним договором є національна грошова одиниця України гривня.

Згідно з п. 2.6 договору оплата вартості товару, що залишилася, здійснюється не пізніше кінцевого строку, визначеного у п. 2.1. даного договору.

Пунктом 2.7 договору передбачено, що датою виконання зобовязання по оплаті товару вважається день надходження коштів на розрахунковий рахунок позивача за первісним позовом.

Відповідно до п. 2.9 договору у випадку збільшення фактичного курсу купівлі долара США на момент відвантаження товару позивач за первісним позовом має право, але не зобовязаний направити для підписання додаткову угоду, яку відповідач-1 за первісним позовом зобовязаний підписати та повернути позивачу за первісним позовом напротязі 3 днів з моменту отримання.

Згідно з п. 4.3 договору одночасно з передачею товару позивач за первісним позовом зобовязаний передати відповідачу-1 за первісним позовом наступні документи: рахунок на оплату товару; податкову накладну; видаткову (відвантажувальну) накладну; товарно-транспортну накладну, якщо поставка товару здійснюється на умовах СРТ.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що відповідач-1 за первісним позовом зобовязаний передати позивачеві за первісним позовом довіреність на одержання товарно-матеріальних цінностей для одержання товару.

Відповідно до п. 4.5 договору підписання відповідачем-1 за первісним позовом видаткової накладної підтверджує отримання останнім всіх передбачених п. 4.3. цього договору документів.

Згідно з п. 5.2 договору відповідач-1 за первісним позовом відповідає за несвоєчасну оплату товару й сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу. При розрахунку пені застосовується ставка НБУ, що діє в період нарахування пені.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що сторони дійшли згоди щодо зміни тривалості позовної давності про стягнення неустойки (штрафу, пені), передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, і встановили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, встановлених розділом 5 цього договору, припиняється через три роки від дня, коли це зобовязання повинно було бути виконане.

Відповідно до п. 5.4 договору у випадку прострочення виконання зобовязань, передбачених розділом 2 даного договору, більше ніж на 30 днів винна сторона додатково сплачує іншій стороні за даним договором штраф у розмірі пятнадцяти відсотків від ціни договору.

Згідно з п. 5.5 договору сторони прийшли до згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченого ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, і встановлюють її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 (девяносто) календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений відповідачем 1 за первісним позовом та девяносто шість відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення девяноста календарних днів. З дня закінчення строків сплати, передбачених п. 2.1 договору, вважається, що позивачем за первісним позовом предявлена вимога щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (минулий або майбутній) та відсотків річних.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01.01.2016, а в частині розрахунків до повного виконання відповідачем 1 за первісним позовом своїх зобовязань за цим договором.

Відповідно до п. 7.6 договору сторони досягли згоди щодо зміни строків позовної давності та встановлюють її тривалістю у пять років, що стосується виконання зобовязань по сплаті основного боргу та штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобовязань.

02.04.2014 р. між позивачем та відповідачем-1 за первісним позовом було укладено додатковий договір № АП-11-0018ДС1 до договору поставки № АП-11-0018 від 18.03.2014 р., відповідно до якого сторони домовились доповнити основний договір поставки наступним додатковим переліком захисту рослин: оперкот Акро 200 л на суму 63 800, 00 грн; фактичний курс купівлі долара США на дату складання цього додаткового договору становить 11, 60 грн/долара США; відповідач-1 за первісним позовом зобовязався згідно даного додаткового договору здійснити оплату в наступні строки: 12 760, 00 грн не пізніше 05.04.2014 р., 6 380, 00 грн не пізніше 20.07.2014 р. та 44 660, 00 грн не пізніше 20.10.2014 р.

22.04.2014 р. між позивачем та відповідачем-1 за первісним позовом було укладено додатковий договір № АП-11-0018ДС2 до договору поставки № АП-11-0018 від 18.03.2014 р., відповідно до якого сторони домовились доповнити основний договір поставки наступним додатковим переліком захисту рослин: тотал К 500 л на суму 48 300, 00 грн; фактичний курс купівлі долара США на дату складання цього додаткового договору становить 11, 50 грн/долара США; відповідач-1 за первісним позовом зобовязався згідно даного додаткового договору здійснити оплату в наступні строки: 9 660, 00 грн не пізніше 25.04.2014 р., 4 830, 00 грн не пізніше 20.07.2014 р. та 33 810, 00 грн не пізніше 20.10.2014 р.

