КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2015 р. Справа№ 910/11778/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Рябухи В.І.

Калатай Н.Ф.

за участю представників сторін:

від позивача: Кириленко О.П. - представник, дов. № 504 від 30.12.2014;

від відповідача: не викликався, не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

від третьої особи: не викликався, не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.05.2015

у справі № 910/11778/15 (суддя Комарова О.С.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк"

до Приватної компанії з обмеженою відповідальністю Антос Агробізнес Б.В.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Луксор-Утр"

про зобов'язання особи, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі

На підставі ст.ст. 65, 79, 98, 99, 123, 125 ГПК України ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2015 у справі № 910/11778/15 апеляційну скаргу прийнято до розгляду; розгляд апеляційної скарги призначено на 16.12.2015; апеляційне провадження у справі № 910/11778/15 зупинено, а ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2015 у справі № 910/11778/15 апеляційне провадження поновлено.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 № 910/11778/15 позовні матеріали № 1875/02-15 від 06.05.2015 Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" до Приватної компанії з обмеженою відповідальністю Антос Агробізнес Б.В., за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор-Утр" про зобов'язання особи, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі з доданими до неї документами повернуто заявнику без розгляду на підставі ст.ст. 34, 38, 54, 57, п.п.3, 4 ч.1 ст.63, ст.65 ГПК України.

Ухвала мотивована тим, що всупереч вимогам щодо змісту позовної заяви, передбаченим ст.54 ГПК України, позивач не надав конкретних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а саме: відповідно до наданих до позовної заяви документів неможливо дійти однозначного висновку, які дії відповідача призвели до порушення прав позивача; суд дійшов висновку, що у позовній заяві не зазначено доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, відсутній обґрунтований розрахунок розміру збитків, заявлених до стягнення; в якості доказу направлення відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами позивачем не додано до позовної заяви опис вкладення в поштовий конверт, всупереч нормам ГПК України.

В апеляційній скарзі заявник просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 у справі № 910/11778/15 скасувати з підстав неправильного застосування норм процесуального права, які визначені ст.54, ч.3 ст.55, ст.63 ГПК України; справу № 910/11778/15 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник наголошує на тому, що позовна заява викладена з чітким дотриманням вимог ч.2 ст.54, п.2 ч.1 ст.57 ГПК України; позовні вимоги позивача у справі № 910/11778/15 визначені як немайнові, у зв'язку з чим, у позовній заяві позивача від 06.05.2015 № 1875/0/2-15 зазначено: "Ціна позову: "Позов немайнового характеру"; предметом позову є не вимога про стягнення з відповідача грошових коштів або витребування майна, а зобов'язання вчинення певних дій, які виникають на підставі закону у осіб, винних у заподіянні шкоди; вказана позовна вимога немайнового характеру не підлягає вартісній оцінці, що, також, виключає можливість складання обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються чи оспорюються.

Як зазначає скаржник, у позовній заяві, розділ: ІІ "Зазначення доказів, що підтверджують позов", зокрема, п.п. 2.1 - 2.10 вказаного розділу, здійснено посилання на докази, що підтверджують всі викладені обставини справи; всі наявні у позивача письмові докази долучені до позовної заяви.

Чинним законодавством України не передбачена можливість пересилання міжнародних поштових відправлень із описом вкладення, тому є неможливим надання такого опису як доказу відправлення позовної заяви із додатками відповідачу - нерезиденту України, який знаходиться в Королівстві Нідерланди, таким доказом може бути лише розрахунковий документ оператора поштового зв'язку - поштова квитанція.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали апеляційної скарги, заслухавши представника позивача, колегія суддів встановила наступне.

Позивачем до суду першої інстанції подана позовна заява від 06.05.15 за № 1875/0/2-15, у якій позивач просив зобов'язати Приватну компанію з обмеженою відповідальністю Антос Агробізнес Б.В. відшкодувати позивачу у повному обсязі збитки, що завдані діяльністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор-Утр", як асоційованого підприємства Антос Агробізнес Б.В. та стягнути з Приватної компанії з обмеженою відповідальністю Антос Агробізнес Б.В. на користь позивача суму відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Відповідно до п.п.4,5 ч.2 ст.54 ГПК України позовна заява повинна містити, у тому числі, зміст позовних вимог; виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавства, на підставі якого подається позов.

