РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

29 грудня 2015 року Справа № 918/787/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Маціщук А.В.

судді Гулова А.Г. ,

судді Петухов М.Г.

за участю представників сторін:

позивача - пред-ка ОСОБА_1 (пост.дов.НАВ 876062 від 26.12.2014 р.)

відповідача - пред-ка ОСОБА_2 (пост.дов.№13-юд від 23.12.2015 р.)

третьої особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача публічного акціонерного товариства "Рівнеазот"

на рішення господарського суду Рівненської області від 21.09.15 р.

у справі № 918/787/15 (суддя Войтюк В.Р. )

за позовом публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз"

до відповідача публічного акціонерного товариства "Рівнеазот"

про стягнення заборгованості в сумі 36 374 168,74 грн.

в с т а н о в и в :

Відповідно до рішення господарського суду Рівненської області від 21.09.2015 р. у справі № 918/787/15 частково задоволений позов публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз", до публічного акціонерного товариства "Рівнеазот" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача дочірнього підприємства "Хімік" публічного акціонерного товариства "Азот" про стягнення 36 374 168,74 грн., з яких: 29 612 070,14 грн. - боргу, 3 845 512,67 грн. - пені, 192 275,63 грн. - 3% річних, 651 465,54 грн. - інфляційних нарахувань. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 4 038 788,8 грн. - пені, 201 939,43 грн. - 3% річних, 887 224,66 грн. - інфляційних нарахувань та 9 829,26 грн. витрат на оплату судового збору. Відмовлено у задоволенні позову в решті позовних вимог.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, публічне акціонерне товариство "Рівнеазот" подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Рівненської області від 21.09.2015 р. у справі № 918/787/15 скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз".

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, при неповному зясуванні обставин, які мають значення для справи, і висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема, скаржник звертає увагу, що в порушення умов договору позивачем здійснювалося пониження тиску природного газу в магістральному трубопроводі, за рахунок чого відповідачу було протранспортовано лише 40 118,233 тис.куб.м природного газу, що підтверджується актом наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 05-15-Р-02-ПР/12 від 31.05.2015 р. /а.с.12 у т.1/. У звязку зі зниженням тиску в трубопроводі до критичного рівня 29.05.2015 р. підприємство відповідача зупинилося. Відтак, на думку скаржника, висновок суду першої інстанції про те, що позивач виконав свої зобовязання за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № Р-02-ПР/12 у повному обсязі, не відповідає обставинам справи.

Звертає увагу, що відповідно до п.8.1. договору газотранспортне підприємство має право обмежити або припинити транспортування газу замовнику або його споживачам згідно з договором та визначеним законодавством порядком пообєктного припинення (обмеження) газопостачання споживачам у випадках не оплати або неповної оплати вартості послуг з транспортування газу у строки, зазначені в договорі. Так, транспортування газу відбулося без попередньої оплати, відповідач прийняв та спожив поставлений природний газ та здійснив його повну оплату в сумі 29 612 070,14 грн. за платіжним дорученням № 5685 від 02.07.2015 р. /а.с.47 у т.1/. Натомість, незважаючи на факт відсутності перерахування попередньої оплати за транспортування природного газу на умовах п.5.5. договору, позивач не скористався своїм правом припинити виконання свого обовязку з його транспортування та надалі на свій ризик здійснював транспортування природного газу відповідачеві.

Таким чином, стверджує, що сторони шляхом вчинення конклюдентних дій фактично змінили умови договору щодо порядку розрахунків за договором, погодившись, що транспортування відбувається не на умовах попередньої оплати, проте нового порядку та строків розрахунків сторони не передбачили, а тому відсутні підстави для стягнення пені, 3% річних та інфляційних нарахувань.

Зазначає, що оскільки договором передбачений остаточний розрахунок за надані послуги, тариф визначається відповідною постановою, тому несвоєчасне перерахування відповідачем попередньої оплати не завдає матеріальних втрат (збитків) позивачу від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів. Крім того, вказує, що перерахування попередньої оплати є кредитуванням позивача і не сплата її не порушує права позивача, а відтак не підлягає компенсації у вигляді нарахування 3% річних.

