ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

17.11.2015р. Справа №917/2193/15

За позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 36037

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецтепло-Полтава", вул.Сінна, 15, м.Полтава, Полтавська область, 36039

про стягнення 18 796,87 грн. (відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог від 13.11.2015 вх. канцелярії суду №16568).

Суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Жадан Т.С.

Представники:

від позивача: ФОП ОСОБА_1

ОСОБА_2б/н від 16.11.2015р.

від відповідача: представник не з"явився

СУТЬ СПОРУ: розглядається позовна заява про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецтепло-Полтава" 18 796,87 грн. (відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог від 13.11.2015 вх. канцелярії суду №16568).

13.11.2015р. від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог в частині нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних. Суд подану заяву прийняв, задовольнив та залучив до матеріалів справи.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, відзив на позовну заяву не подав, хоч і був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, поштове повідомлення в матеріалах справи.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказані обставини як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши і оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, а також за результатами оцінки поданих сторонами господарського процесу доказів, у нарадчій кімнаті суд задовольняє позовні вимоги частково виходячи з наступного:

20 квітня 2014 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦТЕПЛО-ПОЛТАВА» було укладено договір підряду № 4/14 на виконання проектних робіт (далі - Договір).

За умовами Договору, ФО-П ОСОБА_1 (далі - Підрядник) бере на себе зобов'язання своїми силами і засобами за рахунок ТОВ «УКРСПЕЦТЕПЛО-ПОЛТАВА» (далі - Замовник) виконати проектні роботи по об'єкту «Реконструкція котельні шляхом підключення до існуючих мереж теплогенератора модульного ТМ-1600 на базі котлів водогрійних ARS 800 ВМ на території Глобинської центральної районної лікарні за адресою: туп. Лікарняний, 1 у м. Глобино Глобинського району Полтавської області», а Замовник зобов'язується прийняти результат таких робіт (проектну документацію) і сплатити Підрядникові вартість виконаних робіт.

17 липня 2015 року між Замовником і Підрядником було укладено Додаткову угоду № 1 до договору підряду № 4/14 на виконання проектних робіт від 20.10.2014р., відповідно до якої вартість виконання Робіт за згодою сторін становить 37500,00 грн., ПДВ не нараховується.

Відповідно до наданого Позивачем ФО-П ОСОБА_1 акту від 09.06.2015р. приймання-передачі виконаних робіт згідно договору № 4/14 від 20.10.2014р., Підрядник свої договірні зобов'язання виконав повністю.

Відповідачем частково оплачено виконані роботи та матеріали на суму 22500,00 грн., що підтверджується наданими Позивачем виписками по рахунку.

У відповідності з п. 2.З. Договору, остаточний розрахунок проводиться Замовником в триденний термін після підписання ним Акту приймання-передачі виконаних Робіт.

Станом на день подання позову до суду заборгованість ТОВ «УКРСПЕЦТЕПЛО-ПОЛТАВА» склала 15000,00 гривень.

Суд вважає вимоги Позивача обґрунтованими, доведеними наданими по справі доказами та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту.

Стаття 837 ЦК України визначає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 статті 839 ЦК України передбачено, що підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до статей 526-527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

17 листопада 2015 року від ФОП ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він вказує про погашення 13.11.2015року ТОВ "Укрспецтепло-Полтава" суми основного боргу в розмірі 15 000,00 грн. та просить припинити провадження в цій частині.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У зв'язку з тим, що відповідач сплатив суму основного боргу в розмірі 15 000,00 грн., провадження в цій частині підлягає припиненню.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 5.3. Договору за невиконання обов'язку щодо повної оплати виконаних Робіт Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Відповідно до ст.625 ЦКУ передбачено: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проаналізуваши наданий позивачем розрахунок нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат за період з 13.06.2015р. по 17.11.2015р., суд встановив, що останній є невірним, оскільки відповідач сплатив основну заборгованість в розмірі 15 000,00 грн. 13.11.2015р.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (п.1.9.) день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені.

За перерахунком, здійсненим судом до стягнення з відповідача за період з 13.06.2015 року по 13.11.2015 року підлягає пеня в сумі 3399,45 грн. та 3% річних в розмірі 189,86 грн., інфляційні втрати підлягають стягненню за період з 13.06.2015р. по 123.10.2015р. в сумі 15 130,30 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Статтею 43 ГПК України визначино, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом .

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення яким заявлені позовні вимоги задовольнив частково.

Враховуючи викладене, матеріали справи, обставин справи в їх сукупності, керуючись статтями 4,4-1 - 4-7, 15, 22, 28, 32 - 34,35, 36, 38, 43, 49, 60,75, ч.5 ст.81,82,82-1,83 - 85 Господарського процесуального кодексу України, у нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Припинити провадження в частині стягнення основного боргу в розмірі 15000,00 грн., на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецтепло-Полтава" (вул.Сінна, 15, м.Полтава, Полтавська область, 36039, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 36037, ідентифікаційний код НОМЕР_1) заборгованість за Договором підряду №4/14 від 20.10.2014р. в розмірі 3 719,61 грн., а саме: пеня в розмірі 3399,45 грн., 3% річних в розмірі - 189,86 грн., інфляційні втрати - 130,30 грн., а також витрати на сплату судового збору в розмірі 1218,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 24.11.2015р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.