ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2015 р.Справа № 922/5576/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши справу

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський інститут управління", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВК "Екоенергохарків", м. Харків
про та за зустрічним позовом стягнення 155242,36 грн. та розірвання договору Товариства з обмеженою відповідальністю "НВК "Екоен про стягнення заборгованості у розмірі 91035,79грн.
за участю :

представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) - ОСОБА_1, за довіреністю № б/н від 28.10.2015 року.

представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_2, за довіреністю № б/н від 15.04.2015 року.

ВСТАНОВИВ:

Харківський інститут управління у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Харків звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Екоенергохарків", м. Харків про стягнення заборгованості за неналежне виконання умов договору поставки обладнання № 03/09-14 ПО від 03.09.2014 року щодо повернення попередньої оплати в сумі 83700,00 грн. Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на придбання газу у розмірі 48565,20 грн. та штраф в сумі 22977,16 грн., нарахований на підставі п. 4.4 договору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 жовтня 2015 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 03 листопада 2015 року.

30.10.2015 року на адресу господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Екоенергохарків" надійшла зустрічна позовна заява (вх. № 43849). У своїй позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Екоенергохарків" зазначає про те, що ним було виконано умови, укладеного між сторонами договору, а саме поставлено Харківському інституту управління у формі товариства з обмеженою відповідальністю обладнання, проте останній не в повному обсязі розрахувався за нього, у зв`язку з чим заборгованість Харківському інституту управління складає 55800,00 грн. Крім того, ТОВ "Екоенергохарків" було нараховано 3% річних в сумі 1605,21 грн., інфляційні втрати в сумі 21929,40 грн. та штраф в сумі 11701,18 грн. за неналежне виконання умов договору поставки обладнання № 03/09-14 ПО від 03.09.2014 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.11.2015 року прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Екоенергохарків" про стягнення заборгованості у розмірі 91035,79 грн. для спільного розгляду з первісним позовом (вх. № 43849).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.11.2015 року розгляд справи було відкладено на 16.11.2015 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 12.11.2015 року від представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) надійшли заперечення (вх. 45729) на позов. У своєму відзиві представник ТОВ "НВК "Екоенергохарків" зазначив, що для повернення 83700,00 грн. немає підставі, тому що немає підстав для розірвання договору і обладнання не було повернуто постачальнику. Щодо стягнення штрафу в умі 22977,16 грн., то відповідач за первісним позовом вказує на те, що для його застосування потрібно виявлення недоліків у встановленому Інструкцією П-7 порядку та пред`явлення такого позову протягом 6-ти місячного строку з дня встановлення покупцем недоліків поставлених товарів. Щодо стягнення збитків в сумі 48565,20 грн., то відповідач за первісним позовом заперечує проти їх нарахування, оскільки позивачем за первісним позовом не доведено чотирьох складових збитків.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 12.11.2015 року від представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) надійшла заява (вх. 45728) про застосування позовної давності.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 16.11.2015 року від представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надійшло клопотання (вх. № 45971) про витребування доказів, а саме технічного паспорту та посібнику з експлуатації на - твердопаливний котел ПОЖ ИНКА 300 теплопродуктивністю 300 кВТ/ч; автоматику котлу; Димосос ДН-3,5 1500 об/мин 3,0 кВТ; систему очищення димових газів - циклон (золоуловітель) СЦН - 40 - 700, яке було поставлене Харківському інституту управління у формі товариства з обмеженою відповідальністю за договором № 03/09-14 ПО на поставку обладнання від 03.09.2014 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.11.2015 року задоволено клопотання позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) про витребування документів; розгляд справи відкладено на 30.11.2015 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 30.11.2015 року від представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надійшли пояснення (вх. № 47858/15) по справі.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 30.11.2015 року від представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надійшли пояснення (вх. № 47859/15) по справі.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 30.11.2015 року від представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надійшло клопотання (вх. № 47857/15) про призначення у справі товарознавчої судової експертизи.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 30.11.2015 року від представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) супровідним листом (вх. № 47849/15) надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 30.11.2015 року від представників сторін надійшло клопотання (вх. № 47856/15) про продовження строку розгляду справи за межами двомісячного строку, встановленого ст. 69 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.11.2015 року розгляд справи було відкладено на 09.12.2015 року.