В судовому засіданні представник відповідача звернув увагу на те, що на його думку, поставка газу в травні місяці 2015 року носила позадоговірний характер, оскільки позивачем не були погоджені обсяги на транспортування газу на травень місяць та транспортування продовжувалось, незважаючи на відсутність попередньої оплати. Позивач не виконав свого обовязку припинити транспортування природного газу відповідачеві, натомість вимагав від відповідача самостійного припинення отримання природного газу, що підтверджується листами від 29.04.2015 р., 30.04.2015 р., 14.05.2015 р. та 20.05.2015 р. /а.с.142-145 у т. 1/.

Посилаючись на ст.ст.612, 613 ЦК України, скаржник, доводить, що мало місце прострочення кредитора (позивача), тобто позивач не затвердив лімітів газу, у звязку з чим відповідач не мав змоги розрахувати авансовий платіж (попередню оплату), відтак не підлягають до нарахування проценти і пеня за час прострочення кредитора.

Враховуючи викладене, скаржник вважає, що судом безпідставно задоволено позов в частині стягнення штрафних санкцій, тому рішення господарського суду Рівненської області від 21.09.2015 р. у справі № 918/787/15 є незаконним і підлягає скасуванню.

Позивач публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз", у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що господарський суд Рівненської області у повному обсязі дослідив усі обставини даної справи, дав належну оцінку усім доказам, які були надані сторонами у справі та постановив рішення по справі у відповідності до вимог чинного законодавства України, відтак, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Рівненської області від 21.09.2015 р. у справі № 918/787/15 є законним, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Обґрунтовуючи свою позицію зазначає, що твердження відповідача про недопоставку йому обсягу природного газу є такими, що не відповідають обставинам справи та не мають відношення до предмета спору у даній справі, оскільки рішення про пониження та повне припинення споживання природного газу приймалось відповідачем самостійно, виходячи з власних потреб та особливостей технологічного циклу. Тоді як предметом спору є заборгованість по оплаті за поставлений і прийнятий відповідачем обсяг газу.

Звертає увагу, що відповідно до п.6.3.8. договору замовник зобовязується припиняти (обмежувати) відбір газу на вимогу газотранспортного підприємства відповідно до закону.

Наголошує на тому, що позивачем виконано умови договору та протранспортовано відповідачу закуплений та виділений обсяг природного газу, що підтверджено актом наданих послуг № 05-15-Р-02-ПР/12 від 31.05.2015 р., який підписаний без зауважень представниками сторін та скріплений відбитками їх печаток /а.с.12 у т.1/.

Зазначає, що відповідач, керуючись умовами договору, повинен був самостійно, до 21 квітня 2015 року здійснити авансовий платіж, який розраховується, виходячи з планового обсягу, визначеного в договорі 50 000 тис.куб.м.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить залишити рішення господарського суду Рівненської області від 21.09.2015 р. у справі № 918/787/15 без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

В судових засіданнях представники сторін підтримали свої позиції, викладені в апеляційній скарзі та додаткових поясненнях/відзиві.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача дочірнє підприємство «Хімік» публічного акціонерного товариства «Азот» не забезпечила участь представника в судових засіданнях.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін та третьої особи про час і місце розгляду справи, що підтверджено поштовими повідомленнями /а.с.62-65 у т.2/, явка представників сторін в судове засідання обовязковою не визнавалась і додаткові докази не витребовувались, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представника третьої особи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. При цьому апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено слідуюче.

20 грудня 2011 року публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз"/газотранспортне підприємство та публічним акціонерним товариством "Рівнеазот"/замовник укладений договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № Р-02-ПР/12 /а.с.6-10 у т.1/.

За умовами п.1.1 договору газотранспортне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (ГРС), а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, які передбачені умовами договору.

Відповідно до п.1.2 договору сторони встановили, що річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника складає 592 000, 00 тис. куб. м., у тому числі по місяцях: січень 53 000 тис. куб. м.; лютий 50 000 тис. куб. м.; березень 54 000 тис. куб. м.; квітень 51 000 тис. куб. м.; травень 50 000 тис. куб. м.; червень 34 000 тис. куб. м.; липень 37 000 тис. куб. м.; серпень 51 000 тис. куб. м.; вересень 51 000 тис. куб. м.; жовтень 54 000 тис. куб. м.; листопад 53 000 тис. куб. м.; грудень 54 000 тис. куб. м.

