ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015 року Справа № 904/3142/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі судового засідання: Фьокліній Д.І.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3, довіреність №808/12-1683 від 22.12.2014 р;

представник відповідача, в судове засідання не з'явився.

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2015 року у справі № 904/3142/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Берінг", м. Дніпропетровськ

до публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м. Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2015 року у справі № 904/3142/15 (суддя Петренко І.В.) в задоволені заяви Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" про заміну вибулої сторони виконавчого провадження відмовлено.

Ухвалу вмотивовано тим, що відсутні правові підстави для задоволення заяви про заміну вибулої сторони виконавчого провадження.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, Публічне акціонерне товариство "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та замінити сторону виконавчого провадження з ПАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" на ТОВ «Екойл».

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник зазначає, що 09.10.2015 року між публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугіля" та товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКОЙЛ" укладено договір про переведення боргу за умовами якого публічне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугіля" переводить, а товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКОЙЛ" приймає на себе виконання зобов'язань, які належать первісному боржнику про стягнення заборгованості у розмірі 429506,05 грн.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, заяви або клопотання про відкладення розгляду справи, не надав.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, оскільки ним не доведено належними доказами неможливість забезпечити участь у судовому засіданні свого представника.

Відповідно до абзацу 1 п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року N 18 (із змінами і доповненнями) (далі - Постанова Пленуму), у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, з аналізу вищенаведених норм випливає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів вважає можливим вирішити спір на підставі наявних у матеріалах справи доказів, оскільки про інше відповідачем не було зазначено, а правом надати письмові пояснення відповідач до судового засідання не скористався.

17.12.2015 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу №808/12-1939 від 14.12.2015 року в якому, він просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала господарського суду Дніпропетровської області не підлягає скасуванню з наступних підстав.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2015 року по справі № 904/3142/15 позов задоволено у повному обсязі, вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (далі - відповідач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Берінг" (далі - позивач) заборгованість за поставлену продукцію у розмірі 421084,36 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 8421.69 грн. (а.с. 104-107, т.1)

19.05.2015 року на виконання вищезазначеного рішення було видано наказ господарського суду Дніпропетровської області (а.с. 135, т.1)

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2015року по справі № 904/3142/15 залишено без змін. (а.с. 160-161, т.1)

12.10.2015 року до господарського суду від відповідача надійшла заява про заміну вибулої сторони виконавчого провадження. Заява обґрунтована тим, що 09.10.2015року між публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугіля" та товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКОЙЛ" укладено договір про переведення боргу за умовами якого публічне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугіля" переводить, а товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКОЙЛ" приймає на себе виконання зобов'язань, які належать первісному боржнику про стягнення заборгованості у розмірі 429506,05 грн. (а.с. 194; т.1).

Статтею 25 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Аналогічні підстави для заміни вибулої сторони правонаступником передбачено ст.8 Закону України «Про виконавче провадження».

Підсумовуючи наведене, заміна кредитора у зобовязанні, як і саме зобовязання, є інститутом цивільного права, а відносини, повязані з виконанням судового рішення, характеру цивільно-правових не мають.

Статтею 520 Цивільного кодексу України визначено, що боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Обставини, на які посилається боржник не є підставою для здійснення заміни сторони у зобовязанні, оскільки доказів того, що позивач надавав письмову згоду на укладання вищезазначеного договору про переведення боргу відповідач суду не надав.

Крім того, до заяви не додано жодного належного та допустимого доказу того, що позивач взагалі обізнаний про укладання договору про переведення боргу.

З урахуванням того, що переведення боргу допускається лише за згодою кредитора, заява відповідача про заміну вибулої сторони правонаступником правомірно залишена без задоволення.

Крім того, частинами першою, третьою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобовязанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобовязанні допускається протягом усього часу існування зобовязання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобовязанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобовязання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Відповідно до статті 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Оскільки виконання рішення суду є невідємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ГПК України та Законом України «Про виконавче провадження», який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Частиною пятою статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

При цьому питання заміни сторони її правонаступником, у тому числі і в разі заміни кредитора у зобовязанні, вирішується виключно судом у порядку, передбаченому , статтею 25 ГПК України.

Підсумовуючи наведене, заміна кредитора у зобовязанні, як і саме зобовязання, є інститутом цивільного права, а відносини, повязані з виконанням судового рішення, характеру цивільно-правових не мають.

Отже, при укладенні оспорюваного договору уступки права вимоги сторони yсправі, яка переглядається, не замінюючи кредитора у зобовязанні в порядку, передбаченому чинним законодавством, фактично замінили стягувана на стадії виконання судового рішення, незважаючи на те, що уступка права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді заяви судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятої у справі ухвали.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 923/945/13.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2015 року у справі № 904/3142/15 - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2015 року у справі №904/3142/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 21.12.2015

Головуючий Л.М.Білецька

Суддя Т.А.Верхогляд

Суддя Ю.Б.Парусніков