номер провадження справи 17/155/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2015 Справа № 908/5551/15

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю Кондитерська фабрика Квітень, 52005, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт Ювілейне, вул. Радгоспна, буд. 76

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Актуальні технології 2012, 69013, м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 4-А

про стягнення 31 309,60 грн.

суддя Корсун В.Л.

У засіданні приймали участь представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 20.02.15 № 20/02-15

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

02.11.15 до господарського суду Запорізької області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю Кондитерська фабрика Квітень (надалі ТОВ КФ Квітень) з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю Актуальні технології 2012 (надалі ТОВ Актуальні технології 2012) коштів в сумі 31 604,60 грн., з яких: 13 570 грн. пені, 17 700 грн. штрафу та 334,60 грн. 3 % річних за порушення господарських зобовязань за договором від 16.01.15 № 16/01/2015.

02.11.15 автоматизованою системою документообігу здійснено розподіл справ між суддями та визначено позовну заяву ТОВ КФ Квітень до розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 02.11.15 судом порушено провадження у справі № 908/5551/15, якій присвоєно № провадження 17/155/15. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду і вирішення справи по суті, судове засідання призначено на 25.11.15.

У звязку із незявленням в засідання 25.11.15 представника відповідача, а також враховуючи не подання сторонами витребуваних судом доказів, ухвалою від 25.11.15 судом розгляд справи було відкладено на 07.12.15.

У засіданні 07.12.15, на підставі ст. 22 ГПК України, судом прийнято до розгляду заяви ТОВ КФ Квітень від 24.11.15 та від 03.12.15 про зменшення позовних вимог, якими позивач просить суд стягнути з відповідача за порушення господарських зобовязань за договором від 16.01.15 № 16/01/2015 кошти в сумі 31 309,60 грн., з яких: 13 275 грн. пеня, 17 700 грн. штраф та 334,60 грн. 3 % річних.

За клопотанням представника позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні суду 07.12.15, на підставі ст. ст. 821, 85 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України), судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представника позивача повідомлено про дату виготовлення рішення у повному обсязі.

Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог від 24.11.15 та від 03.12.15, зазначав наступне. 16.01.15 між сторонами укладеного договір поставки № 16/01/2015, відповідного до якого відповідач зобовязався передати у власність позивача товар на умовах та в строки узгоджені сторонами в специфікації до договору, підписаної сторонами на підставі технічного завдання. 09.02.15 на виконання умов договору поставки та специфікації № 1 позивачем на підставі виставленого відповідачем рахунку-фактури від 30.01.15 № СФ-0000003 виконано зобовязання щодо часткової оплати вартості обладнання в розмірі 88 500 грн. (30 % від загальної вартості обладнання), що підтверджується платіжним дорученням від 09.02.15 № 902. Проте відповідач прийнятих на себе зобовязань не виконав, поставку обладнання в строк визначений договором не здійснив. У звязку із чим, позивач 05.05.15 звернувся до відповідача з листом, в якому вказав на порушення відповідачем умов договору та необхідність повернення сплачених позивачем у якості передоплати коштів в сумі 88 500 грн. 05.05.15 відповідач повернув позивачу суму передоплати, перерахувавши на рахунок позивача 88 500 грн. Враховуючи порушення відповідачем господарських зобовязань за договором від 16.01.15 № 16/01/2015 позивачем нараховано до сплати відповідачу 13 275 грн. пені, 17 700 грн. штрафу та 334,60 грн. 3 % річних, а всього - 31 309,60 грн. Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1, 2, 11, 15, 16, 509, 526, 530, 610-612, 1214 ЦК України, ст.ст. 193, 231 ГК України та умовами укладеного договору позивач просить суд позов задовольнити.

Відповідач в судові засідання призначені на 25.11.15 та 07.12.15 не зявився, правом надати відзив на позов не скористався. Про дату, час та місце судового засідання відповідача повідомлено належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України), суддя, прийнявши позовну заяву, не пізніше 3 днів з дня її надходження виносить і надсилає сторонам, прокурору, якщо він є заявником, ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про дату, час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні. Ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 01.11.15, тобто станом на час порушення провадження у справі № 908/5551/15, місцезнаходженням товариства з обмеженою відповідальністю Актуальні технології 2012 є: 69013, м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 4-А, що співпадає з адресою зазначеною у позові.