13.05.2014 між позивачем та відповідачем-1 за первісним позовом було укладено додатковий договір № АП-11-0018ДС3 до договору поставки № АП-11-0018 від 18.03.2014 р., відповідно до якого сторони домовились доповнити основний договір поставки наступним додатковим переліком захисту рослин: оріон 2 кг на суму 2 606, 98 грн; фактичний курс купівлі долара США на дату складання цього додаткового договору становить 11, 85 грн/долара США; відповідач-1 за первісним позовом зобовязався згідно даного додаткового договору здійснити оплату в наступні строки: 521, 40 грн не пізніше 15.05.2014 р., 260, 70 грн не пізніше 20.07.2014 р. та 1 824, 88 грн не пізніше 20.10.2014 р.

23.06.2014 між позивачем та відповідачем-1 за первісним позовом було укладено додаткову угоду № АП-11-0018ДС4 до договору поставки № АП-11-0018 від 18.03.2014 р., відповідно до якої сторони домовилися зменшити кількість та не поставляти наступний товар: герсотил 8 кг на суму 4 059, 04 грн.

На виконання умов договору поставки № АП-11-0018 від 18.03.2014 р. позивач за первісним позовом по видаткових накладних № АП-11-0027 від 20.03.2014 на суму 77 123, 20 грн, № АП-11-0045 від 02.04.2014 р. на суму 25 420, 00 грн, № АП-11-0072 від 08.04.2014 р. на суму 63 800, 00 грн, № АП-11-0177 від 14.05.2014 р. на суму 2 606, 98 грн та № АП-11-0179 від 14.05.2014 р. на суму 48 300, 00 грн поставив відповідачу-1 за первісним позовом товар на загальну суму 217 250, 18 грн, а відповідач-1 за первісним позовом, на підставі довіреностей № 15 від 02.04.2014 р., № 18 від 08.04.2014 р. та № 25 від 14.05.2014 р., вказаний товар отримав.

Проте, в порушення своїх договірних зобовязань, відповідач-1 за первісним позовом за вищезазначений поставлений товар станом на 20.04.2015 р. розрахувався частково, а саме на суму 87 250, 18 грн, у звязку з чим станом на 20.04.2015 р. за ним утворилася заборгованість перед позивачем за первісним позовом у розмірі 130 000, 00 грн.

Рішенням господарського суду Київської області від 20.04.2015 р. (суддя Лутак Т. В.) у справі № 911/361/15 за первісним позовом ТОВ „Хімагромаркетинг до СТОВ „Аграрник, ТОВ „Евромаркетинг про стягнення 208 744, 72 грн та за зустрічним позовом СТОВ „Аграрник до ТОВ „Хімагромаркетинг про визнання недійсними пунктів договору первісний позов задоволено частково і присуджено до солідарного стягнення з СТОВ „Аграрник, ТОВ „Евромаркетинг на користь ТОВ „Хімагромаркетинг 130 000, 00 грн основного боргу, 1 045, 09 грн пені, 3 258, 75 грн штрафу, 16 936, 20 грн відсотків річних від простроченої суми, 18 770, 07 грн курсової різниці та 4 174, 89 грн судового збору, а в іншій частині первісних позовних вимог відмовлено і у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 р. рішення господарського суду Київської області від 20.04.2015 р. у справі № 911/361/15 залишено без змін.

Рішенням господарського суду Київської області від 25.08.2015 р. (суддя Бабкіна В. М.) у справі № 911/3264/15 за позовом ТОВ „Хімагромаркетинг до СТОВ „Аграрник, ТОВ „Евромаркетинг про стягнення 98 037, 81 грн позов задоволено повністю і присуджено до солідарного стягнення з СТОВ „Аграрник, ТОВ „Евромаркетинг на користь ТОВ „Хімагромаркетинг 35808, 77 грн пені, 62 229, 04 грн відсотків річних, а також присуджено до стягнення з СТОВ „Аграрник на користь ТОВ „Хімагромаркетинг 980, 38 грн судового збору та присуджено до стягнення з ТОВ „Евромаркетинг на користь ТОВ „Хімагромаркетинг 980, 38 грн судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 р. рішення господарського суду Київської області від 25.08.2015 р. у справі № 911/3264/15 залишено без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 цього ж кодексу обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вищевказані обставини були встановлені рішенням господарського суду Київської області від 20.04.2015 р. у справі № 911/361/15 за первісним позовом ТОВ „Хімагромаркетинг до СТОВ „Аграрник, ТОВ „Евромаркетинг про стягнення 208 744, 72 грн та за зустрічним позовом СТОВ „Аграрник до ТОВ „Хімагромаркетинг про визнання недійсними пунктів договору та рішенням господарського суду Київської області від 25.08.2015 р. у справі № 911/3264/15 за позовом ТОВ „Хімагромаркетинг до СТОВ „Аграрник, ТОВ „Евромаркетинг про стягнення 98 037, 81 грн.

