ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2015 р. Справа №917/1392/15

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.,

за участю представників:

позивача: Чернявський І.В.,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комсомольської міської ради,

вул. Миру, 24, м. Комсомольськ Полтавської області, 39800

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,

АДРЕСА_1, 39600

про визнання угоди укладеною,

та за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Комсомольської міської ради

про визнання недійсними пунктів 2 та 4 рішення Комсомольської міської ради від 16.12.2014 р., -

В С Т А Н О В И В:

Комсомольська міська рада звернулась до господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання додаткової угоди №6/14 до договору оренди землі №60/09 від 20.05.2009р. укладеною.

07.08.2015 року до господарського суду Полтавської області від ФОП ОСОБА_3 надійшла зустрічна позовна заява б/н від 06.08.2015р. про визнання недійсними пункту 2 та 4 рішення Комсомольської міської ради від 16.12.2014 року "Про внесення змін та поновлення дії договору оренди землі ФОП ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, площа 1,1606 га)".

Ухвалою від 26.08.2015 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та відкладено розгляд справи на 04.09.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач за первісним позовом посилається на те, що за результатами розгляду заяви ФОП ОСОБА_3 Комсомольською міською радою було прийнято рішення від 16.12.2014 р. "Про внесення змін та поновлення дії договору оренди землі ФОП ОСОБА_3.", підписано із застереженням та посиланням на протокол розбіжностей від 30.12.2014 року проект додаткової угоди №6/14. На дану додаткову угоду із застереженням ФОП ОСОБА_3 направив лист, в якому виразив свою незгоду, що стало причиною звернення до суду з позовом про визнання зазначеної угоди укладеною.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить суд задовольнити їх.

Відповідач за первісним позовом позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягає задоволенню.

Позивач за зустрічним позовом, зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що у відповідності до рішення Комсомольської міської ради Полтавської області від 16.12.2014 року "Про внесення змін та поновлення дії договору оренди землі ФОП ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, площа 1,1606 га)", а саме згідно з його пунктом 2 ФОП ОСОБА_3 було зобов'язано до закінчення терміну дії договору оренди, а саме до 02.01.2016 р. провести виділення земельної ділянки, яка знаходиться під об'єктами незавершеного будівництва нерухомого майна, орієнтованою площею 0,2500 га в окрему земельну ділянку. У відповідності до п. 4 вказаного рішення було вирішено до додаткової угоди включити пропозиції постійної комісії з питань архітектури, будівництва, земельних ресурсів та екології щодо додаткових зобов'язань орендаря, зазначені у протоколі №78 від 08.12.2014 року, які за своїм змістом відображені в п. 2 вказаного рішення. Позивач за зустрічним позовом стверджує, що зазначене не можна вважати істотною умовою договору оренди землі, оскільки хоча вказана вимога і стосується об'єкта оренди в частині площі земельної ділянки, але вказані дії необхідно провести до закінчення строку дії договору, тобто для узгодження орендних відносин у майбутньому в період, який неохоплений строком дії договору оренди землі, а отже і не стосується даних спірних правовідносин.

Представник Комсомольської міської ради у судовому засіданні первісний позов підтримав, проти задоволення зустрічного позову заперечує з мотивів, викладених у запереченнях №01-16/227 від 02.09.2015 р.

Представник ФОП ОСОБА_3 проти задоволення первісного позову заперечує, зустрічний позов підтримує у повному обсязі.

Рішення виноситься після перерви оголошеної в судовому засіданні 17.09.2015 року.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

На підставі рішення 34 сесії Комсомольської міської ради 5 скликання від 18.03.2009р. "Про передачу в оренду земельної ділянки ПП ОСОБА_3." було укладено договір оренди земельної ділянки. Даний договір зареєстровано у Комсомольському міському відділі Полтавської регіональної філії ДП "Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах" 01.06.2009р. за №70, термін дії - до 01.06.2010 р.

На підставі рішенням 48 сесії 5 скликання від 19.05.2010 р. Комсомольської міської ради укладена додаткова угода №1/10 та продовжено строк дії договору з 01.06.2009 р. по 01.06.2010 р. та внесено зміни, яка зареєстрована у Комсомольському міському відділі Полтавської регіональної філії ДП "Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах" 18.06.2010 р. за №96.