Згідно з п.3.1 договору послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами. У випадку, якщо замовник та/або його споживачі безпосередньо підключені до магістрального трубопроводу газотранспортного підприємства, кількість протранспортованого газотранспортним підприємством газу замовнику та/або його споживачам визначається за даними комерційних вузлів та приладів обліку газу, установлених на газорозподільних станціях. Якщо замовник та/або його споживачі отримують газ з мережі газорозподільного підприємства, даними для складання актів наданих послуг є дані газорозподільного підприємства про обсяги протранспортованого ним газу замовнику та/або його споживачам.

Акти наданих послуг, відповідно до п.3.4 договору, є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Згідно з п.5.3. договору розрахунковий період за договором становить один місяць з 9:00 години першого дня місяця до 9:00 години першого дня наступного місяця.

Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (п.5.4. договору).

Умовами п.5.5. договору сторони визначили порядок оплати - оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Отже, відповідно до акту наданих послуг, який підписується сторонами після фактичного споживання, проводиться коригування, з урахуванням уже сплачених коштів - якщо сума авансового платежу є меншою, то донараховується та сплачується різниця або переплата зараховується на наступний період.

У пункті 11.1. договору сторони узгодили, що договір набуває чинності з дня його підписання сторонами та укладається на строк до 31.12.2012 р. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

03.10.2014 р. публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" та публічним акціонерним товариством "Рівнеазот" укладено додаткову угоду № 8 до договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № Р-02-ПР/12 від 20.12.2011 р., якою уточнені реквізити позивача /а.с.11 у т.1/.

Матеріалами справи підтверджено, що в 21 квітня 2015 року на адресу центрального диспетчерського департаменту ПАТ "Укртрансгаз" відповідач направив лист про плановий розподіл природного газу на травень 2015 року в обсязі 46 231 тис.куб.м /а.с.168 у т.1/.

Такий лист наданий суду відповідачем і підтверджує підставу для транспортування газу магістральними трубопроводами на умовах договору.

Колегією суддів встановлено, що у травні 2015 року позивач надав відповідачу послуги по транспортуванню природного газу на умовах вищезазначеного договору. Актом наданих послуг № 05-15-Р-02-ПР/12 від 31 травня 2015 року підтверджено передачу-приймання сторонами 40118,233 тис.м.куб. природного газу на суму 29612070,14 грн. Акт підписаний сторонами без зауважень та скріплений їх печатками /а.с.12 у т.1/.

Колегія суддів звертає увагу, що в акті сторони зазначили про транспортування газу на підставі договору № Р-02-ПР/12 від 20.12.2011 р., що спростовує твердження відповідача про те, що мала місце позадоговірна поставка природного газу.

Відповідач зобов'язання по оплаті вартості наданих послуг своєчасно не виконав.

Як зазначено вище, за умовами п.5.5 договору відповідач зобовязаний виконати попередню оплату планового обсягу газу на травень 2015 року до 21 квітня 2015 року, а до 20 червня 2015 року здійснити остаточний розрахунок з урахуванням суму внесеної передоплати.

Заборгованість в сумі 29 612 070,14 грн., визначеній за актом № 05-15-Р-02-ПР/12 від 31.05.2015 р., сплачена публічному акціонерному товариству «Укртрансгаз», філії «Львівтрансгаз» 02.07.2015 р. дочірнім підприємством «Хімік» публічного акціонерного товариства «Азот» на підставі договору доручення № 05.15, укладеного 29.05.2015 р. ПАТ «Азот» і дочірнім підприємством «Хімік» /а.с.84-87 у т.1/, додатку № 9 до даного договору доручення від 09.06.2015 р./а.с.88 у т.1/ та довіреності № 742-юв від 10.06.2015 р. /а.с.89 у т.1/. Підставою платежу у платіжному дорученні № 5685 визначено оплату за послугу з транспортування природного газу у травні 2015 року за договором № Р-02-ПР/12 від 20.12.2011 р. за ПАТ «Азот» згідно з довіреністю № 742-юв від 10.06.2015 р. /а.с.47 у т.1/.