09.12.2015 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 14.12.2015 року.

14.12.2015 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 16.12.2015 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 14.12.2015 року представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) супровідним листом (вх. № 49912) надав документи для долучення до матеріалів справи.

Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) в судовому засіданні 16.12.2015 року підтримав первісні позовні вимоги, клопотання про призначення у справі судової товарознавчої експертизи не підтримував, проти зустрічного позову заперечував.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) в судовому засіданні 16.12.2015 року проти первісного позову заперечував, підтримав зустрічний позов, підтримав заяву про застосування позовної давності.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

03.09.2014 року між Харківським Інститутом Управління (у формі товариства з обмеженою відповідальністю) (замовник, позивач за первісним позовом) та товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «ЕкоенерноХарків» (постачальник, відповідач за первісним позовом) укладено Договір № 03/09-14 ПО на поставку обладнання (Додаток № 1).

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобовязується виготовити та надати Замовнику обладнання відповідно до Додатку № 1 до Договору, а саме: твердопаливний котел ПОЖ ИНКА 300 теплопродуктивністю 300 кВТ/ч (1 шт.), автоматика котла (1 шт.), Димосос ДН - 3,5 1500 об/мин 3,0 кВТ (1 шт.), система очищення димових газів - циклон (золоуловітель) СЦН - 40 - 700 (1 шт.).

Підпунктом 2.1. Договору передбачено, що Постачальник зобов'язується виконати свої договірні зобов'язання протягом 60 календарних днів з моменту виконання Замовником п.п. 3.2. Договору.

Підпунктом 3.2. Договору передбачено, що після підписання Договору, Замовник протягом 3-х банківських днів здійснює перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника у розмірі 60% від узгодженої вартості обладнання, що складає 83700 (вісімдесят три тисячі сімсот) грн. 00 коп.

Пунктом 2.7. передбачено, що приймання обладнання по кількості, комплектності та якості в пункті поставки за адресою: м. Харків, пр. Московський, 283 на підставі якого уповноважені представники сторін підписують акт приймання-передач обладнання по кількості, комплектності та якості. Відвантаження обладнання здійснюється за рахунок постачальника та силами постачальника.

Відповідно до п. 2.6 договору, датою поставки є дата отримання замовником обладнання на складі постачальника за адресою: м. Харків, пр. Московський, 283, у відповідності до видаткової накладної постачальника уповноваженим представником замовника.

Відповідно до п. 2.8 договору, перехід права власності на обладнання всіх ризиків на обладнання від постачальника до замовника здійснюється в момент прйому-передачі обладнання в пункті постачальника вказаному в п. 2.6 договору ті підписання замовником або його представником супровідних документів на дане обладнання, а саме:

- технічний паспорт;

- керівництво по експлуатації обланання;

- видаткова накладна;

- акт приймання - передачі обладнання.

Відповідно до п.п. 7.2. Договору, у разі поставки неукомплектованого Обладнання, Постачальник зобов'язаний на вимогу Замовника доукомплектувати їх протягом 5-ти (п'яти) календарних днів після отримання письмової вимоги або замінити укомплектованим в той самий строк. У разі якщо Постачальник у встановлений строк не укомплектує Обладнання або не замінить його комплектним, Замовник має право відмовитися від його оплати, а якщо Обладнання вже оплачено, вимагати повернути сплачену суму і відмовитися від Обладнання.

На виконання умов договору 04.09.2014 року позивачем, було сплачено суму передоплати у розмір 83700 (вісімдесят три тисячі сімсот) грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 235 від 04.09.2014 (Додаток № 2).