Як роз'яснено в п.3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" із змінами і доповненнями, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення; підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода); на вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо ).

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; встановлено у чому полягає моральна шкода та встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Також, склад та розмір відшкодування збитків врегульовано статтею 225 ГК України.

Таким чином, до змісту позовної заяви, який становить предмет позову, враховуючи ту обставину, що позивач заявив позовну вимогу про зобов'язання відповідача відшкодувати позивачу у повному обсязі збитки, входить визначення виду цих збитків, їх найменування, вираження конкретного обсягу збитків у відповідних вимірах розміру, залежно від виду збитків.

Однак, зазначених даних позовна заява не містить.

У залежності від того, який саме вид збитків позивач просить зобов'язати відповідача відшкодувати позивачу, залежать і конкретні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога та необхідність в обґрунтованому розрахунку стягуваної чи оспорюваної суми або відсутність необхідності у розрахунку.

Оскільки позивачем не визначено конкретного виду збитків, не визначено розмір обсягу збитків, а зазначене ним визначення: "У повному обсязі" не є конкретним, то позивачем не доведено ані того, що у позовній заяві вказано обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, ані надання обґрунтованого розрахунку стягуваної чи оспорюваної суми.

За відсутності зазначених даних у позовній заяві твердження позивача про те, що позов має немайновий характер, голослівне.

Посилання скаржника на постанову Вищого господарського суду України від 18.02.2015 у справі № 910/9803/14 безпідставне, оскільки у вказаній справі є визначення вимоги, а саме:" Зобов'язання перерахувати грошові кошти у розмірі 736 000,00 грн. згідно із платіжним дорученням № 2025 від 13.03.2014".

Відповідно до п.3 ч.1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Отже, ухвалою суду першої інстанції від 12.05.2015 № 910/11778/15 правомірно було повернуто позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Щодо подання доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів, то слід вказати про наступне.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивачем до позовної заяви додано, зокрема, фіскальний чек про надсилання поштового відправлення відповідачу від 06.05.2015.

Згідно із п.п.2, 25, 26 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, міжнародне поштове відправлення з оголошеною цінністю - міжнародне реєстроване поштове відправлення з вкладенням паперів, документів або інших предметів, оцінка вартості яких визначається відправником; міжнародні реєстровані поштові відправлення можуть прийматися для пересилання лише з простим повідомленням про їх вручення; міжнародні поштові відправлення можуть прийматися для пересилання з позначкою "З посильним", доставка яких адресатам здійснюється кур'єром відразу після їх прибуття до об'єкта поштового зв'язку, якому доставляється таке поштове відправлення.

Норми Правил надання послуг поштового зв'язку не містять можливості пересилання міжнародних поштових відправлень з описом вкладення у цінний лист.

Враховуючи те, що відповідач є нерезидентом України, місцезнаходження якого є Королівство Нідерланди, чинним законодавством України не передбачено можливість пересилання міжнародних поштових відправлень із описом вкладення, у зв'язку з чим є неможливим надання такого опису, як доказу відправлення позовної заяви відповідачу, то таким доказом може бути лише розрахунковий документ оператора поштового зв'язку, зокрема, фіскальний чек.

Отже, позивачем до позовної заяви відповідно до ст.57 ГПК України додані належні докази відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Разом із тим, не зважаючи на те, що висновок в ухвалі суду першої інстанції від 12.05.2015 про те, що позивачем не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів є таким, що не відповідає матеріалам позовної заяви, судом першої інстанції правомірно було позовні матеріали № 1875/0/2-15 від 06.05.2015 повернуто заявнику без розгляду з підстав, встановлених в п.3 ч.1 ст.63 ГПК України.

Доводи апеляційної скарги, частково, не є такими, що ґрунтуються на нормах процесуального права та матеріалах позовної заяви; твердження скаржника про чітке дотримання норм процесуального права спростовується змістом позовної заяви.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, встановлених нормами чинного законодавства та відповідно до матеріалів оскарження ухвали суду першої інстанції, для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 у справі № 910/11778/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" залишити без задоволення.

2. Матеріали справи № 910/11778/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Повний текст постанови складено 22.12.2015.

Головуючий суддя Л.М. Ропій

Судді В.І. Рябуха

Н.Ф. Калатай