Зазначений платіж проведений банком 02.07.2015 р. - до звернення позивача з позовом до суду та порушення провадження у цій справі.

За умовами договору № 05.15 повірений зобов'язується від імені та за рахунок довірителя виконувати грошові зобов'язання. Деталізований зміст доручення щодо надання грошових зобов'язань (перелік юридичних дій), порядок виконання та інші обов'язки передбачені сторонами в додатках до договору № 05.15.

Зокрема, додатком № 9 від 09.06.2015 р. до договору № 05.15 /а.с.88 у т.1/ сторони узгодили, що поручитель доручає, а повірений приймає на себе зобов'язання здійснити оплату за надані послуги згідно договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № Р-02-ПР/12 від 20.12.2011 р., укладеного ПАТ "Укртрансгаз" та ПАТ "Рівнеазот" на суму 29 612 070,14 грн.

Згідно з нормами ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (поручителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором.

Крім того, 03.06.2015 р. публічним акціонерним товариством "Рівнеазот" та публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" укладено додаткову угоду № 9 від до договору № Р-02-ПР/12 від 20.12.2011 р. /а.с.90 у т.1/, відповідно до якої доповнено договір на транспортування природного газу пунктом 5.9. наступного змісту: "Оплату по договору може здійснювати уповноважена замовником особа на підставі договору доручення".

Таким чином, на підставі укладеного договору доручення, додатку до даного договору та довіреності ДП "Хімік" ПАТ "Азот" здійснило оплату заборгованості ПАТ "Укртрансгаз", філії "Львівтрансгаз" в сумі 29 612 070,14 грн. за надані послуги згідно з договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № Р-02-ПР/12 від 20.12.2011 р. Такі дії сторін не суперечать нормам ст.528 ЦК України, де передбачено виконання обовязку іншою особою, і кредитор/позивач прийняв таке виконання грошового зобовязання.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що оплата боргу 29 612 070,14 грн. ДП "Хімік" ПАТ "Азот" на рахунок ПАТ "Укртрансгаз" здійснено належним чином у відповідності до умов договорів та чинного законодавства України, тому відсутні підстави до задоволення вимоги позивача про стягнення цієї суми заборгованості.

Умовами п.5.5. договору сторони визначили, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства па умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць.

Відповідно до п.1.2. договору передбачені планові обсяги транспортування газу на травень у плановому обсязі 50 000 тис.куб.м.

Відповідач у квітні 2015 року на адресу центрального диспетчерського департаменту ПАТ "Укртрансгаз" направив лист про плановий розподіл природного газу на травень 2015 року в обсязі 46 231 тис.куб.м. Проте, умовами договору передбачено порядок розрахунків, який має бути виконаний у строк за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватись транспортування газу, виходячи з тих обсягів природного газу, які планує спожити замовник/відповідач, про що зазначено у пункті 1.2.

Щодо обов'язку позивача припинити надання своїх послуг, то обов'язок щодо самостійного припинення газоспоживання, в першу чергу, повинен виконати замовник/відповідач.

ПАТ "Укртрансгаз" лише транспортує той обсяг газу, який вже закуплений відповідачем, та повинен виконувати свій обов'язок згідно з укладеним договором та діючими нормативними актами, зокрема Законом України "Про засади функціонування ринку природного газу", Законом України "Про нафту і газ", Порядком забезпечення споживачів природним газом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1729 від 27 грудня 2001 року, Правилами подачі та використання природного газу в народному господарстві України, затвердженими наказом Державного комітету України по нафті і газу від 1 листопада 1994 року, Порядком доступу та приєднання до Єдиної газотранспортною системи України, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 420 від 19 квітня 2012 року.

Так, пунктом 7 Порядку пооб'єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1687 від 8 грудня 2006 року визначено, що з метою запобігання аваріям, травматизму, пошкодженню обладнання, негативному впливу на навколишнє природне середовище споживач зобов'язаний до настання зазначеного у повідомленні строку припинення (обмеження) газопостачання вжити необхідних заходів для підготовки газоспоживного обладнання до такого припинення (обмеження).

