ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2015р. Справа№ 914/3560/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Державного територіально-галузевого обєднання Львівська залізниця, м.Львів

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства ДТЕК Західенерго, м.Львів

за участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Лемтранс, м. Донецьк

про стягнення 593 215,50 грн.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_3 представник (довіреність №НЮ-61 від 02.01.2015р.);

від відповідача ОСОБА_4 представник (довіреність №147 від 22.12.2014р.);

від третьої особи не зявився

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Державним територіально-галузевим обєднанням Львівська залізниця до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства ДТЕК Західенерго за участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Лемтранс про стягнення 593 215,50 грн. штрафу за неправильне зазначення в залізничній накладній коду одержувача.

Ухвалою суду від 15.10.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 26.10.2015р. В судовому засіданні 26.10.2015р. оголошено перерву до 18.11.2015р. Ухвалою суду від 18.11.2015р. розгляд справи відкладено на 08.12.2015р. Ухвалою суду від 08.12.2015р. продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 22.12.2015р.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, в задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю, однак відзив на позовну заяву не подав.

Третя особа явку повноважного представника в судове засідання не забезпечила, однак надіслала на адресу суду письмові пояснення щодо предмета спору (вх.№54538/15 від 16.12.2015р.).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст. 75 ГПК України за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи та заперечення представників позивача та відповідача, суд -

встановив:

У травні - червні 2015р. зі станції Бурштин Львівської залізниці ОСОБА_1 акціонерним товариством ДТЕК Західенерго з Бурштинської ТЕС відправлялись вагони на станцію Скалат Львівської залізниці на адресу ТзОВ «ВК «Гірничовидобувна промисловисть».

На станції призначення у залізничних накладних виявлено неправильне зазначення коду одержувача. Зокрема в залізничних накладних вантажовідправником проставлено цифровий код одержувача: « 1164», замість « 1664». Вказані розбіжності зафіксовані актами загальної форми № 1598 від 14.05.2015р., № 1599 від 14.05.2015р., № 1601 від 22.05.2015р., № 1593 від 27.05.2015р., № 1596 від 16.05.2015р., № 1591 від 22.05.2015р., № 1597 від 26.05.2015р., № 1595 від 18.05.2015р., № 1594 від 23.05.2015р., № 1600 від 24.05.2015р., № 1464 від 11.06.2015р., № 1463 від 11.06.2015р., № 1529 від 13.06.2015р., № 1549 від 16.06.2015р., складеними за участю представників одержувача.

Позивач у позовній заяві посилається на Правила оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, в п.1.3. яких зазначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Додатком до вказаних правил визначено, що вантажовідправник вносить відомості у графи накладної №4 «Одержувач» і №5 «Код одержувача 4-значний».

А відповідно до п.122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Таким чином, на підставі ст.ст.122, 118 Статуту залізниць за неправильне зазначення в накладних коду одержувача позивачем нараховано відповідачу штраф у пятикратному розмірі провізної плати, а саме 593 215,50 грн.

Позивачем надсилалась претензія на адресу відповідача про сплату 593 215,50 грн. штрафу. Публічне акціонерне товариство ДТЕК Західенерго надіслало Державному територіально-галузевому обєднанню Львівська залізниця відповідь на вказану претензію, в якій відповідач мотивує факт неправильного зазначення коду одержувача людським фактором та просить відмовитись від нарахування штрафу.

Враховуючи наведене, позивач звернувся до господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача штраф в розмірі 593 215,50 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи та заперечення представників позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Частиною 2 статті 908 Цивільного кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями

встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України "Про залізничний транспорт'", а саме ст.3 визначається, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", Закону України "Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України (Статут) та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст.5 Статуту).

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

У відповідності до ст. 23 Статуту залізниць України відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Пунктом 2.1. Правил оформлення перевізних документів передбачено, що відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

В п.4.1. Правил оформлення перевізних документів також зазначено, що заповнення накладної під час перевезення здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил.

Відповідно до додатку 3 Правил визначено, що вантажовідправник вносить відомості у графи накладної №4 «Одержувач» і №5 «Код одержувача 4-значний».

Відповідачем не заперечується факт невірного зазначення коду одержувача, проте зазначає, що це сталося не з його вини, а є людським фактором.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць.

Факт невірного зазначення коду одержувача був засвідчений актами загальної форми, які містяться в матеріалах справи.

В силу приписів ст. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Згідно п.5.5 Правил оформлення перевізних документів якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за предявлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі пятикратної провізної

плати за всю відстань перевезення.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Однак, суд звертає увагу, що в матеріалах справи містяться листи ТОВ «Лемтранс», адресовані заступнику Начальника ПТЦ ОСОБА_5, копія Начальнику ст. Бурштин Львівської залізниці, з проханням оформити перевізні документи на відправлення вагонів, що належать ТОВ «Лемтранс» згідно реквізитів зазначених у листах. Так, згідно відомостей, що містяться в листах, код одержувача ТОВ «ПК «Гірничодобувна промисловість» зазначено « 1164».

В матеріалах справи відсутні докази, що до моменту виявлення невірного коду відповідачу було відомо про те, що у накладних мав зазначатись інший код одержувача ніж той, що зазначений у вказаних листах. Відтак, твердження позивача про те, що відповідач у порушення Статуту та Правил оформлення перевізних документів зазначив неправильний код одержувача, спростовується вищенаведеними обставинами, оскільки відповідач діяв у відповідності до вимог які ставилися.

Таким чином, суд дійшов висновку, що за нормами ст. 122 Статуту залізниць України та п. 5.5. Правил оформлення перевізних документів відомості, зафіксовані у актах загальної форми не підпадають під умови, за якими має бути стягнутий штраф.

Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 28.12.2015р.

Суддя Петрашко М.М.