КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2015 р. Справа№ 910/24738/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Власова Ю.Л.

Хрипуна О.О.

за участю представників:

від позивача (апелянта): Жданова В.П.

від відповідача : Студенніков С.В.

від третьої особи: Бакулін О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Сервісна компанія "Еско-Північ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 про припинення провадження по справі № 910/24738/15 (суддя: Смирнова Ю.М. )

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Сервісна компанія "Еско-Північ"

до Торгово-промислової палати України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс"

про визнання недійсним та скасування сертифікату

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Еско-Північ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Торгово-промислової палати України про визнання недійсним та скасування сертифікату № 4459, виданого Торгово-промисловою палатою України від 10.06.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 провадження по справі № 910/24738/15 припинено на підставі п.1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 мотивована тим, що Сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України, - не є актом ненормативного характеру (індивідуальним актом), оскільки він не породжує прав і обов'язків для позивача та йому не адресований, а є лише результатом практичної діяльності торгово-промислової палати з визначених питань. Сертифікат, дійсність якого оспорюється скаржником, не спрямований на регулювання суспільних відносин і не має обов'язкового характеру для суб'єктів таких відносин. На підставі наведеного, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про те, що спір про визнання недійсним та скасування сертифіката не підлягає вирішенню в господарських судах України, а тому провадження у справі №910/24738/15 підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 по справі №910/24738/15 - скасувати. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що Сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України, відноситься до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), які породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ним кола суб'єктів), якому вони адресовані, і можуть бути предметом оскарження у контексті захисту прав суб'єктів господарювання.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу ПАТ ТОВ "Енерго-Сервісна компанія "Еско-Північ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 по справі №910/24738/15 передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Станіку С.Р., для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2015 апеляційну скаргу ТОВ "Енерго-Сервісна компанія "Еско-Північ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 по справі №910/24738/15 прийнято до провадження та порушено апеляційне провадження, розгляд справи № 910/24738/15 призначено на 09.12.2015.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду Тищенко А.І. від 09.12.2015 у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Корсакової Г.В. апеляційну скаргу по справі № 910/24738/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Хрипун О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 апеляційну скаргу ТОВ "Енерго-Сервісна компанія "Еско-Північ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 по справі №910/24738/15 прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Хрипун О.О., розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати в раніше призначеному судовому засіданні 09.12.2015.

В судовому засіданні 09.12.2015 представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив суд оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні 09.12.2015 проти доводів апеляційної скарги заперечував, вказував на те, що оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні.

Представник третьої особи в судовому засіданні 09.12.2015 надав пояснення по суті поданої апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.5 ст.106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Як встановлено Київським апеляційним господарським судом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Еско-Північ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Торгово-промислової палати України про визнання недійсним та скасування сертифікату № 4459, виданого Торгово-промисловою палатою України від 10.06.2015.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Торгово - промислова палата України видала сертифікат №4459 від 10.06.2015, який не відповідає дійсним обставинам форс-мажору, у зв'язку з чим даний сертифікат став підставою для ухилення Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" від відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань перед позивачем за договором купівлі - продажу природного газу №49-09/13 від 25.09.2013. На думку позивача, відповідач не належним чином та неповно розглянув документи, які стали підставою для видачі оскаржуваного сертифікату, а отже сертифікат №4459 від 10.06.2015 є таким, що виданий з порушенням норм чинного законодавства та порядку засвідчення форс - мажорних обставин, який передбачений регламентом, є виданим без належних правових підстав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 провадження по справі № 910/24738/15 припинено на підставі п.1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 мотивована тим, що Сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України, - не є актом ненормативного характеру (індивідуальним актом), оскільки він не породжує прав і обов'язків для позивача та йому не адресований, а є лише результатом практичної діяльності торгово-промислової палати з визначених питань. Сертифікат, дійсність якого оспорюється скаржником, не спрямований на регулювання суспільних відносин і не має обов'язкового характеру для суб'єктів таких відносин. На підставі наведеного, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про те, що спір про визнання недійсним та скасування сертифіката не підлягає вирішенню в господарських судах України, а тому провадження у справі №910/24738/15 підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Проте, з наведеними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду не погоджується, вважає їх такими, що не вдповідають обставинам справи, з огляду на наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Матеріалами справи підтверджується, що 10.06.2015 Торгово - промисловою палатою України було видано сертифікат №4459, яким засвідчено Товариству з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" настання форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: дія органів державної влади в особі Кабінету Міністрів України в результаті прийняття незаконної і не чинної постанови №647 від 26.11.2014 "Про порядок закупівлі природного газу промисловими, енергогенеруючими та теплогенеруючими (в частині промислових обсягів газу) підприємствами", як регуляторного акта під час виконання договору купівлі-продажу природного газу від 25.09.2013 №49-09/13, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерго-сервісна компанія "Еско-Північ". Початок дії обставин форс-мажору (обставин непереборної сили) - 29.11.2014, дата закінчення терміну дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) - 31.03.2015.