Отже, суд дійшов висновку, що вищевказані обставини є доведеними і не підлягають доказуванню на підставі ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

27.06.2014 р. між позивачем та відповідачем-2 було укладено договір поруки № ПР-11-0018-1, згідно з умовами п. 1.1. якого у відповідності до цього договору поручитель поручається перед кредитором за виконання обовязків Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю „Аграрник (код за ) за договорами передбаченими розділом 2 цього договору.

Згідно з п. 1.2. договору поруки у разі порушення боржником основного договору та/або зобовязання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до п. 1.3. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязання боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат кредитора тощо.

Пунктом 2.1. договору поруки передбачено, що під основним договором в цьому договорі розуміють договір поставки № АП-11-0018 від „18 березня 2014 року про поставку засобів захисту рослин та додаткові договори (угоди) до них, укладені між кредитором та боржником.

Пунктом 4.1. договору поруки передбачено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

23.12.2014 р. позивач (за первісним позовом) звернувся до боржника відповідача-2 (за первісним позовом) із вимогою б/н від 22.12.2014 р., у якій вимагав у триденний строк із моменту отримання даної вимоги виконати взяті на себе зобовязання за договором поруки № ПР-11-0018-1 від 27.06.2014 р. та сплатити 130 000, 00 грн основної заборгованості.

У процесі розгляду справи судом встановлено, що лише станом на 21.09.2015 р. відповідач-1 (за первісним позовом) свій обовязок по оплаті поставленого товару згідно з договором поставки № АП-11-0018 від 18.03.2014 р., укладеним між ТОВ „Хімагромаркетинг та СТОВ „Аграрник, та рішенням господарського суду Київської області від 20.04.2015 р. у справі № 911/361/15 виконав у повному обсязі, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача (за первісним позовом) за 21.09.2015 р., наявною у матеріалах справи.

Як було зазначено вище, позивач у своїй первісній позовній заяві, крім інших вимог, просить суд стягнути з відповідачів (за первісним позовом) на свою користь 147 756, 09 грн основної заборгованості (курсова різниця у відповідності до пунктів 2.2., 2.3. договору поставки).

З приводу вказаної позовної вимоги позивача (за первісним позовом) суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Регулювання відносин, що виникають у звязку із купівлею-продажем товару, забезпеченням виконання зобовязання здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 543 цього ж кодексу у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст. 554 цього ж кодексу у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором поставки строк і станом на час розгляду справи відповідач-1, відповідач-2 (за первісним позовом) обовязок щодо оплати товару у повному обсязі не виконали і їх основна заборгованість (курсова різниця у відповідності до пунктів 2.2., 2.3. договору поставки) перед позивачем (за первісним позовом) складає 147 756, 09 грн, що підтверджується договором поставки № АП-11-0018 від 18.03.2014 р. та додатковими договорами до нього, рішенням господарського суду Київської області від 20.04.2015 р. у справі № 911/361/15 за первісним позовом ТОВ „Хімагромаркетинг до СТОВ „Аграрник, ТОВ „Евромаркетинг про стягнення 208 744, 72 грн та за зустрічним позовом СТОВ „Аграрник до ТОВ „Хімагромаркетинг про визнання недійсними пунктів договору та рішенням господарського суду Київської області від 25.08.2015 р. у справі № 911/3264/15 за позовом ТОВ „Хімагромаркетинг до СТОВ „Аграрник, ТОВ „Евромаркетинг про стягнення 98 037, 81 грн, договором поруки № ПР-11-0018 від 27.06.2014 р., випискою з банківського рахунку позивача (за первісним позовом) за 21.09.2015 р., наявними у матеріалах справи.

Отже, вимоги позивача (за первісним позовом) про стягнення із відповідачів (за первісним позовом) у солідарному порядку основної заборгованості (курсова різниця у відповідності до пунктів 2.2., 2.3. договору поставки) у розмірі 147 756, 09 грн за договором поставки № АП-11-0018 від 18.03.2014 р. та додатковими договорами до них є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач (за первісним позовом) просить стягнути у солідарному порядку із відповідачів (за первісним позовом) штраф, передбачений договором поставки № АП-11-0018 від 18.03.2014 р., за прострочення відповідачами виконання обовязку по оплаті товару понад 30 днів всього на загальну суму 22 163, 41 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Згідно з ч. 2 ст. 551 цього ж кодексу передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 5.4. договору поставки передбачено, що у випадку прострочення виконання зобовязань, передбачених розділом 2 даних договорів, більше ніж 30 днів винна сторона додатково сплачує іншій стороні за даним договором штраф у розмірі 15 % від ціни договору.

Розрахунок штрафу від суми основної заборгованості (курсова різниця у відповідності до пунктів 2.2., 2.3. договору поставки), виконаний позивачем (за первісним позовом), є обґрунтованим та вірним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача (за первісним позовом) в частині стягнення із відповідачів (за первісним позовом) у солідарному порядку штрафу від суми основної заборгованості за договором у розмірі 22 163, 41 грн.