Рішенням 52 сесії 5 скликання від 20.10.2010 р. Комсомольської міської ради було поновлено дію договору оренди землі з 01.01.2011р. на один рік (до 01.01.2012р.) На підставі вказаного рішення була укладена додаткова угода №2/10 від 22.11.2010 р., яка зареєстрована у Комсомольському міському відділі Полтавської регіональної філії ДП "Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах" 08.12.2010 р. за №78.

Рішенням 15 сесії 6-го скликання Комсомольської міської ради від 13.12.2011р. було поновлено дію договору оренди землі з 01.01.2012р. до 01.07.2012р. На підставі вказаного рішення була укладена додаткова угода №3/12 від 01.02.2012 р. та зареєстрована відділом Держкомзему у місті Комсомольську Полтавської області за №00370 від 08.05.2012р.

Рішенням 22 сесії 6-го скликання Комсомольської міської ради від 03.07.2012р. було поновлено дію договору оренди землі з 01.07.2012 р. до 01.07.2014 р. На підставі вказаного рішення була укладена додаткова угода №4/12 від 24.07.2012 р. та зареєстрована відділом Держкомзему у місті Комсомольську Полтавської області за №00502 від 23.08.2012р.

Рішенням 10 сесії 6-го скликання Комсомольської міської ради від 06.07.2011р. було внесено зміну до договору оренди землі в частині функціонального призначення земельної ділянки. На підставі вказаного рішення була укладена додаткова угода №5/12 від 07.09.2012 р. зареєстрованого відділом Держкомзему у місті Комсомольську Полтавської області за № 00554 від 09.10.2012р.

Рішенням 47 сесії 6-го скликання Комсомольської міської ради від 25.06.2014р. та рішенням 48 сесії 6-го скликання від 19.08.2014р. було поновлено дію договору оренди землі з 02.07.2014р. до 02.01.2015р. На підставі вказаних рішень укладено додаткову угоду №5/14 від 05.09.2014 р.

16.12.2014 р. за розглядом заяви ФОП ОСОБА_3 від 16 вересня 2014 року про поновлення договору оренди земельної ділянки разом з проектом додаткової угоди №6/14, було прийнято рішення 52 сесії 6-го скликання Комсомольської міської ради. Даним рішенням крім поновлення дії договору оренди землі з 02.01.2015р. до 02.01.2016р. ФОП ОСОБА_3 запропоновано до закінчення терміну дії договору оренди, тобто до 02.01.2016р. провести виділення земельної ділянки, яка знаходиться під об'єктами незавершеного будівництва нерухомого майна, орієнтовною площею 0,2500 га в окрему земельну ділянку.

30.12.2014р. Комсомольська міська рада Полтавської області направила підписаний запропонований проект додаткової угоди ФО-П ОСОБА_3 із застереженнями. На дану додаткову угоду із застереженням ФО-П ОСОБА_3 направив листа від 09.02.2014 р., в якому виразив свою незгодою з протоколом розбіжностей.

В зв'язку з викладеним позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовом про визнання додаткової угоди №6/14 до договору оренди землі №60/09 від 20.05.2009р. укладеною.

Згідно статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання; право звернутися до суду за їх захистом відповідно до встановлених способів захисту цивільних прав та інтересів судом.

Під час розгляду будь-якого спору судам необхідно встановлювати на захист яких прав подано позов та ким і яким чином вони порушені.

Відтак, розглядаючи спір, господарський суд повинен встановити об'єктивну наявність порушення чи оспорювання цивільного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним законодавством, а за наслідками прийняття рішення про задоволення позову повинно відбуватися реальне поновлення чи захист порушених прав позивача.

