ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2015 р. Справа №917/2191/14

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.,

за участю представників:

позивача: Гиря А.В.,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Полтава-Ляхова 12А", вул. Ляхова, 12 А, м. Полтава, 36003

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, АДРЕСА_1, 38744

про стягнення 35 814,66 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Полтава-Ляхова 12А" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення 33 079,20 грн. - основного боргу, 1 645,21 грн. - пені, 1 090,25 грн. - 3% річних.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 11.12.2014р. задоволено позовні вимоги в повному обсязі. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.02.2015р. рішення Господарського суду Полтавської області в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 1 090,25 грн. скасовано та в цій частині прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову в цій частині відмовлено.

Постановою колегії суддів Вищого господарського суду України від 14.04.2015 року судові рішення першої та апеляційної інстанції у справі за №917/2191/14 скасовано і справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

В результаті автоматичного розподілу справ між суддями, справу призначено до розгляду судді Кульбако М.М.

Ухвалою від 07.05.2015 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 25.05.2015 року.

25.05.2015р. розгляд справи було відкладено на 11.06.2015р. у зв'язку з неявкою представника позивача на судове засідання та невиконання ним вимог суду, викладених в ухвалі від 07.05.2015р.

11.06.2015р. в судовому засіданні оголошено перерву до 19.06.2015р. для надання можливості учасникам процесу надати додаткові докази та пояснення в обґрунтування своїх правових позицій.

18.06.2015р. від позивача надійшла заява №18/06 від 18.06.2015р. про збільшення позовних вимог (в частині збільшення 3% річних), в якій позивач остаточно просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 36 480,78 грн., з яких 33 079,20 грн. - основний борг, 1645,21 грн. - пеня, 1756,37 грн. - 3 % річних (а.с. 111-112).

19.06.2015р. в судовому засіданні оголошено перерву до 01.07.2015р. для вирішення питання щодо прийняття до розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог та надання можливості сторонам, за необхідності, подати додаткові докази та пояснення в обґрунтування своїх правових позицій.

30.06.2015р. відповідачем подано клопотання б/н про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи та клопотання про витребування у позивача доказів виконання ремонтних робіт даху будинку мешканцями будинку по АДРЕСА_3. Розгляд вказаного клопотання відкладено судом на наступне судове засідання.

01.07.2015р. відповідач в судове засідання не з'явився, подавши клопотання б/н від 30.06.2015р. про відкладення розгляду справи, посилаючись на неможливість забезпечити представництво у судовому засіданні, так як представник ОСОБА_4 задіяна в іншому судовому засіданні, а представник ОСОБА_5 знаходиться у відпустці. Судом відхилено вказане клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, так як ФОП ОСОБА_3 не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п'ятою статті 28 ГПК України.

01.07.2015р. позивачем подано заяву №01/07 від 01.07.2015р. про уточнення позовних вимог (збільшено розмір 3% річних), в якій позивач остаточно просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 36 480,78 грн., з яких 33 079,20 грн. - основний борг, 1645,21 грн. - пеня, 1791,71 грн. - 3 % річних. Вказана заява розцінена судом як заява про збільшення розміру позовних вимог, питання щодо її прийняття (відмову у прийнятті) відкладено на наступне судове засідання.

11.06.2015р. представником позивача було подано клопотання №38 про продовження строку розгляду справи на 15 днів. Враховуючи клопотання позивача та керуючись ч. 3 статті 69 ГПК України, вказане клопотання судом задоволено, про що винесено відповідну ухвалу. Розгляд справи відкладено на 30.07.2015 р.

03.08.2015 р. від позивача надійшло клопотання про дотримання статті 28 ГПК України, а саме, просить суд забезпечити розгляд справи з врахуванням позицій викладених в п. 1.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р.

Вказане клопотання прийнято судом до уваги.

Стосовно заяв позивача про збільшення розміру позовних вимог суд зазначає наступне.

В Постанові Пленуму ВГСУ від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

З урахуванням поданих заяв про збільшення розміру позовних вимог, судом розглядаються вимоги про стягнення 33 079,20 грн. основного боргу, 1645,21 грн. пені та 1791,71 грн. 3 % річних.

03.08.2015 р. від позивача надійшло заперечення щодо клопотання відповідача про призначення судової будівельно-технічної експертизи, в якому зазначає, що посилання відповідача, про те, що дані ремонтні роботи потребують спеціальних технічних знань та будівельної практики є некоректним. Ремонтні роботи по реконструкції даху були виконані власними силами мешканців, що підтверджується прийнятим рішенням засідання членів правління ОСББ "Полтава-Ляхова, 12А" від 15 жовтня 2013 р. (Протокол №9). В даному протоколі зазначений перелік осіб які і ремонтували даний дах та вказано професії мешканців будинку (кандидат технічних наук, інженер, будівельники, різноробочі).

Вказані заперечення долучені до матеріалів справи та прийняті судом до уваги.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення судової будівельно-технічної експертизи, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні через необґрунтованість.

