УХВАЛА

07.07.2015Справа № 5011-71/13110-2012
За скаргою Державного підприємства "Вугілля України"

на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк"

до Державного підприємства "Вугілля України"

про стягнення заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії № 81/11 від 22.07.2011 р. в розмірі 401 888 875,13 грн.

Суддя Полякова К.В.

Представники: без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Вугілля України" про стягнення заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії № 81/11 від 22.07.2011 р. в розмірі 401 888 875,13 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 21.11.2012 р. позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" задоволено повністю, стягнуто з Державного підприємства "Вугілля України" на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" заборгованість по кредиту в розмірі 390 000 000 грн. 00 коп., пеню за прострочення повернення кредиту в розмірі 8 950 819 грн. 67 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 2 909 016 грн. 39 коп., пеню за прострочення сплати процентів в розмірі 29 039 грн. 07 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 64 380 грн. 00 коп.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2013 р. рішення господарського суду міста Києва від 21.11.2012 р. у справі № 5011-71/13110-2012 залишено без змін.

02.04.2013 р. господарським судом міста Києва було видано наказ на примусове виконання рішення у справі № 5011-71/13110-2012.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.07.2013 р. постанова Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2013 р. та рішення господарського суду м. Києва від 21.11.2012 р. у справі № 5011-71/13110-2012 залишені без змін.

Державне підприємство "Вугілля України" через відділ діловодства господарського суду міста Києва були подані скарги на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Порядок оскарження дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби у процедурі виконання рішення господарського суду встановлено нормами ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 121-2 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Пунктом 9.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» встановлено, що за змістом частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" і частини першої статті 121-2 ГПК розгляду господарським судом підлягають ті скарги на рішення, дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби, які подано прокурором або сторонами виконавчого провадження (стягувачем чи боржником), відкритого на підставі виданого господарським судом виконавчого документа; скарги ж, подані іншими, крім зазначених, особами розгляду в господарських судах не підлягають.

Скарга має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 ГПК, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті і за необхідності - зазначених у частинах другій і третій статті 57 названого Кодексу, а також містити відомості, перелічені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження".

У вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII1 ГПК тощо (п. 9.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

У відповідності до вимог статті 54 ГПК України, заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою заявника або його представником, прокурором чи його заступником, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Пунктом 2 частини 2 статті 54 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що позовна заява (скарга) повинна містити найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або індивідуальні ідентифікаційні номери за їх наявності (для фізичних осіб - платників податків).

Разом з тим, положеннями статті 121-2 ГПК України передбачено здійснення розгляду скарг за участі стягувача, боржника та органу виконання судового рішення.

Згідно п. 5 ч. 2. ст. 54 ГПК України, позовна заява (скарга) повинна містити виклад обставин, на яких грунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Як вбачається із матеріалів скарги, що надійшли на адресу суду, до скарги не додано жодного документу у підтвердження викладених у скарзі обставин.

До того ж, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної і доданих до неї документів.

Законодавцем передбачено, що належним доказом надсилання відповідачеві копії позовної заяви є розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку - касовий чек, розрахункова квитанція тощо. Доданий до позовної заяви реєстр поштових відправлень, поданий в оригіналі або належним чином засвідченій копії, також може вважатися належним доказом надсилання відповідачеві копії позовної заяви; таким доказом може бути й засвідчений належним чином витяг з відповідного реєстру.

З огляду на вищенаведене, не надіславши на адресу боржника скаргу та додані до неї документи, позивач не дотримуючись принципів господарського процесу, порушив норми п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, що зобов'язує суд застосувати положення статті 63 Господарського процесуального кодексу України та повернути скаргу ДП «Вугілля України» заявнику без розгляду.

Керуючись ст. ст. 63, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Державного підприємства "Вугілля України" на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - повернути без розгляду.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

СуддяК.В. Полякова