Дійсність сертифіката № 4459 від 10.06.2015 і є предметом позовних вимогу справі №910/24738/15.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата є недержавною неприбутковою самоврядною організацією, яка об'єднує юридичних осіб, які створені і діють відповідно до законодавства України, та громадян України, зареєстрованих як підприємці, та їх об'єднання.

Згідно з ч.1 ст. 14-1 вказаного вище Закону України торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (ч. 2 ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні").

Як роз'яснило Міністерство юстиції України в листі від 30.05.2014 №6602-0-26-14/8.1 торгово-промислова палата (далі - ТПП) засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів (контрактів) на підставі чинного законодавства України, Методики про порядок засвідчення Торгово-промисловою палатою України форс-мажорних обставин.

До ТПП зацікавлена сторона договору (контракту) подає письмову заяву, підписану її керівником. Заява прописується у довільній формі. В заяві вказуються початок виникнення подій (які віднесені в контракті/договорі до форс-мажорних обставин), період дії цих обставин та їх наслідки. Також у заяві вказується, які зобов'язання за договором не можуть бути виконані внаслідок настання форс-мажорних обставин, та контактна інформація для зворотного зв'язку.

До заяви додаються такі документи: належним чином засвідчена копія договору (контракту) з усіма додатками (змінами та доповненнями, якщо вони були). У ньому мають бути вказані обставини, що звільняють сторони від відповідальності, перераховані події, які сторони погодилися вважати форс-мажорними, вказані органи країн, що підтверджують факт настання обставин форс-мажору; інформація про обсяг виконаних (або невиконаних) зобов'язань по договору (контракту); документи компетентних державних органів, що підтверджують настання події.

Заявник несе відповідальність за достовірність наданих документів згідно з чинним законодавством України.

За результатами розгляду документів ТПП видає сертифікат (висновок) про форс-мажорні обставини. Сертифікат (висновок) про форс-мажорні обставини - це документ установленої форми, який є підтвердженням настання форс-мажорних обставин на території України, виданий ТПП згідно з нормами чинного законодавства.

Сертифікат (висновок) видається заявнику на бланку ТПП. У сертифікаті (висновку) вказуються сторони контракту (договору), дата його укладення, місце, час, період (якщо це можливо вказати на дату звернення), протягом якого мали місце надзвичайні та невідворотні події.

Сертифікат (висновок) підписується Президентом ТПП, Першим віце-президентом або Віце-президентами. На сертифікаті (висновку) ставиться печатка ТПП.

Порядок видачі сертифікатів визначено Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженим рішенням Президії ТПП України від 15.07.2014 №40 (3) та новою редакцією Регламенту, затвердженою рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 (5).

Пунктом 7 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в редакції рішення Президії ТПП України від 15.07.2014 № 40 (3) було передбачено порядок оскарження виданих сертифікатів про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), оскарження відмови у їх видачі.

Відповідно до п.п.7.1 - 7.7 Регламенту було визначено, що виданий Торгово-промисловою палатою України/регіональними торгово-промисловими палатами сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) може бути оскаржений в Регламентний комітет ТПП України з питань сертифікації форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), який призначається рішенням Президії ТПП України.

Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) може бути оскаржено стороною по договору, контракту, угоді протягом трьох місяців з дати, коли стороні стало відомо про його видачу.

Заявник може оскаржити відмову у видачі сертифіката щодо висновку про відсутність форс-мажорних обставин або відсутність причинно-наслідкового зв'язку між форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) і невиконанням зобов'язання протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання відмови.