Позивач (за зустрічним позовом) у своїй зустрічній позовній заяві просить суд розірвати договір поставки № АП-11-0018 від 18.03.2014 р., укладений між ТОВ „Хімагромаркетинг та СТОВ „Аграрник.

Що стосується вказаної зустрічної позовної вимоги позивача (за зустрічним позовом) суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 691 цього ж кодексу покупець зобовязаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Якщо ціну встановлено залежно від ваги товару, вона визначається за вагою нетто, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу.

Якщо договором купівлі-продажу встановлено, що ціна товару підлягає зміні залежно від показників, що зумовлюють ціну товару (собівартість, затрати тощо), але при цьому не визначено способу її перегляду, ціна визначається виходячи із співвідношення цих показників на момент укладення договору і на момент передання товару.

Якщо продавець прострочив виконання обовязку щодо передання товару, ціна визначається виходячи із співвідношення цих показників на момент укладення договору і на день передання товару, встановлений у договорі, а якщо такий день не встановлений договором, - на день, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Положення цієї частини про визначення ціни товару застосовуються, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобовязання.

Статтею 632 цього ж кодексу передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 652 цього ж кодексу у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у звязку з виконанням цього договору.

Зміна договору у звязку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У процесі розгляду справи позивачем (за зустрічним позовом) у відповідності до ст. ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували істотну зміну обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору поставки, що в свою чергу могло б бути підставою у відповідності до положень ст. 188 Господарського кодексу України, ст. 652 Цивільного кодексу України для розірвання договору на вимогу однієї із сторін у судовому порядку.

Заперечення позивача (за зустрічним позовом) щодо того, що істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору поставки, є суттєве збільшення ціни договору вартості поставленого товару, чого сторони не могли передбачити, що в свою чергу могло б бути підставою у відповідності до положень ст. 188 Господарського кодексу України, ст. 652 Цивільного кодексу України для розірвання договору поставки є необґрунтованими, оскільки положеннями пунктів 1.1., 1.2., 1.3., 2.1, 2.2, 2.3. договору поставки № АП-11-0018 від 18.03.2014 р. встановлено обовязковий перерахунок вартості товару з врахуванням фактичного курсу долара США на дату оплати відповідно до графіку закріпленого в п. 2.1. цього договору, що свідчить про передбачення і усвідомлення сторонами можливості зміни ціни товару, у тому числі суттєвої, у звязку із зміною фактичного курсу долара США на дату оплати відповідно до графіку закріпленого в п. 2.1. цього договору.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що, як було встановлено судом у процесі розгляду справи, позивачем (за зустрічним позовом) не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували істотну зміну обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору поставки, що в свою чергу могло б бути підставою у відповідності до положень ст. 188 Господарського кодексу України, ст. 652 Цивільного кодексу України для розірвання договору на вимогу однієї із сторін у судовому порядку, у звязку із чим суд вважає, що у позивача (за зустрічним позовом) не виникло право на розірвання договору поставки з підстав, зазначених у ст. 652 Цивільного кодексу України, а тому позовна вимога позивача (за зустрічним позовом) до відповідача (за зустрічним позовом) про розірвання договору поставки, є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню у повному обсязі, а позовні вимоги за зустрічним позовом є необґрунтованими і незаконними, а тому підлягають відхиленню.

Судові витрати за розгляд первісного позову відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідачів (за первісним позовом).

Судові витрати за розгляд зустрічного позову відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача (за зустрічним позовом) відповідача (за первісним позовом).

Керуючись ст. ст. 44, 49, 60, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Аграрник (ідентифікаційний код 30981635), Товариства з обмеженою відповідальністю „Сендер (ідентифікаційний код 37852965) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Хімагромаркетинг (ідентифікаційний код 30262667) 147 756 (сто сорок сім тисяч сімсот пятдесят шість) грн 09 (девять) коп. основної заборгованості, 22 163 (двадцять дві тисячі сто шістдесят три) грн 41 (сорок одна) коп. штрафу.

3. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Аграрник (ідентифікаційний код 30981635) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Хімагромаркетинг (ідентифікаційний код 30262667) судові витрати 1 274 (одна тисяча двісті сімдесят чотири) грн 39 (тридцять девять) коп. судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Сендер (ідентифікаційний код 37852965) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Хімагромаркетинг (ідентифікаційний код 30262667) судові витрати 1 274 (одна тисяча двісті сімдесят чотири) грн 39 (тридцять девять) коп. судового збору.

5. Відмовити у задоволенні зустрічного позову повністю.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

20 січня 2016 р.