Таким чином, відповідні процесуальні документи були надіслані судом згідно з поштовими реквізитами учасників процесу. Зазначене свідчить, що судом були вжиті всі заходи щодо повідомлення відповідача про дату, місце і час розгляд справи.

Згідно із ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

16.01.15 між товариством з обмеженою відповідальністю Кондитерська фабрика Квітень (Покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю Актуальні технології 2012 (Постачальник) укладено договір поставки № 16/01/2015, згідно із умовами якого (п.1.1.) Постачальник зобовязався передати (поставити) в установлений строк товар у власність Покупця, а Покупець зобовязався прийняти та оплатити його на умовах, передбачених даним Договором. Постачальник повідомляє, що товар на момент поставки є власністю Постачальника, нікому не проданий, не подарований, в заставі, у спорі та під забороною (арештом) не знаходиться, на нього відсутні права третіх осіб.

Пунктом 1.2. договору сторони визначили, що у випадку неможливості виконання зобовязання по поставці товару, Постачальник зобовязаний не пізніше, ніж за 3 календарні дні до закінчення строку, зазначеного у п. 2.4. даного договору, в письмовій формі повідомити про це покупця і негайно в повному обсязі повернути грошові кошти, отримані Постачальником згідно п. 3.1. цього договору в рахунок попередньої оплати вартості товару.

Відповідно до п. 2.1. договору, товар поставляється партіями. Найменування, асортимент (сортамент, номенклатура), кількість, ціна та строки поставки кожної партії товару визначаються у Специфікації, яка є невідємною частиною даного договору, складеною на основі письмової заявки Покупця тех. завдання чи іншим документом.

Пунктом 2.2. договору встановлено, що заявку на поставку товару Покупець зобовязаний направити Постачальнику поштою, за допомогою факсимільного звязку, телефонограмою, телеграмою чи вручити під розпис уповноваженій особі Постачальника. Заявка повинна бути підписана уповноваженою особою та скріплена печаткою Покупця, і має містити наступні дані: тех. завдання, найменування Покупця, найменування та асортимент товару; кількість і ціну товару; адресу місця доставки товару.

Згідно із п. 2.4 договору, зобовязання Постачальника з поставки товару вважаються виконанні з моменту передачі Покупцю товару і необхідних товаросупровідних документів, передбачених п.п. 2.7., 4.1 даного договору. Передача (приймання-здавання) товару здійснюється на складі Покупця.

Положеннями п. 3.1 договору передбачено, що Покупець зобовязаний оплатити товар, що поставляється в безготівковій формі в національній валюті України протягом 3 банківських днів з дати отримання виставленого Постачальником рахунку. Оплата товару здійснюється Покупцем у відповідності з ціною зазначеною в рахунку і специфікації на конкретну партію товару.

Відповідно до п. 11.1 договору, цей договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє протягом 1 року. У випадку , якщо не пізніше ніж за 20 днів календарних днів до спливу строку дії договору жодна із сторін письмово не заявить про його припинення, даний договір вважається пролонгованим на тих же умовах на 1 рік.

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що субєкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або ін. подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошву суму.

Як свідчать матеріали цієї справи, сторонами в добровільному порядку, без заперечень та зауважень узгоджено Технічне завдання для поставки зефіровідсадочної машини та Специфікацію № 1 до договору поставки від 16.01.15 № 16/01/2015, якою сторони визначили, що Постачальник має поставити Покупцю зефіровідсадочну машину ЗФМ-2 із відповідними технічними характеристиками, загальною вартістю 295 000 грн. з ПДВ.

Відповідно до Специфікації № 1 до договору від 16.01.15 № 16/01/2015, строк поставки товару складає 30 робочих днів з моменту оплати 30% вартості товару. Оплата за товар здійснюється протягом 3-х робочих днів по факту виставлення рахунку Постачальником в три етапи: 1-й етап 30% передоплати, 2-й етап 60% по факту готовності товару до відвантаження (підтверджується письмово заводом виробником), 3-й етап 10 % по факт поставки товару на склад покупця.

Судом встановлено, що на виконання умов до договору поставки від 16.01.15 № 16/901/2015 відповідачем виставлено позивачу на оплату товару рахунок-фактуру № СФ-0000003 від 30.01.15 на суму 295 000 грн., у т.ч. з ПДВ.

