ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2015 р. Справа № 925/1815/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Кадусі Н.В., за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача не з'явились, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до публічного акціонерного товариства «Уманьгаз» про стягнення 107865 грн. 66 коп.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Уманьгаз» (далі - відповідач) про стягнення, на підставі договору купівлі-продажу природного газу № 13-314-ВТВ від 04.01.2013 року (далі - Договір), 79880 грн. 74 коп. пені, 11612 грн. 81 коп. інфляційних втрат, 16372 грн. 11 коп. 3% річних станом на 31.03.2015 року та відшкодування понесених судових витрат.

Відповідач подав письмовий відзив на позов вх. № 27063 від 20.11.2015 року і вх. № 28758 від 10.12.2015 року (а.с. 82-83, 91), у якому позов не визнав, в разі задоволення судом позову просив на підставі ст. 233 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України зменшити розмір 3% річних, інфляційних втрат і пені до 1 грн. Крім того, у звязку з неможливістю забезпечити явку свого представника в засідання суду, відповідач просив розгляд справи провести без його участі.

Представник позивача в судовому засіданні позов з підстав, викладених в позовній заяві, підтримав і просив суд задовольнити повністю, проти зменшення розміру 3% річних, інфляційних втрат і пені, які підлягають стягненню з відповідача, заперечував.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд, з урахуванням норм ст.ст. 69, 75, 77 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

04.01.2013 року позивач - публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», як продавець, та відповідач - публічне акціонерне товариство «Уманьгаз», як покупець, уклали Договір № 13-314-ВТВ на купівлю-продажу природного газу, відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах цього договору (а.с. 9-13).

Відповідно до пунктів 2.1, 3.3, 5.2, 5.3, 6.1, 7.2. Договору, продавець передає покупцеві з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року газ обсягом до 5 372, 258 тис. куб. м., щомісячний обсяг поставок визначений графіком (в редакції Додаткової угоди № 11 від 05.01.2015 року); приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу; ціна за 1000 куб. м газу всього з ПДВ становить 4457,26 грн.; у разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифу на транспортування газу магістральними трубопроводами сторони вносять зміни до п. 5.2 цього договору; оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планованих обсягів газу протягом місяця поставки газу з урахуванням положень 6.2 Договору, остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання - передачі; у разі невиконання покупцем умов п. 6.1. цього Договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Сторонами підписувались Додаткові угоди №№ 1-11 до Договору, якими вносилися зміни до умов статей 2, 5 Договору щодо кількості і ціни газу (а.с. 15-28).

На виконання умов договору, сторонами підписані акти приймання-передачі газу від 31.01.2013 року, 28.02.2013 року, 31.03.2013 року, 30.04.2013 року, 31.05.2013 року, 30.06.2013 року, 31.07.2013 року, 31.08.2013 року, 30.09.2013 року, 31.10.2013 року, 30.11.2013 року, 31.12.2013 року, 31.01.2014 року, 28.02.2014 року, 31.03.2014 року, 30.04.2014 року, 31.05.2014 року, 30.06.2014 року, 31.07.2014 року, 31.08.2014 року, 30.09.2014 року, 31.10.2014 року, 30.11.2014 року згідно з якими за період з січня 2013 року по листопад 2014 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ в загальному обсязі 3 158,852 тис. куб.м. на загальну суму 12 239 936 грн. 09 коп. (а.с.29-51).

Відповідач свої зобов'язання за договором поставки природного газу виконав з порушенням умов п. 6.1 Договору, за поставлений природний газ розрахувався не вчасно.

Згідно з розрахунком позивача (а.с. 52-58), ним нараховано на підставі п. 7.2. Договору 79880 грн. 74 коп. пені, в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України 11612 грн. 81 коп. інфляційних втрат та 16372 грн. 11 коп. 3% річних, вимога про їх стягнення є предметом спору у даній справі.

Таким чином, спірні зобов'язальні відносини виникли між сторонами на підставі договору купівлі-продажу природного газу № 13-314-ВТВ від 04.01.2013 року. Договір є укладеним, виконаний сторонами, вимоги позивача і заперечення відповідача ґрунтуються на правах і обов'язках сторін цього договору.

За змістом ст.ст. 173, 174, 193, 202 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 11, 509, 525, 526, 599 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), угода (договір) є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, припиняється на підставах, встановлених договором або законом, зокрема належним виконанням.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України: порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимога позивача про стягнення 79 880 грн. 74 коп. пені, 11 612 грн. 81 коп. інфляційних втрат, 16 372 грн. 11 коп. 3% річних, розрахованих станом на 31.03.2015 року, відповідає умовам п. 7.2 Договору, нормам ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», ст.ст. 230 ч. 1, 231 ч. 6 ГК України, ч. 2 ст. 625 ЦК України, їх розрахунок судом перевірений і визнаний вірним, тому суд визнає її такою, що підлягає задоволенню в повному розмірі.

Заявляючи клопотання про зменшення розміру 3% річних та штрафних санкцій до 1 грн., відповідач обґрунтування підстав цього клопотання не зазначив, клопотання в частині зменшення 3% річних суперечить приписам п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, ч. 2 ст. 233 ГК України.

Так, згідно з ч. 2 ст. 233 ГК України, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, інтереси сторін, господарський суд, керуючись ч. 2 ст. 233 Господарського кодексу України, п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, суд наявності саме виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення, або роблять його виконання неможливим не вбачає, тому клопотання відповідача вважає необґрунтованим і в його задоволенні йому відмовляє.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

З урахуванням викладеного, відповідно до обставин справи та вимог законодавства суд вважає, що відповідач не виконав зобов'язання, визначені договором купівлі-продажу природного газу № 13-314-ВТВ від 04.01.2013 року, щодо порядку розрахунків за природний газ, прострочив їх оплату, тому позовні вимоги про стягнення пені, інфляційних втрат, 3% річних судом визнаються обґрунтованими, доведеними і задовольняються повністю.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 1617 грн. 98 коп.

Керуючись ст.ст. 49, 82-84, 85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Уманьгаз», місцезнаходження: 20300, Черкаська область, м. Умань, вул. Дерев'янка, буд.19, на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», місцезнаходження 01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, - 79 880 грн. 74 коп. пені, 11 612 грн. 81 коп. інфляційних втрат, 16 372 грн. 11 коп. 3% річних та 1617 грн. 98 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення підписано 27.01.2016 року.

Суддя В.М. Грачов