Регламентний комітет зобов'язаний розглянути заяву про оскарження сертифіката або оскаржити відмову у його видачі протягом 30 календарних днів з дня її надходження до ТПП України. Рішення Регламентного комітету про залишення сертифіката/відмови в його видачі в силі або їх скасування приймається більшістю голосів його членів і є остаточним.

У разі скасування сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) про це робиться відповідний запис в єдиному Реєстрі сертифікатів про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

При скасуванні відмови у видачі сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) розгляд заяви зацікавленої особи поновлюється і здійснюється відповідним уповноваженим органом у складі іншої уповноваженої особи.

У новій редакції Регламенту, затвердженій рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 (5), положення про можливість оскарження до Регламентного комітету виданих сертифікатів та відмови у їх видачі, не передбачено.

Отже, сертифікат засвідчує існування форс-мажорних обставин, якими в розумінні ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", п.п. 3.1, 6.2, 6.4 Регламенту є обставини, що унеможливлюють виконання певного зобов'язання.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Перелік категорій справ, які підвідомчі господарським судам наведено у ст. 12 Господарського процесуального кодексу України.

В свою чергу, Рішенням Конституційного Суду України від 02.07.2002 у справі № у справі N 13-рп/2002 за конституційним зверненням відкритого акціонерного товариства "Концерн Стирол" щодо офіційного тлумачення положення абзацу першого пункту 1 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (справа про оспорювання актів у господарському суді) роз'яснено, що господарським судам підвідомчі справи про визнання недійсними чинних як нормативних, так і ненормативних актів незалежно від дати їх прийняття.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідно до вимог ст.ст. 1, 4-1, 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає положенням статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, які виникли між сторонами спору хоча і не мають господарський характер, проте, Сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України, відноситься до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), які породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ним кола суб'єктів), якому вони адресовані, а тому можуть бути предметом оскарження у контексті захисту прав суб'єктів господарювання.

Крім того, з висновком Господарського суду міста Києва про те, що сертифікат, дійсність якого оспорюється скаржником, не спрямований на регулювання суспільних відносин і не має обов'язкового характеру для суб'єктів таких відносин, суд апеляційної інстанції не погоджується і вважає його помилковим, оскільки як свідчать матеріали справи, і зокрема на що посилається суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, оцінка спірного сертифікату Торгово-промислової палати та існування форс-мажорних обставин здійснена Вищим господарським судом України під час розгляду справи № 910/11934/15 за позовом "Енерго-сервісна компанія "Еско-Північ" до ТОВ "Нафтогаз-Альянс", за результатам якої прийнята постанова від 04.11.2015 про відмову в задоволенні позову з посиланням зокрема і на оспорюваний сертифікат. Тобто, наявність оспорюваного позивачем сертифікату стала однією з підстав відмови у позові у іншій справі.

Також, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що згідно резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002р. у справі щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України, положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м'якого покарання від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004). Тому в контексті статті 55 Конституції України органи судової влади здійснюють функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

За змістом рішення Конституційний Суд України від 01.12.2004 року у справі №1-10/2004 року щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний інтерес), поняття "право" та "охоронюваний законом інтерес" особи, що вживаються в законах, знаходяться у логічно- смисловому зв'язку та означають прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, легітимний дозвіл, що є об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних потреб особи, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально- правовим засадам.

Отже, судовому захисту підлягають суб'єктивні порушені або оспорювані права і охоронювані законом інтереси особи, зокрема і юридичної. А у випадку, якщо відповідне право особи або охоронювані законом інтереси особи - не порушені, то це не є підставою для припинення провадження у відповідній справі з посиланням на припис п. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України. Наведене також узгоджується і з приписами п. 4.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», яким зокрема наголошено, що господарський суд, дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовити в позові, а не припиняти провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження матеріалами справи. Натомість, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про припинення провадження у справі з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 провадження по справі № 910/24738/15 в силу вимог п. 3. 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України, і направлення справи № 910/24738/15 до суду першої інстанції для її подальшого розгляду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 99, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Сервісна компанія "Еско-Північ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 про припинення провадження по справі № 910/24738/15 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 про припинення провадження по справі № 910/24738/15 - скасувати.

3. Справу Господарського суду міста Києва № 910/24738/15 - направити до суду першої інстанції для її подальшого розгляду.

4. Матеріали справи № 910/24738/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Ю.Л. Власов

О.О. Хрипун