ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

"29" грудня 2015 р. Справа № 911/356/15

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера», м. Миколаїв
до Приватного акціонерного товариства «Березанський завод залізобетонних виробів», м. Березань
про стягнення 245763,61 грн.
за участю представників:

позивача:ОСОБА_1 дов. від 08.12.2014 № 2193/НК-12
відповідача:не зявились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином
суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» (далі позивач) до Приватного акціонерного товариства «Березанський завод залізобетонних виробів» (далі відповідач) про стягнення 245763,61 грн., з яких 223680 грн. попередня оплата, 16488,84 грн. інфляційні втрати, 2426,77 грн. 3% річних, 3168 грн. витрат на проведення експертизи.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором поставки від 04.02.2014 № 3 щодо здійснення поставки товару, за який позивач сплатив грошові кошти, у звязку з чим останній просить стягнути з відповідача кошти, які були сплачені за товар.

Під час розгляду справи позивач подав до суду заяву від 29.12.2015, якою в порядку ст.ст. 22, 78 ГПК України відмовився від позову в частині заявлених до стягнення сум 55920 грн. попередньої оплати, 16488,84 грн. інфляційних втрат, 2426,77 грн. 3% річних, 3168 грн. витрат на проведення експертизи, решту позовних вимог про стягнення суми попередньої оплати в розмірі 167760 грн. позивач просить суд задовольнити повністю.

Враховуючи обставини справи, а також те, що подана позивачем заява від 29.12.2015 про відмову позивача від позову в частині вимог про стягнення попередньої оплати в розмірі 55920 грн., інфляційних втрат в розмірі 16488,84 грн., 3% річних в розмірі 2426,77 грн., витрат на проведення експертизи в розмірі 3168 грн. не суперечить діючому законодавству, не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, відповідає вимогам ГПК України, господарський суд вважає за можливе її прийняти, а провадження у справі в цій частині припинити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

За таких обставин в даному провадженні суд розглядає остаточні вимоги позивача про стягнення з відповідача 167760 грн. попередньої оплати.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги в редакції зазначеної заяви та просить суд їх задовольнити з мотивів викладених в позові.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Проте, від нього надійшли письмові пояснення, з яких вбачається, що відповідач проти позовних вимог заперечує, з підстав, які зводяться до того, що відповідач свої договірні зобовязання виконав повністю. За вказаних обставин відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір поставки від 04.02.2014 № 3 (далі договір), відповідно до умов якого, відповідач продавець зобовязався поставити, а позивач покупець прийняти та оплатити лотки ЛПР 10-10 в кількості 120 штук, по ціні 2454 грн. за одиницю (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору сума договору орієнтовно складає 294480 грн., в т.ч. податок на додану вартість 49080 грн.

Згідно п. 3.2 договору порядок розрахунків: 100% передоплата протягом 6 банківських днів шляхом перерахування платіжними дорученнями грошових коштів на рахунок продавця, згідно виставленого рахунку.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і дії до виконання сторонами своїх зобовязань (п. 8.1 договору).

Специфікацією № 2 від 05.06.2014, завірена копія якої залучена до матеріалів справи, сторони погодили найменування товару, його кількість, ціну, строк поставки товару та строк оплати товару.

На виконання умов договору позивач на підставі виставленого відповідачем рахунку-фактури від 05.06.2014 № БЗ-0000140 на суму 223680 грн., завірена копія якого залучена до матеріалів справи перерахував на розрахунковий рахунок відповідача суму попередньої оплати в розмірі 223680 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 17.06.2014 № 47227 на суму 223680 грн., оригінал якого залучений до матеріалів справи.

Проте, відповідач взяті на себе договірні зобовязання в повному обсязі та у строки встановлені в специфікації до договору не виконав, поставивши позивачу по видатковій накладній від 02.07.2014 № БЗ-0000599 передбачений специфікацією товар на суму 55920 грн. Завірена копія зазначеної видаткової накладної залучена до матеріалів справи.

Позивач надіслав на адресу відповідача претензію від 03.11.2014 вих. № 1944/НК-11, в якій вимагав повернути суму передоплати та зазначив що у випадку невиконання умов претензії, позивач буде вимушений звернути до суду. Надіслання вказаної кореспонденції підтверджується списком вкладення у цінний лист від 04.11.2014 та фіскальним чеком «Укрпошта» від 04.11.2014 № 4516. Завірені копії перелічених документів залучені до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідач вказану претензію залишив без відповіді та без задоволення, в порушення своїх зобовязань оплачений позивачем товар вартістю 167760 грн. не поставив, зазначену суму грошових коштів попередньої оплати не повернув.

Отже, відповідач свої зобов'язання щодо поставки товару на суму 167760 грн. у встановлені договором строки та обсягах не виконав, перераховану попередню оплату в повному обсязі не освоїв та безпідставно утримує належні позивачу грошові кошти в розмірі 167760 грн., які були сплачені ним відповідно до умов договору поставки від 04.02.2014 № 3, укладеного між сторонами у справі, за товар, поставку якого відповідач не здійснив.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 670 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Частиною 2 ст. 693 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх зобовязань щодо поставки товару в повному обсязі у строки визначені специфікацією та безпідставно утримує грошові кошти в розмірі 167760 грн., які були сплачені позивачем в якості попередньої оплати за договором, позаяк строк поставки товару за договором сплив, а відповідач товар, за які позивач сплатив грошові кошти, в повному обсязі не поставив.

Отже, безпідставне і незаконне володіння та утримання відповідачем грошових коштів у сумі 167760 грн., які є власністю позивача, порушує права і законні інтереси останнього.

Враховуючи зазначене та беручи до уваги те, що на час розгляду справи відповідач свої зобовязання щодо поставки оплаченого позивачем товару не виконав, доказів протилежного відповідач суду не надав, попередню оплату в розмірі 167760 грн. не повернув, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 167760 грн. - попередньої оплати є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача проти позову з тих підстав, що відповідач свої договірні зобовязання виконав повністю не приймаються судом до уваги та відхиляються, з огляду на те, що відповідач не надав належних та допустимих доказів поставки товару в повному обсязі або доказів повернення позивачу грошових коштів, які були сплачені позивачем відповідно до умов договору поставки від 04.02.2014 № 3, укладеного між сторонами у справі, за товар, поставку якого відповідач не здійснив.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача в частині вимог провадження по яким не припинено.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, п. 4 ч. 1 ст. 80, ст.ст., 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Припинити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 55920 грн. попередньої оплати, 16488,84 грн. інфляційних втрат, 2426,77 грн. 3% річних, 3168 грн. витрат на проведення експертизи.

2. Решту позову задовольнити повністю.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Березанський завод залізобетонних виробів» (07541, Київська обл., м. Березань, вул. Маяковського, 40, ідентифікаційний код 01033473) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» (54052, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 23, ідентифікаційний код 22439446) 167760 (сто шістдесят сім тисяч сімсот шістдесят) грн. попередньої оплати, 3355 (три тисячі триста пятдесят пять) грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя Ю.В. Подоляк

Дата підписання рішення 11.01.2016.