ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" грудня 2015 р.Справа № 916/3327/15

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ЮГВИНПРОМ"

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп Імперіал"

про стягнення 55 431,81 російських рублів, що еквівалентно 18 885,62 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "ЮГВИНПРОМ", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп Імперіал" 478 574,00 російських рублів., що еквівалентно 158 101,71 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.08.2015р. позовну заяву (вх.№3481/15) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №916/33237/15, справу призначено до розгляду в судовому засіданні та зупинено провадження у справі.

Так як, відповідача зареєстровано, за адресою: 119361, Російська Федерація, м. Москва, Проектіруємий проїзд 1980, буд. 2, суд, листом від 14.08.2015р. звернувся до арбітражного суду міста Москви з листом про вручення документів та належного повідомлення товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп Імперіал" про розгляд даної справи.

Письмове клопотання представника позивача про продовження строку розгляду справи (вх.№2-5489/15 від 07.10.2015р.) судом задоволено, у зв'язку з чим строк розгляду справи було продовжено до 28.10.2015р.

З підстав відстуності належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи, ухвалою господарського суду Одеської област від 15.10.2015р. провадження у справі було зупинено до 15.12.2015р.

16.11.2015р. на адресу господарського суду Одеської області надійшла ухвала арбітражного суду міста Москви від 28.09.2015р. у справі №А40-169014/15, зі змісту якого вбачається, що представник товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп Імперіал" в судове засідання призначене на 28.09.2015р. не з'явився, у зв'язку з чим виконати судове доручення не є можливим.

04.12.2015р. позивач звернувся до суду із заявою про уточнення змісту заявлених позовних вимог (вх.№30551/15), відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 55 431,81 російських рублів, що еквівалентно 18 885,62 грн., яка судом прийнята до розгляду.

З врахуванням отримання повідомлення Арбітражного суду міста Москви, провадження у справі №916/3327/15 було поновлено.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання не зявлявся, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином.

Згідно з ст.75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані позивачем докази, суд встановив:

31 березня 2015р. між товариством з обмеженою відповідальністю "ЮГВИНПРОМ" (Продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Олімп Імперіал" (Покупець) було укладено контракт на поставку виноматеріалів №22/31/03/15, згідно умов п.1.1. якого Продавець зобов'язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити виноматеріал, надалі товар, орієнтованою кількістю 150 000 декалітрів на умовах DAP м. Москва, Проектируємий проїзд 1980, б.2, Російська Федерація в редакції Інкотермс-2010 за виключенням протирічних їм положень, встановленим цим Контрактом.

Відповідно до п.3.1. Контракту Покупець зобов'язується:

- прийняти товар та сплатити його вартість у відповідності з умовами цього контракту;

- нести відповідальність за всі ризики втрати та пошкодження товару у відповідності з умовами поставки товару DAP м. Москва, Проектіруємий проїзд 1980, б. 2, Російська Федерація в редакції Інкотермс 2010 з моменту приймання товару на склад Покупця;

- за власний рахунок та власними силами здійснювати митне оформлення ввозу товару на території Російської Федерації, розвантаження товару на інші дії, що покладені на Продавця умовами поставки.

Пунктом 4.1. Контракту ціна виноматеріалу встановлюється на умовах DAP м. Москва, Проектіруємий проїзд 1980, б.2, Російська Федерація, Інкотермс-2010, фіксується в RU рублях РФ та вказується в Додатках до Контракту, які є невід'ємними частинами цього контракту. Ціна товару включає транспортування до моменту призначення.

Умовами п.4.3. Контракту встановлено, що оплата в Російських рублях, згідно інвойсу Продавця, шляхом банківського переводу на розрахунковий рахунок Продавця протягом 30 календарних днів з дати оформлення МД (митної декларації) в державі Продавця. Банківські комісії (в т.ч. кореспондентських банків) по перерахуванню грошових коштів за рахунок Покупця, за виключенням комісій банку Продавця. Перерахування грошових коштів здійснюється за рахунок Покупця.

У відповідності до 5.2. Контракту у разі порушення умов оплати Покупець сплачує пеню в розмірі 0,01% від вартості неоплаченої партії виноматеріалів за кожний день прострочки платежу.

Приписами п.7.1. Контракту всі спори та розбіжності або вимоги, що виникають із цього Контракту або у зв'язку з ним, в тому числі, що стосується його виконання, порушення, припинення або недійсності підлягає вирішенню в Міжнародному комерційному арбітражному суді при ТПП Російської Федерації, рішення якого є кінцевим та обов'язковим для обох сторін. Мова розгляду російська.

Дійсний контракт вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2016р. (п.8.1. Договору).