Вбачається, що позивач 09.02.15 здійснив оплату виставленого відповідачем рахунку № СФ-0000003 від 30.01.15 на суму 88 500 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення від 09.02.15 № 902.

Разом з тим, як вказує позивач, відповідач прийнявши попередню оплату в сумі 88 500 грн., поставку товару у визначений договором строк позивачу не здійснив, вказане підтверджується наступним.

Листом за вих. від 06.04.15 № 22/2 ТОВ Актуальні технології 2012 повідомило позивача, що поставка товару (зефіровідсадочної машини ЗФМ-2) за договором від 16.01.15 № 16/01/2015 буде затримана у звязку із вимогами РФ отримання сертифікату подвійного призначення, строк отримання якого до 22.04.15. Вказав, що поставка обладнання буде здійснена до 30.04.15. Крім того, відповідач запропонував позивачу розглянути варіант повернення коштів на розрахунковий рахунок покупця, або продовжити угоду, враховуючи оновлені строки поставки.

Також листом за вих. від 17.04.15 № 42/2 відповідач проінформував позивача, що товар за договором від 16.01.15 № 16/01/2015 готовий до відправлення 22.04.15, та просив провести оплату в розмірі 177 000 грн. з ПДВ.

Позивач листом за вих. від 05.05.15 № 57 звернувся до відповідача із вимогою повернути передоплату за зефіровідсадочну машину в сумі 88 500 грн. перераховану 09.02.15, у звязку із порушення умов договору, згідно якого поставка товару складає 30 робочих днів з моменту оплати 30% вартості товару.

05.05.15 ТОВ Актуальні технології 2012 повернуто на розрахунковий рахунок позивача 88 500 грн., сплачених згідно рахунку № СФ-3 від 30.01.15 за зефіровідсадочну машину. Вказане підтверджується банківською випискою по рахунку ТОВ КФ Квітень від 05.05.15, яка долучена до матеріалів справи.

17.08.15 позивач, у звязку з тим, що відповідач поставку товару в обумовлений договором строк не здійснив, звернувся до відповідача із вимогою від 14.08.15 № 107, якою просив терміново в строк до 25.08.15 включно перерахувати на користь ТОВ КФ Квітень 35 534,16 грн. в якості оплати штрафних санкцій за порушення господарських зобовязань передбачених договором поставки від 16.01.15 № 16/01/2015 та положень встановлених діючим законодавством.

Направлення позивачем вказаної вище вимоги на адресу відповідача підтверджується наявним в матеріалах справи оригіналом товарно-транспортної накладної ТОВ «ОСОБА_1 пошта» від 17.08.15 № 2, в якій в графі повний опис відправлень вказано: «вимога від 14.08.15 № 107».

Враховуючи, що відповідач відповіді на вимогу не надав, штрафні санкції за порушення господарських зобовязань передбачених договором поставки від 16.01.15 № 16/01/2015 позивачу не сплатив, ТОВ КФ Квітень звернулось до суду із даним позовом.

Так позивач просить суд стягнути з відповідача 13 275 грн. пені за період з 21.03.15 по 04.05.15.

Статтею 199 ГК України закріплено, що виконання господарського зобовязання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому суперечать, види забезпечення виконання зобовязань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (ч.1).

Частиною 1 ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

За змістом ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).

Частиною 1 ст. 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Нормами ч. 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. 7.7. договору, у випадку несвоєчасної поставки товару, Постачальник сплачує Покупцю неустойку в розмірі 0,1 % від вартості непоставленого, недопоставленого товару, за кожен день прострочення. Неустойка нараховується протягом усього періоду просрочки, незалежно від його тривалості.

Як встановлено вище матеріалами цієї справи, у Специфікації № 1 до договору від 16.01.15 № 16/01/2015 сторонами узгоджено, що строк поставки товару складає 30 робочих днів з моменту оплати 30% вартості товару.

Отже, поставка товару на підставі вказаної вище Специфікації № 1 з урахуванням попередньої оплати позивачем 30 % вартості товару відповідачу проведеної 09.02.15 (згідно платіжного доручення від 09.02.15 № 902 на суму 88 500 грн.), а також вимог ст.ст. 253, 254 ЦК України, повинна бути здійснена ТОВ Актуальні технології 2012 в строк по 24.03.15 включно.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В матеріалах справи № 908/5551/15 відсутні докази на підтвердження поставки відповідачем позивачу товару, обумовленого Специфікацією № 1 до договору від 16.01.15 № 16/01/2015 в строк по 24.03.15 (включно).