При цьому, припинення (обмеження) газопостачання здійснюється самостійно працівниками споживача, які обслуговують газопроводи чи газоспоживне обладнання, у присутності посадової особи уповноваженого підприємства, що надіслало повідомлення, яка здійснює опломбування та складає акт за встановленою Міненерговугіллям формою (п.8 порядку).

Умовами договору (п.6.2.2.) сторони погодили, що газотранспортне підприємство має право, а не обов'язок, на обмеження або припинення транспортування газу замовнику та/або його споживачам у випадках, визначених законом та договором.

Водночас, замовник зобов'язується (п.6.3. договору):

- виконувати умови договору;

- своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість послуг згідно з умовами договору;

- дотримуватись дисципліни транспортування (споживання) газу, не допускати несанкціонованого відбору газу самим та/або споживачами замовника;

- у випадку отримання повідомлення від постачальника про зменшення обсягів поставки газу негайно письмово повідомити про це газотранспортне підприємство та вжити заходів щодо зменшення споживання газу в межах скоригованих обсягів газу;

- припиняти (обмежувати) відбір газу на вимогу газотранспортного підприємства відповідно до закону.

Нормами ст.538 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від виконання частково або в повному обсязі. Вказане право позивач не використав, що не розглядається судом як порушення з його боку.

Згідно з п.11.1. договору він вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Усі зміни та доповнення до договору мають оформлюватись письмово уповноваженими особами та скріплюватись печатками обох сторін.

Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, що визначено статтею 188 Господарського кодексу України і статей 651 Цивільного кодексу України. Колегія суддів вважає що помилковими доводи відповідача про припинення дії договору на підставі попередження про дотримання дисципліни газоспоживання.

Відповідач доводить, що позивач вимагав від відповідача згідно з надісланими повідомленнями припинити газоспоживання у зв'язку з відсутністю лімітів газу і 29.05.2015 р. примусово понизив тиск газу до повного припинення газопостачання відповідачу. Вважає, що позивач в порушення зобов'язань щодо транспортування підтвердженого обсягу газу в кількості 46 000 тис.куб.м, протранспортував відповідачу лише обсяг 40 118,233 тис.куб.м газу, що підтверджено актом № 05-15-Р-02-ПР/12 від 31.05.2015 р. /а.с.12 у т.1/. Вважає у звязку з цим, що такі дії позивача свідчать про відмову від виконання зобовязань по договору, отже має місце в розумінні ст.ст. 612, 613 ЦК України прострочення кредитора (позивача), у зв'язку з чим виконання зобов'язання відповідачем відстрочується на час прострочення позивача. Відтак, відповідач за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення позивача.

Колегія суддів такі заперечення не бере до уваги з огляду на предмет спору стягнення заборгованості та відповідальності за прострочене грошове зобовязання з оплати послуг транспортування, наданих за договором, тоді як відповідач зустрічних претензій та вимог до позивача не висував.

Посилання відповідача на статтю 1057 ЦК України та доводи, що договір постачання, в якому містяться положення про попередню оплату, є різновидом договору комерційного кредиту, колегія суддів також вважає безпідставними, такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, оскільки попередня оплата товару передбачена нормами законодавства, яке регулює купівлю-продаж, зокрема, ст.693 ЦК України, і умови договору в даному випадку відповідають наведеним нормам. Договір про надання послуг по транспортуванню газу не є кредитним договором.

Згідно з нормами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а у випадку відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних відносинах звичайно ставляться.

Обов'язок замовника в частині здійснення 100% оплати вартості послуг виник в даному випадку до 21 квітня 2015 року, коли ПАТ "Рівнеазот" повинно було оплатити послуги з транспортування природного газу на основі планових обсягів природного газу зазначених у п.1.2. договору.

Отже, порушення зобов'язання мало місце 21.04.2015 р., тому є правомірними позовні вимоги в частині стягнення пені, річних та інфляційних втрат за період з 21.04.2015 р. по 01.07.2015 р. (коли виконана оплата третьою особою, про що зазначено вище).