Відповідно до статті 38 ГПК України сторона, яка порушує клопотання перед господарським судом про витребування доказів, повинна докладно зазначити: який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ.

З огляду на обставини, на які посилається відповідач в обґрунтування заявленого клопотання про витребування у позивача доказів (вх. №30.05.2015 р.), суд не вбачає підстав для його задоволення.

В судовому засіданні 03.08.2015 р. представник позивача виклав зміст позовних вимог (з урахуванням заяви про збільшення) та наполягав на їх задоволенні, стверджував, що відповідач роботи за Договором не розпочав, умови Договору не виконав та порушив строк виконання ремонтних робіт за Договором.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує, стверджує, що ремонтні роботи виконані субпідрядником ПП"Камелот Буд Люкс", про що свідчать надані докази.

Рішення виноситься після перерви оголошеної в судовому засіданні 30.07.2015 р.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що 18 липня 2013 року між Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Полтава - Ляхова, 12А" (надалі Замовник, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (надалі Виконавець, відповідач) було укладено договір б/н від 18.07.2013 року (надалі Договір).

Згідно умов Договору, Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується виконати у відповідності до умов Договору капітальний ремонт конструкцій даху будинку по АДРЕСА_3 в обсязі, передбаченому погодженим Сторонами кошторисом, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх (розділ 1 Договору).

Згідно з розділом 2 Договору предметом підряду (результатом виконаних робіт за цим договором) є повне виконання виконавцем капітального ремонту конструкцій даху будинку по АДРЕСА_3 в обсязі, передбаченому погодженими сторонами локальними кошторисами з розрахунком договірної ціни. Локальний кошторис є невід'ємною частиною договору. Виконавець зобов'язується виконувати всі вказівки замовника з приводу виконання роботи.

Відповідно до розділу 3 Договору сторони договірна ціна робіт, що доручені для виконання Виконавцю за цим Договором, складає 90 396,00 грн. Договірна ціна за цим договором є динамічною. Зміна вартості робіт або матеріалів, вказаних у кошторисному розрахунку, можлива у разі подорожчання матеріалів, виробів, конструкцій або з урахуванням індексу інфляції, підтвердженого документально.

Відповідно до розділу 4 Договору після виконання комплексу робіт Виконавець передає Замовнику акт приймання виконаних робіт. Уповноважений представник Замовника на протязі трьох днів перевіряє реальність цих документів і підписує їх в частині фактично виконаних обсягів робіт. Оплата виконаних робіт здійснюється Замовником протягом 3 днів після оформлення підписами та печатками Замовника та Виконавця акту приймання виконаних робіт; передплата за виконання ремонтних робіт складає 20% від договірної ціни, що становить 18 079, 20 грн.

У розділі 5 сторони погодили, що Виконавець зобов'язується виконати ремонтні роботи у строк, встановлений сторонами, до 10 вересня 2013р.. Виконавець має право достроково виконати свої зобов'язання за договором. При виникненні обставин, що не залежать від виконавця і які перешкоджають виконанню робіт у встановлені строки, виконавець має право ставити перед замовником питання про перенесення строків виконання робіт.

Відповідно до розділу 7 Договору здача-приймання робіт після закінчення ремонтних робіт здійснюється у відповідності з діючими нормативними документами в будівництві і оформлюється актом. Замовник зобов'язується прийняти роботи, виконані виконавцем, не пізніше 3 календарних днів з дня отримання від виконавця акта виконаних робіт. Увипадку мотивованої відмови замовника прийняти виконані роботи сторонами складається акт з переліком претензій замовника, в якому вказуються терміни усунення недоліків у виконаних роботах.

У розділі 8 Договору сторони погодили, що даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2013.

Згідно з розділом 9 Договору порушення з вини виконавця строків виконання робіт несе за собою сплату ним замовнику пені в розмірі 0,01% від суми невиконаних робіт по договірній ціні робіт за цим договором за кожний день затримки до фактичного закінчення виконання робіт.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до норм статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до умов Договору сторонами було підписано та скріплено печатками локальний кошторис на виконання робіт на загальну суму 90 396,00 грн. (а.с. 30-31).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем були виставлені рахунки-фактури:

№5 від 18.07.2013 року на суму 18 079,20 грн. (передплата за ремонтні роботи, а.с. 32 том 1);

№6 від 07.08.2013 року на суму 5 000,00 грн. (передплата за ремонтні роботи, а.с. 33 том 1);

№7 від 20.08.2013 року на суму 10 000,00 грн. (передплата за ремонтні роботи, а.с. 34 том 1).

На виконання умов Договору та згідно виставлених відповідачем рахунків-фактур позивач перерахував на рахунок відповідача кошти, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме:

платіжним дорученням №54 від 19 липня 2013 р. на суму 18079,20 грн.;

платіжним дорученням №64 від 07 серпня 2013 р. на суму 5000,00 грн.;

платіжним дорученням №69 від 22 серпня 2013 р. на суму 10000,00 грн.

Всього на розрахунковий рахунок відповідача, позивачем попередньо було перераховано 33 079,20 грн., як авансові платежі за ремонтні роботи.