Пунктом 2.9. постанови Пленуму ВГСУ №6 від 17 травня 2011 року, роз'яснено, що суди мають враховувати, що способи захисту прав юридичних та фізичних осіб на земельні ділянки, визначені статтею 152 Земельного кодексу України, положення якої у відповідних правовідносинах підлягають переважному застосуванню перед нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 3 статті 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до частини 3 статті 181 ГК України сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Згідно частини 4 статті 181 ГК України за наявності заперечень щодо окремих умові договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Частина 5 статті 181 ГК України передбачає, що сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У відповідності до ч. 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

У відповідності до ч. 2 статті 33 Закону України "Про оренду землі" орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

У відповідності до ч. 3 статті 33 Закону України "Про оренду землі" до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

У відповідності до ч. 4 статті 33 Закону України "Про оренду землі" при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

У відповідності до ч. 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної форми власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У відповідності до ч. 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" у разі якщо орендар продовжує користування земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди землі і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

У відповідності до ч. 7 статті 33 Закону України "Про оренду землі" керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

У відповідності до ч. 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі" додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

У відповідності до ч. 9 статті 33 Закону України "Про оренду землі" відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Отже, після перевірки звернення ФОП ОСОБА_3 про поновлення договору оренди землі та проекту доданої до нього додаткової угоди на відповідність вимогам орендодавець, у відповідності до ч. 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" зобов'язаний узгодити з орендарем істотні умови договору до прийняття рішення про поновлення договору оренди землі.

Відповідач (за первісним позовом) зазначив, що в період з 16.09.2014 року (надходження звернення ФОП ОСОБА_3 про поновлення договору оренди землі з проектом додаткової угоди) до дня прийняття рішення Комсомольської міської ради Полтавської області "Про внесення змін та поновлення дії договору оренди землі ФОП ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, площа 1,1606 га)" жодного узгодження істотних умов між орендарем та орендодавцем не відбувалось. На адресу ФОП ОСОБА_3, який є в цих відносинах орендарем від орендодавця Комсомольської міської ради Полтавської області не надходило жодних листів, пропозицій, проектів додаткової угоди, протоколів розбіжностей.

Проект додаткової угоди з протоколом розбіжностей було підписано лише 30.12.2014 року, чим порушено вимоги ч. 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Позивачем за первісним позовом в позовній заяві жодним чином не обґрунтовано заявлену вимогу про визнання угоди укладеною, не надано доказів звернення до відповідача з пропозицією узгодження істотних умов між орендарем та орендодавцем до прийняття рішення про поновлення договору оренди землі у відповідності до ч. 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", а відтак вимоги позивача (за первісним позовом) визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно зустрічних позовних вимог суд зазначає наступне.

У відповідності до статті 13 Конституції України земля її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шлейфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Згідно із статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі статтею 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У силу норм статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до абзацу 1 пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Згідно з нормами Закону України "Про розмежування земель державної та комунальної власності" повноваження власника землі щодо володіння, користування та розпорядження землями комунальної власності здійснює відповідний орган місцевого самоврядування.

Згідно статті 12 Земельного Кодексу України розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу, відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Частина 1 статті 116 Земельного кодексу України передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Таким чином, з аналізу наведених правових норм вбачається, що реалізуючи надані Конституцією та законодавством України повноваження у галузі земельних відносин, Комсомольська міська рада зобов'язана діяти виключно в межах наданих їй повноважень та в інтересах її територіальної громади, дотримуючись приписів законодавства України у своїй діяльності.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що покладення такого зобов'язання на ФОП ОСОБА_3 необґрунтовано в тексті вказаного рішення жодним чином ні з точки зору фактичних обставин ні з точки зору посилання на норму матеріального права, яка б передбачала б можливість покладення на нього такого зобов'язання.

Враховуючи викладене, матеріали справи, обставин справи в їх сукупності, дослідивши і оцінивши подані докази, керуючись статтями 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову Комсомольської міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання угоди укладеною відмовити.

2. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Комсомольської міської ради про визнання недійсними пунктів 2 та 4 рішення Комсомольської міської ради від 16.12.2014р. задовольнити частково:

визнати недійсним пункт 2 рішення Комсомольської міської ради від 16.12.2014 року.

В іншій частині зустрічних позовних вимог відмовити.

3. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Суддя Кульбако М.М.