Додатковою угодою №1 від 06.04.2015р. до контракту на поставку виноматеріалів №22/31/03/15 сторони погодили внесення змін до умов контракту, зокрема виклавши п.7.3. в наступній редакції:

"При виконанні Контракту та вирішення спорів, що витікають із даного контракту, сторони керуються цим Контрактом та положеннями Віденської конвенції від 11 квітня 1980р. "Про контракти міжнародного купівлі-продажу", а з питань не врегульованим контрактом та Віденською Конвенцією, правом, що застосовується є матеріальне та процесуальне право України.

На виконання умов вищенаведеного контракту позивачем відповідачу в період з 31.03.2015р. по 24.04.2015р. було поставлено товар на загальну суму 1 778 574,00 російських рублів, що підтверджується вантажними митними накладними:

- №500080005/2015/000572 на суму 597 204,00 грн.;

- №500080005/2015/000573 на суму 597 204,00 грн.;

- №500080005/2015/000646 на суму 584 166,00 грн.;

Проте, відповідачем вартість отриманого товару було сплачено частково в сумі 1 300 000,00 російських рублів, що підтверджується відповідними банківськими виписками, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в сумі 478 574,00 російських рублів, яку було повністю сплачено під час розгляду даної справи.

Неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за контракт на поставку виноматеріалів №22/31/03/15 в частині здійснення оплати вартості товару та нарахованої пені і стало підставою для позивача звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

За положеннями ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Приписами ст.663 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Умовами ст.665 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, покупець має право пред'явити продавцеві вимоги відповідно до статті 620 цього Кодексу.

Із змісту ст.693 Цивільного кодексу України вбачається, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобовязання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому ( п.1 ст. 656 Цивільного Кодексу України).

З підстав несвоєчасного виконання відповідачем договірних зобов'язань в частині здійснення оплати отриманого від позивача товару, останнім було заявлено до стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп Імперіал" пеню в сумі 55 431,81 російських рублів.

Оцінюючи вимоги про стягнення неустойки (пені), суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобовязання.

Вимогами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України також передбачено, що одним із наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки (пені) є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо забезпечення зобовязання вчиняється у письмовій формі.

Оцінюючи вимоги про стягнення пені, суд зазначає наступне:

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є господарські санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Частина перша статті 223 ГК України передбачає, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ЦК України, якщо інші строки не встановлено ГК України.

За змістом пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Поняття позовної давності міститься в статті 256 ЦК України, відповідно до якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Якщо за невиконання або неналежне виконання зобов'язання встановлено штрафні санкції, то збитки відшкодовуються в частині, не покритій цими санкціями.

Законом або договором можуть бути передбачені випадки, коли: допускається стягнення тільки штрафних санкцій; збитки можуть бути стягнуті у повній сумі понад штрафні санкції; за вибором кредитора можуть бути стягнуті або збитки, або штрафні санкції.

Вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом, - уповноважений орган, наділений господарською компетенцією.

Відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк.

За грошовим зобов'язанням боржник не повинен платити відсотки за час прострочення кредитора.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У випадках, передбачених законом, штрафні санкції за порушення господарських зобов'язань стягуються судом у доход держави (ст.232 ГК України).

Відтак частина шоста статті 232 ГК України передбачає строк та порядок, у межах якого нараховуються штрафні санкції, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ЦК України.

Як було вище встановлено судом, за порушення зобов'язань за контрактом позивач нарахував відповідачу у відповідності до приписів контракту, Додаткової угоди №1 від 06.04.2015р. до контракту та чинному Законодавству України пеню в сумі 55 431,81 російських рублів, при цьому судом встановлено що наданий позивачем розрахунок пені здійснений належним чином.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищезазначені матеріали справи та проаналізовані положення чинного законодавства України, суд, вбачає доведеними та обґрунтованими заявлені позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "ЮГВИНПРОМ", у звязку з чим стягненню з товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп Імперіал" на користь позивача підлягає сума пені в розмірі 55 431,81 російських рублів, що еквівалентно 18 885,62 грн.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1 827,00 грн.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "ЮГВИНПРОМ" задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп Імперіал" (119361, Російська Федерація, м. Москва, Проектіруємий проїзд 1980, буд. 2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЮГВИНПРОМ" (68251, Одеська обл., Саратський район, с. Заря, вул. Октябрська, буд. 349, код ЄДРЮОФОП 34274461) 55 431 (п'ятдесят п'ять тисяч чотириста тридцять одна) російських рублів 81 коп., що еквівалентно 18 885 (вісімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) грн. 62 коп. пені, 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат на оплату судового збору.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.116 ГПК України

Повний текст рішення складено 21 грудня 2015 р.

Суддя О.В. Цісельський