РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2015Справа №910/5074/15-г
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 1"

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

про розірвання договору

Головуючий суддя Цюкало Ю.В.

Суддя Карабань Я.А.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача: Калашнюк О.С. - за довіреністю від 10.10.2014р.

від відповідача: Драчова М.С. - за довіреністю від 20.03.2015р.

В судовому засіданні 10 червня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

03 березня 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 1" (позивач) надійшла позовна заява № 01-0060 від 27.02.2015 року до Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (відповідач) про розірвання Договору № 01216/5-02 від 25.10.2002 року.

Позовні вимоги обґрунтовані істотною зміною обставин через набрання чинності змін до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до яких договори на послуги з водопостачання та водовідведення повинні укладатись з власниками (орендарями) квартир, а не з їх балансоутримувачами.

Відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому за викладених підстав у задоволенні позову просив відмовити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2015р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/5074/15-г. Розгляд справи призначено на 06.04.2015р.

В судовому засіданні 06.04.2015 року, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу, судом було оголошено перерву до 27.04.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2015р. суд ухвалив розгляд справи №910/2243/15-г здійснити колегіально у складі трьох суддів.

Згідно з довідкою про автоматичний розподіл справ між суддями від 27.04.2015р. для колегіального розгляду справи визначено наступний склад суду: головуючий суддя Цюкало Ю.В., суддя Карабань Я.А., суддя Сівакова В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2015р. справу № 910/5074/15-г прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя Цюкало Ю.В., суддя Карабань Я.А., суддя Сівакова В.В. Призначено розгляд справи у судовому засіданні на 20.05.2015р.

В судовому засіданні 20.05.2015р. по справі було оголошено перерву до 10.06.2015р.

20 травня 2015 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про здійснення технічної фіксації судового засідання б/н від 20.05.2015 року, яке було задоволено судом, оскільки на підставі ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України, на вимогу хоча б одного учасника судового процесу у суді першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи по суті або за ініціативою суду здійснюється фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.10.2002р. між відповідачем (далі - постачальник) та позивачем (надалі - абонент) (разом - сторони) було укладено Договір на послуги водопостачання та водовідведення № 01216/5-02 (далі - Договір).

Згідно з п. 1 Договору, постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов'язується розраховуватися за вищезазначені послуги згідно умов Договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994р. № 65.

Позивач стверджує, що через істотну зміну обставин, а саме набрання чинності змін до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до яких договори на послуги з водопостачання та водовідведення повинні укладатись з власниками (орендарями) квартир, а не з їх балансоутримувачами, Договір № 01216/5-02 від 25.10.2002 року підлягає розірванню.

Відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому зазначив, що на підставі укладеного між сторонами договору відповідачу відкрито особові рахунки, за якими обліковується питна вода, що використовується позивачем у своїй господарській діяльності на власні потреби, а саме на полив прибудинкової території, а отже спірний Договір не може бути розірваний.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення за наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено судом, 25.10.2002р. між сторонами було укладено Договір на послуги водопостачання та водовідведення № 01216/5-02.

Згідно з п. 1 Договору, постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов'язується розраховуватися за вищезазначені послуги згідно умов Договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994р. № 65.

Договір є безстроковим, діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами (п. 7.1 Договору).

Договір може бути розірваний за згодою сторін. Договір може бути розірвано у судовому порядку на вимогу однієї із сторін у разі порушення другою стороною договірних зобов'язань (п. 7.2 Договору).

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" № 1198-7 від 10.04.2014 р., який набрав чинності 26.04.2014 р., були внесені зміни до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", зокрема, статтю 19 було доповнено частиною 5, відповідно до якої виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Також було доповнено статтю 29 вказаного закону частиною 3, відповідно до якої договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.

Позивач звернувся до відповідача із Листом № 01-0363 від 07.05.2014р., у якому повідомив останнього про припинення своїх зобов'язань за діючими між сторонами договорами в частині оплати за постачання холодної води та послуги з водовідведення.

На зазначений лист позивач отримав від відповідач Лист № 917/08 від 30.07.2014р., у якому останній відмовив позивачу у розірванні договору.

Згідно з ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 08.06.2011р. положення ст. 652 ЦК України пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 цього Кодексу, при істотній зміні обставин.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що підстави, визначені статтями 651 та 652 Цивільного кодексу України, є вичерпними для розірвання договору у судовому порядку.

Сторони в момент укладення спірного договору не могли передбачити, що настануть ті обставини, про які зазначає позивач у позові, при цьому зміна обставин була зумовлена причинами, які позивач не міг усунути, а із договорів та звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе позивач.

Проте, позивач не довів суду, що виконання спірного договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні договору.

Ту обставину, що з кола суб'єктів, між якими укладається договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, законом виключено балансоутримувачів, суд не вважає підставою для розірвання договору.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції, на яку посилається позивач, передбачає, що у разі, якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори про надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не є виконавцем послуг з постачання питної води та водовідведення, продовжує бути окремим споживачем таких послуг за Договором за адресою: м. Київ, вул. Ковпака, № 17, лічильник води: № 12143350 (особовий рахунок № 546-72) для обліку використаних ним послуг для поливу, про що свідчить Акт обстеження водопостачання та водовідведення об'єкту.

Відповідно до п. 3.1 Договору, кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показань водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента.

Згідно з п. 3.3 Договору, кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно із показниками водолічильника, та інших способів визначення об'ємів стоків, що потрапляють у міську каналізацію у відповідності до п. 21.2 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах та селищах України.

Таким чином, позивач є споживачем послуг за Договором на послуги водопостачання та водовідведення № 01216/5-02 від 25.10.2002р., змінами до закону співвідношення майнових інтересів сторін не порушено, позивача не позбавлено того, на що він розраховував при укладенні Договору, а отже, і підстав для розірвання цього Договору у зв'язку із внесенням змін до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" суд не вбачає.

Водночас сторони не позбавлені права внести зміни до Договору, зокрема, шляхом зміни обсягів договірного місячного водоспоживання та дислокації об'єктів, щодо яких відповідачем надаються послуги з водопостачання та водовідведення саме позивачу як споживачу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про розірвання Договору не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 15.06.2015р.

Головуючий суддя Цюкало Ю.В.

Суддя Карабань Я.А.

Суддя Сівакова В.В.