Факт невиконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань з поставки товару в строк передбачений специфікацією № 1 до договору від 16.01.15 № 16/01/2015 підтверджується матеріалами цієї справи. Доказів зворотнього відповідачем до матеріалів справи не надано.

За розрахунком суду, який здійснений з урахуванням вимог ст.ст. 253, 254 ЦК України, сума пені становить 12 045 грн. за період з 25.03.15 по 04.05.15.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача про стягнення пені в сумі 12 045 грн. за період з 25.03.15 по 04.05.15. В іншій частині вимоги про стягнення пені відхиляються через необґрунтованість.

Також, позивачем заявлено до стягнення 17 700 грн. штрафу (розрахунок міститься в матеріалах справи).

Частиною 2 ст. 549 ЦК України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом 7.9 договору сторони передбачили, що у випадку порушення Постачальником вимог п. 1.2 даного договору, Постачальник сплачує Покупцю неустойку (штраф) в розмірі 20% від суми грошових коштів, отриманих Постачальником в рахунок попередньої оплати вартості товару.

Оскільки відповідач не надав до матеріалів справи доказів виконання останнім своїх зобовязань передбачених п. 1.2 договору від 16.01.15 № 16/01/2015 щодо повідомлення у письмовій формі не пізніше, чим за 3 календарні дні до закінчення строку зазначеного у п. 2.4 даного договору покупця (ТОВ КФ Квітень) про неможливість виконання зобовязання по поставці товару, і доказів негайного в повному обємі повернення грошових коштів, отриманих Постачальником згідно п. 3.1. цього договору в рахунок попередньої оплати вартості товару, суд дійшов висновку, що нарахування позивачем відповідачу штрафу на підставі п. 7.9 договору є правомірним.

Розрахунок суми штрафу в розмірі 17 700 грн. здійснений позивачем вірно, у звязку з чим, вимоги в цій частині судом задовольняється повністю.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 3 % річних в сумі 334,60 грн. за період з 20.03.15 по 04.05.15 на підставі ст. 625 ЦК України.

Так, за змістом ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч.1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2).

Як розяснено Вищим господарським судом України у п. 21 інформаційного листа від 20.10.15 № 01-06/1837/15 «Про доповнення Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 № 01-06/249 «Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів», ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено можливість стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення саме грошового зобовязання. Натомість стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобовязання, оскільки відповідні дії вчиняються не для виконання взятих на себе грошових зобовязань, а з інших підстав - повернення сплаченого авансу за непоставлений товар. За своєю суттю обовязок щодо повернення коштів, отриманих як попередня оплата, не можна розцінювати як грошове зобовязання в розумінні ст. 625 ЦК України.

Отже, стягнення з Постачальника (відповідача у цій справі) суми попередньої оплати, перерахованої за договором поставки від 16.01.15 № 16/01/2015, не є грошовим зобов'язанням у розумінні ст. 625 ЦК України, а тому ця норма застосуванню не підлягає.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.10.13 (перегляд постанови Вищого господарського суду України від 27.03.13 у справі № 5011-42/13539-2012).

Частиною 3 ст. 82 ГПК України закріплено, що при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.п. 1 і 2 ч. 1 ст. 11116 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 334,60 грн. 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України відсутні.

У звязку із чим, судом відмовляється у задоволенні вимог позивача в частині стягнення з ТОВ Актуальні технології 2012 334,60 грн. 3 % річних через необґрунтованість.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, судові витрати у розмірі 1157,13 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21, 43, 45, 22, 33, 34, 49, 69, 75, 82, 821, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Актуальні технології 2012 (69013, м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 4-А, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Кондитерська фабрика Квітень (952005, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт Ювілейне, вул. Радгоспна, буд. 76, ) 12 045 (дванадцять тисяч сорок пять) грн. 00 коп. пені, 17 700 (сімнадцять тисяч сімсот) грн. 00 коп. штрафу та 1 157 (одну тисячу сто пятдесят сім) грн. 13 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 11.12.15.

Суддя В.Л. Корсун