Відповідач послався на обставини більш пізнього періоду, які не спростовують його обов'язок провести попередню оплату до 21.04.2015 р. і не спростовують порушення ним грошового зобов'язання передбаченого договором.

Таким чином, відповідач, керуючись умовами договору, повинен був самостійно до 21 квітня 2015 року здійснити платіж, який розраховується, на думку позивача, виходячи з планового обсягу 50 000 тис. куб.м. Разом з тим, зі змісту листа № 1751 від 21.04.2015 р., надісланого відповідачем позивачу, вбачається, що відповідач повідомив ПАТ "Укртрансгаз" про те, що плановий розподіл газу для ПАТ "Рівнеазот" на травень 2015 року становить 46 231 тис.куб.м., які і підлягали транспортуванн у травні 2015 року /а.с.168 у т.1/.

Враховуючи, що згідно з п.5.5. договору замовник самостійно визначає розмір суми платежу як добуток тарифу на плановий обсяг газу на відповідний місяць, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в зазначеній формулі плановим обсягом є той обсяг, який просить протранспортувати відповідач, а саме - 46 231 тис.куб.м. твердження позивача про те, що попередня оплата повинна розраховуватись із планового обсягу газу на травень, передбаченого умовами договору, спростовуються матеріалами справи з урахуванням також інших умов договору.

З урахуванням наведеного грошове зобовязання відповідача, яке виникло 21.04.2015 р., становить 34 124 025,72 грн.

Згідно з п.7.3. договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Така умова договору відповідає нормам ст.ст.230-231 ГК України, ст.ст.533, 549-551, 627-628 ЦК України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» і, оскільки має місце порушення умов п.5.5 договору, позовна вимога про стягнення пені правомірно задоволена судом першої інстанції в сумі 4 038 788,80 грн., обрахованій за період простроченн з 21.04.2015 р. по 01.07.2015 р. з урахуванням умов договору та вищенаведених обставин.

Статтею 625 Цивільного кодексу України, встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми.

Оскільки несвоєчасне виконання грошового зобовязання мало місце, є правомірними висновки суду першої інстанції про стягнення 201 939,43 грн. відсотків річних та інфляційних нарахувань на суму боргу за весь час прострочення в розмірі 887 224,66 грн.

Позовна вимога про стягнення 7% штрафу відповідно до ст.231 ГК України колегія суддів вважає безпідставним, враховуючи наступне.

Умовами договору такий штраф не передбачений.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача на підставі абз.3 ч.2 ст.231 ГК України штраф у розмірі 7% за порушення строків виконання зобов'язання понад 30 днів, який за розрахунком позивача складає 2 072 844,90 грн.

Частиною 1 ст.231 ГК України передбачено відповідальність у вигляді штрафних санкцій щодо окремих видів зобов'язань, зміна розміру яких за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг), за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Отже, зазначеною нормою встановлена відповідальність за порушення не грошового характеру, а за прострочення поставки товарів, виконання робіт, надання послуг, оскільки в якості підстави для такого нарахування є не сума грошового зобов'язання, а виключно вартість товарів (робіт, послуг).

Пунктом 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розяснено, що господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом 3 частини 2 статті 231 господарського кодексу України, застосовується за допущене прострочення виконання лише не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Оскільки предметом спору у даній справі є порушення відповідачем грошового зобов'язання, а договором встановлений інший вид штрафних санкцій, а також відсутні підстави для нарахування штрафу, значені в ст.231 Господарського кодексу України, то відповідно нарахування 7%, штрафу є неправомірним та таким, що задоволенню не підлягає.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Рівненської області від 21.09.2015 р. у справі № 918/787/15 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на нормах чинного законодавства і немає підстав для його скасування чи зміни за ст.104 ГПК України. Доводи скаржника не спростовують обґрунтованих висновків суду.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача публічного акціонерного товариства "Рівнеазот" залишити без задоволення. Рішення господарського суду Рівненської області від 21.09.2015 р. у справі № 918/787/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 918/787/15 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Гулова А.Г.

Суддя Петухов М.Г.