КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2015 р. Справа№ 925/1070/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Гончарова С.А.

Куксова В.В.

при секретарі Д'яковій Ю.Ю.

за участю представників:

від апеллянта: Комісар С.П. - довіреність від 10.01.2013 № 19

від позивача: Бунякін М.М..- довіреність від 12.01.2015 № 11

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 29.09.2015 у справі № 925/1070/15 (суддя Грачов В.М.)

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради

до Публічного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно"

про визнання договору укладеним без врахування протоколу розбіжностей

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.09.2015 у справі № 925/1070/15 позов задоволено в повному обсязі, а саме визнано договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 54-Т від 06.04.2015, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Черкаське хімволокно" та Комунальним підприємством теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради, без врахування протоколу розбіжностей від 29.05.2015.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що приймаючи до уваги, що ціна на товар, як складова предмету договору, погоджена виконавчим комітетом Черкаської міської ради при дачі дозволу позивачу на укладення спірного договору, відповідачем прийнята, запропоновані позивачем умови не суперечать нормам законодавства про енергопостачання, інші умови договору, оспорені у протоколі розбіжностей, не є істотними, суд вважає доведеними та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги позивача, договір про постачання теплової енергії в гарячій воді від 06.04.2015 № 54-Т підлягає укладенню в редакції позивача без врахування протоколу розбіжностей відповідача від 29.05.2015.

Не погодившись із вказаним рішенням Публічне акціонерне товариство "Черкаське хімволокно" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог про визнання договору № 54-Т про постачання теплової енергії в гарячій воді від 06.04.2015 укладеним з врахуванням Протоколу розбіжностей від 29.05.2015 в редакції Відповідача.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Шаптали Є.Ю., суддів Скрипки І.М. Самсіна Р.І.

Розпорядженням Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2015, у зв'язку з перебуванням судді судді Скрипки І.М. на навчанні з підвищення кваліфікації та перебуванням судді Самсіна Р.І. у відпустці, сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Шаптали Є.Ю., суддів Гончарова С.А., Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2015 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" на рішення Господарського суду Черкаської області від 29.09.2015 у справі № 925/1070/15 до розгляду та порушено апеляційне провадження. Розгляд справи призначено на 02.12.2015.

Представник апелянта в судовому засіданні 02.12.2015 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд апеляційну скаргу - задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні 02.12.2015 проти доводів апеляційної скарги - заперечував та зазначив, що рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування - відсутні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, 03.04.2015 рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 365 Комунальному підприємству теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради було надано дозвіл на укладення договору з Публічним акціонерним товариством "Черкаське хімволокно" на закупівлю додаткового об'єму теплової енергії в гарячій воді, загальна вартість якого перевищує 10 % Статутного капіталу, а саме - 69 271 609,03 грн.

На виконання вказаного рішення позивачем 15.05.2015 за вихідним № 11/1030 було направлено на адресу відповідача підписаний КПТМ "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради проект договору про постачання теплової енергії в гарячій воді від 06.04.2015 № 54-Т, який отриманий відповідачем 18.05.2015.

Листом № 26/6009 від 05.06.2015 відповідачем на адресу позивача було направлено підписаний та скріплений печаткою відповідача договір № 54-Т від 06.04.2015 про постачання теплової енергії в гарячій воді разом із протоколом розбіжностей від 29.05.2015.

Із проекту договору про постачання теплової енергії в гарячій воді від 06.04.2015 № 54-Т, запропонованого позивачем, і протоколу розбіжностей, поданого на проект договору відповідачем вбачається, що:

1, 2. сторонами договору позивач у проекті договору визначив відповідача - публічне акціонерне товариство "Черкаське хімволокно" як теплогенеруючу організацію з однієї сторони, і комунальне підприємство теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської, як теплопостачальну організацію з другої сторони. Відповідачем запропоновано у преамбулі договору і по тексту договору в усіх випадках та відмінках, змінити назву сторін таким чином: публічне акціонерне товариство "Черкаське хімволокно" визначити теплопостачальною, а не теплогенеруючою організацією, комунальне підприємство теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської визначити споживачем;

3. пунктом 1.3. проекту договору позивачем запропоновано визначити ціну 1 Гкал теплової енергії згідно з тарифами, встановленими теплогенеруючій організації Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, на момент укладення договору складає: 1 група 361,15 грн. з ПДВ; 2 група 609,37 грн. з ПДВ; 3 група 609,37 грн. з ПДВ. Відповідачем запропоновано ціну 1 Гкал теплової енергії визначити згідно з тарифами, встановленими теплопостачальній організації Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України;

4. у п. 4.3. проекту договору позивачем запропоновано визначити фактичну кількість теплової енергії, яка була отримана теплопостачальною організацією, як різницю між фактичною кількістю теплової енергії, яка була отримана згідно лічильників (або розрахунковим способом - при виході лічильників із ладу) та нормативними витратами теплової енергії в розподільчих мережах теплопостачальної організації. Відповідачем запропоновано фактичну кількість теплової енергії, яка була отримана теплопостачальною організацією, визначити як різницю між показниками лічильників, встановлених в теплових камерах та центральному тепловому пункті, зазначених у п. 2.2.2. договору та нормативними втратами теплової енергії в розподільчих мережах споживача, затвердженими облдержадміністрацією (або розрахунковим способом - при виході лічильників із ладу);

5 (6). відповідачем запропоновано доповнити договір підпунктом 6.1.14. пункту 6.1. розділу VІ, за умовами якого споживач зобов'язаний до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, надавати теплопостачальній організації розрахунок фактично отриманої теплової енергії по групах споживачів, який здійснюється останнім на підставі п. 4.3. договору;

