УХВАЛА

30.03.2015Справа № 910/4858/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Благодійний союз

до Приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур»

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Безугла С.О. - за дов від 15.01.2015р.

від відповідача: Конограй Н.В. - за дов від 29.08.2014р.

СУТЬ СПОРУ:

02 березня 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Благодійний союз" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 28 лютого 2015 року до Приватного акціонерного товариства "Укрпрофтур" (відповідач) про стягнення грошових коштів в сумі 6 600 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при вирішенні Господарським судом міста Києва позову по справі № 47/296 та визнанні недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення, укладеного між позивачем та відповідачем, судом не вирішено питання про застосування наслідків недійсності правочину відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України.

Відповідач звернувся з відзивом на позов, у якому за викладених ним підстав у задоволенні позовної заяви просить відмовити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2015р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/4858/15-г. Розгляд справи призначено на 18.03.2015р.

В судове засідання 18.03.2015р. з'явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача заявив клопотання про витребування доказів, а саме відомостей щодо особи, за якою зареєстровано право власності на нерухоме майно, яке було предметом договору купівлі-продажу від 29.09.2010р.

У задоволенні даного клопотання було відмовлено з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, що перешкоджають його наданню;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація;

4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

Так, докази, які відповідач просить витребувати у позивача не стосуються предмету доказування в межах даного спору, крім цього, відповідачем не додержано встановленого ст. 38 Господарського процесуального кодексу України порядку витребування доказів, а саме не надано підтвердження вжиття заходів для одержання доказів самостійно.

В судовому засіданні представник відповідача також подав клопотання № 135 від 18.03.2015 року про залучення до участі у справі Федерації професійних спілок у якості відповідача, у задоволенні якого було відмовлено через необґрунтованість вказаного клопотання у зв'язку із тим, що відповідачем не було наведено жодних обставин та норм закону, на підставі яких Федерація професійних спілок могла б являтись зобов'язаною стороною у спірних правовідносинах.

18.03.2015 року судом було оголошено перерву до 30.03.2015 року.

27 березня 2015 року через канцелярію від відповідача надійшло клопотання № 148 від 27.03.2015 року про витребування господарським судом доказів від ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

У задоволенні даного клопотання було відмовлено у зв'язку із тим, що докази, які відповідач просить витребувати у позивача не стосуються предмету доказування в межах даного спору, крім цього, відповідачем не додержано встановленого ст. 38 Господарського процесуального кодексу України порядку витребування доказів, а саме не надано підтвердження вжиття заходів для одержання доказів самостійно.

В судове засідання 30 березня 2015 року з'явились представники позивача та відповідача.

Представник позивача подав в засіданні клопотання б/н від 30.03.2015 року про залучення Фонду державного майна у якості третьої особи по справі, яке було відхилено у зв'язку із відсутністю обґрунтування того, яким чином судове рішення у даній справі може вплинути на права або обов'язки вказаного державного органу.

30.03.2015 року в судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про колегіальний розгляд справи № 152 від 30.03.2015 року, яке було відхилено за наступних підстав.

Згідно зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Розглянувши зазначене клопотання, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на те, що справа № 910/4858/15-г не викликає тієї складності, яка потребує колегіального розгляду.

30 березня 2015 року через канцелярію суду представник відповідача звернувся до суду із клопотанням № 153 від 30.03.2015 року про відвід судді. В обґрунтування поданої заяви представник ПП «Укрпрофтур» посилається на те, що суд систематично відмовляє в задоволенні клопотань останнього, крім того, існують сумніви щодо неупередженості судді Цюкала Ю.В. при розгляді справи № 910/4858/15-г.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 2 1 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами.

Відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору.

Питання про відвід судді вирішується в нарадчій кімнаті судом у тому складі, який розглядає справу, про що виноситься ухвала.

В своїй постанові № 18 від 26.12.2011р. Пленум Вищого господарського суду України з метою забезпечення однакового і правильного застосування Господарського процесуального кодексу України постановив дати господарським судам України роз'яснення, згідно яких, в тому числі, не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв'язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Так, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 47 Закону України "Про судоустрій а статус суддів", суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

При цьому, відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, відмова у задоволенні того чи іншого клопотання не може вказувати на наявність підстав для відводу судді, в розумінні ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Крім цього, представник відповідача не мотивував обставин, що викликають сумнів у неупередженості суду, а лише обмежився зазначенням вказаного припущення.

При цьому, суд звертає увагу заявника на неприпустимість зловживання правом на подання заяви про відвід судді та позицію Вищого господарського суду України з цього приводу, викладену в інформаційному листі останнього від 03.08.2007 р. № 01-8/622 "Про деякі питання практики застосування статті 20 Господарського процесуального кодексу України". Зокрема, зі змісту наведеного листа вбачається, що в діяльності деяких учасників судового процесу набула поширення практика заявлення необґрунтованих відводів суддям господарських судів, спрямована виключно на штучне затягування судового процесу у власних цілях. Подібна практика суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Відповідно до частини третьої статті 20 Господарського процесуального кодексу України сторони можуть заявити відвід судді з підстав, зазначених у частині першій цієї статті. При цьому, згідно з частиною третьою статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

За наведених обставин, клопотання № 153 від 30.03.2015 року представника відповідача про відвід судді є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 20, 22, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання № 153 від 30.03.2015 року про відвід судді Цюкала Ю.В. від розгляду справи № 910/4858/15-г - відмовити.

Суддя Ю.В. Цюкало