Як стверджує позивач, відповідач в порушення умов Договору та норм чинного законодавства не розпочав та не виконав у строк до 10 вересня 2013 року підрядні роботи, що і стало приводом для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 статті 538 ЦК України, виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

В матеріалах справи відсутні повідомлення про фактичний початок, перебіг виконання робіт, повідомлення про обставини, що перешкоджають виконанню робіт (початку виконанню) у встановлені строки.

Позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу за вих. №4 від 17.03.2014р., в якій йдеться про повернення перерахованої попередньої оплати за виставленими рахунками. В даній вимозі позивач вказує на усну домовленість між сторонами про виконання робіт. Вказана вимога залишена без відповіді та будь-якого реагування з боку відповідача.

Факт укладення між сторонами Договору б/н від 18.07.2013 року щодо виконання капітального ремонту даху будинку по АДРЕСА_3 у м. Полтаві відповідачем не заперечується. Відповідач був обізнаний про взяті на себе зобов'язання за вказаним Договором та строки виконання робіт.

У розділі 5 Договору сторони обумовили, що виконавець зобов'язується виконати ремонтні роботи у строк, встановлений сторонами до 10.09.2013 р.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріали справи не містять жодних доказів направлення позивачу в межах строку виконання умов Договору актів здачі-приймання виконаних робіт за Договором від 18.07.2013р..

Крім того, відповідно до частини 1 статті 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Також, позивач стверджує, що оскільки відповідач не приступив до виконання своїх обов'язків по Договору, позивачем на засіданні членів правління ОСББ "Полтава-Ляхова, 12А" було прийнято рішення самостійно виконати ремонтні роботи по реконструкції даху власними силами, що підтверджується Протоколом №9 від 15 жовтня 2013 р. (а.с. 9 том 2). На підтвердження факту виконання позивачем ремонту конструкцій даху будинку по АДРЕСА_3 у м. Полтаві позивачем надано бухгалтерські документи первинного обліку, що підтверджують факт придбання матеріалів по ремонту покрівлі будинку самим ОСББ "Полтава-Ляхова, 12-А" та їх списання (акти, рахунки-фактури, видаткові накладні містять в матеріалах справи, а.с. 12-102 том 2).

Відповідач проти вимог заперечує, стверджуючи, що між ним та іншою підрядною організацією - ПП "Камелот Буд Люкс" було укладено Договір б/н від 07.08.2013р. на проведення капітального ремонту конструкцій даху будинку по АДРЕСА_3 в м. Полтаві.

Однак, умовами Договору від 18.07.2013р. сторони не передбачали залучення субпідрядників до виконання обумовлених Договором робіт. Відповідна згода на залучення до виконання Договору підряду третіх осіб (субпідрядників) позивачем - Замовником робіт відповідачу не надавалась.

Також в матеріалах справи містяться копії акту приймання - передачі виконаних робіт до Договору від 18.07.2013р., додаток до нього, супровідний лист від 04.02.2015 р., опис вкладення від 04.02.2015 р. до цінного листа про направлення його позивачу.

Дані документи не можуть бути прийняті судом, як належні докази підтвердження виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань у встановлений строк, оскільки направлені на адресу позивача в процесі розгляду справи.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 33 079,20 грн. основного боргу, 1645,21 грн. пені та 1791,71 грн. 3 % річних.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 2 статті 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідач станом на день розгляду справи доказів належного виконання своїх зобов'язань щодо виконання ремонтних робіт по реконструкції даху не надав, доводи позивача не спростував, тому суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 33079,20 грн. передплати є обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України)

Згідно з розділом 9 Договору порушення з вини виконавця строків виконання робіт несе за собою сплату ним замовнику пені в розмірі 0,01% від суми невиконаних робіт по договірній ціні робіт за цим договором за кожний день затримки до фактичного закінчення виконання робіт.

Судом перевірено розрахунок позивача щодо нарахування пені в розмірі 1645,21 грн. та встановлено його правильність та відповідність вимогам умов Договору та чинного законодавства.

Щодо заявлених вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 1791,71 грн. відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України грошовим зобов'язанням є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору (п. 1.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Як роз'яснив Пленум Вищого Господарського суду України у п. 5.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадку повернення сум авансу, оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за Договором б/н від 18.07.2013р. сторони визначили відповідальність у розділі 9 Договору.

Отже, стягнення з відповідача як Виконавця суми попередньої оплати, перерахованої за договором, не вважається грошовим зобов'язанням у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 15.10.2013 р. у справі №5011-42/13539-2012, яка є обов'язковою для застосування у судовій практиці відповідно до положень статті 111 28 ГПК України).

При вирішення даного спору судом приймається до уваги те, що під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів і фактами, що є об'єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Виходячи із змісту статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, 38744, код ЄДРПОУ НОМЕР_1)на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Полтава-Ляхова, 12А", вул. Ляхова, 12 А, м. Полтава, 36003, ) 33079,20 грн. основного боргу, 1645,21 грн. пені та 1737,35 грн. на повернення судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Суддя Кульбако М.М.