6 (7). відповідачем запропоновано виключити із проекту договору підпункт 6.3.2. пункту 6.3. розділу VІ, за умовами якого позивач пропонував зобов'язати відповідача, як теплогенеруючу організацію, відшкодовувати теплопостачальній організації витрати на транспортування покупної теплової енергії мережами теплопостачальної організації в розмірі, встановленому розрахунковим шляхом (згідно калькуляції, затвердженої теплопостачальною організацією) до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим;

7 (8). у підпункт 7.2.1. пункту 7.2. розділу VІІ проекту договору позивачем запропоновано відповідальність відповідача, як теплогенеруючої організації, за неправильне застосування тарифів та недостовірність нарахувань за фактично відпущену теплову енергію теплопостачальній організації у виді штрафу у розмірі 25% від надмірно нарахованої суми. Відповідачем запропоновано цей вид відповідальності на своїх умовах;

9. відповідачем запропоновано виключити із проекту договору підпункт 7.3.3. пункту 7.3. розділу VІІ проекту договору щодо відповідальності відповідача, як теплогенеруючої організації, у виді пені за порушення терміну оплати відшкодування витрат на транспортування покупної теплової енергії мережами позивача.

Інші умови договору були прийняті відповідачем у запропонованій позивачем редакції.

Проте, позивач вважає, що умови викладені в протоколі розбіжностей від 29.05.2015 є такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України, завдають збитків позивачу та не можуть бути прийнятими сторонами, у зв'язку з чим Комунальне підприємство теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради звернулося до суду з позовом про визнання договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 54-Т від 06.04.2015 укладеним без врахування протоколу розбіжностей.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання, згідно з вимогами ст. 526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Порядок укладення договору встановлений статтями 638-649 ЦК України, статтями 179-184 ГК України. Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Параграфом 3 глави 30 ГК України визначені особливості правового регулювання договору енергопостачання, як окремого виду господарсько-торговельної діяльності. Зокрема, частинами 1, 3, 5 ст. 275 ГК встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується; предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у національних стандартах або технічних умовах; енергопостачальні підприємства інших, крім державної і комунальної, форм власності можуть брати участь у забезпеченні енергією будь-яких споживачів, у тому числі через державну (комунальну) енергомережу, на умовах, визначених відповідними договорами.

Отже, предметом спору у справі № 925/1070/15 є вимога позивача до відповідача про визнання укладеним договору про постачання теплової енергії в гарячій воді від 06.04.2015 року № 54-Т на умовах, запропонованих позивачем, без врахування протоколу розбіжностей.

Дослідивши зміст вказаного договору суд першої інстанції дійшов висновку про те, що за правовою природою спірні правовідносини сторін віднесені до договірних зобов'язань купівлі-продажу, з чим колегія суддів апеляційної інстанції погоджується.

Загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, параграфом 1 глави 30 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов'язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України.

Як вбпчаається із рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 03.04.2015 № 365, виконавчий комітет Черкаської міської ради за зверненням комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради надав останньому дозвіл на укладення договору з публічним акціонерним товариством "Черкаське хімволокно" на закупівлю додаткового об'єму теплової енергії в гарячій воді, загальна вартість якого перевищує 10 % Статутного капіталу, а саме - 69271609,03 грн. згідно з встановленими тарифами.

Відповідно до Статуту комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради, головною метою діяльності підприємства є виробництво, реалізація та постачання теплової і електричної енергії за нерегульованим тарифом, яка призначена для купівлі-продажу споживачам.

Розділом І проекту договору від 06.04.2015 року № 54-Т визначено предмет цього договору, за змістом якого визначено зобов'язання відповідача, як виробника теплової енергії, поставити позивачу, а - позивача прийняти і оплатити товар - теплову енергію в гарячій воді з метою наступного постачання цієї теплової енергії споживачам за групами: 1 група - населення; 2 група - бюджетні організації та установи; 3 група - інші. В розділі "Предмет договору" позивачем запропоновано також умови договору щодо кількості товару, ціни товару та тарифів, на підставі яких формується ціна товару. При цьому, ціна товару відповідає дозволеній позивачу рішенням його засновника.

З огляду на викладені обставини справи та з урахуванням наведених приписів законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що договір про постачання теплової енергії в гарячій воді, укладення якого є предметом даного спору, відноситься до договорів купівлі-продажу, погодження істотних умов цього договору, які складають і його предмет, та порядок його укладення повинні відбуватись на загальних підставах з урахуванням особливостей поставки виду товару, який є об'єктом цього договору - теплової енергії в гарячій воді, з чим суд апеляційної інстанції погоджується.

Приймаючи до уваги, що ціна на товар, як складова предмету договору, погоджена виконавчим комітетом Черкаської міської ради при дачі дозволу позивачу на укладення спірного договору, відповідачем прийнята, запропоновані позивачем умови не суперечать нормам законодавства про енергопостачання, інші умови договору, оспорені у протоколі розбіжностей, не є істотними, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є доведеними та такими, що підлягають задоволенню, договір про постачання теплової енергії в гарячій воді від 06.04.2015 № 54-Т підлягає укладенню в редакції позивача без врахування протоколу розбіжностей відповідача від 29.05.2015, з чим колегія суддів апеляційної інстанції погоджується.

Доводи апелянта в обґрунтування підстав скасування судового рішення судом апеляційної інстанції відхиляються, як такі, що повністю спростовуються матеріалами справи та фактичними обставинами.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги, у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" на рішення Господарського суду Черкаської області від 29.09.2015 у справі № 925/1070/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 29.09.2015 у справі № 925/1070/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 925/1070/15 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді С.А. Гончаров

В.В. Куксов