12.11.2014 року Харківському інституту управління було поставлено обладнання (за адресою: м. Харків, пр. Московський, 283) та надана видаткова накладна № 35 від 12 листопада 2014 року, яка підписана з боку Постачальника директором ОСОБА_3, підпис скріплений печаткою підприємства (Додаток № 3), інші документи Постачальник не надав.

08.01.2015 року позивач за первісним позовом направив на адресу Постачальника Претензію за № 02 від 08.01.2015 року щодо надання технічної документації .

Як вбачається з матеріалів справи, 14.01.2015, Харківський Інститут Управління (у формі ТОВ) уклав угоду на монтажні та пуско-налагоджувальні роботи підрядником ТОВ «ДЕРРИС», яке має ліцензію на проведення даного виду робіт (Додаток № 6). В процесі монтажу виявилося, що за Договором № 03/09-14 ПО поставку обладнання від 03.09.2014 року, було надано розукомплектоване Обладнання, що має численні приховані недоліки, яке непридатне до експлуатації без істотної модернізації.

10.03.2015р. було складено Акт рекламації, яким було зафіксовано виявлені вище перелічені недоліки Обладнання (копія акту в Додатку № 7).

08.04.2015 року на адресу ТОВ «НПК «ЕкоенергоХарків» направлена друга Претензія за № 16, відповідно до якої позивач за первісним позовом вимагав виконати наступні вимоги:

Також позивач зазначає, що у зв'язку з тим, що Харківський Інститут Управління (у формі ТОВ) не використав за призначенням твердопаливний котел ПОЖ ИНКА 300 через його дефекти, Інститут зазнав збитки і додатково оплачував рахунки за споживаний газ на опалення.

У зв'язку зі зривом терміну введення в експлуатацію обладнання, позивач за первісним позовом вважає, що ним були понесені збитки на придбання газу на суму 48 565,20 (сорок вісім тисяч п'ятсот шістдесят п'ять грн.20 коп.) грн., за період листопад-грудень 2014 - січень - березень 2015 р.р., протягом 10 днів з моменту отримання даного листа.

Враховуючи викладене позивачем за первісним позовом, на підставі п.4.4. Договору № 03/09-14 ПО від 03.09.2014 року було нараховано відповідачу за первісним позовом штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення поставки, від вартості неякісного, неукомплектованного Обладнання у сумі 9 529,32 грн.

До Претензії було додано наступні копії документів: розрахунок штрафу, платіжні доручення, накладна № 35 від 12.11.2014 р., ліцензія АЕ № 280958, фотографії, акт рекламації. (Додаток № 7).

ТОВ «НПК «ЕкоенергоХарків» отримав дану претензію 16.04.2015 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення (копія повідомлення в Додатку № 7).

Таким чином, у звязку з тим, що TOB «НПК «ЕкоенергоХарків» вимогу що заміни комплекту Обладнання за Договором № 03/09-14 ПО на поставку обладнання 03.09.2014 року не виконує, позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовною вимогою повернути Інституту попередню суму оплати за Договором в розмірі - 83700,00 (вісімдесят три тисячі сімсот) гривень та розірвати даний договір, оскільки відповідачем за первісним позовом належним чином умови Договору не виконані. Окрім цього позивачем заявлено до стягнення 48 565,20 грн. збитків, 22 977,16 грн. штрафу.

Заперечення відповідача за первісним позовом ґрунтуються на тому, що ТОВ "НВК "ЕкоенергоХарків" належним чином виконало свої зобов`язання за договором від 03.09.2014 року на поставку обладнання. А саме, уповноважений представник Харківського інституту управління згідно довіреності № 22 від 11.11.2014р. на отримання матеріальних цінностей 12.11.2014р. отримав повний комплект обладнання згідно з додатком № 1 до договору поставки разом з комплектом технічної документації. Це свідчить про прийняття товару по якості та комплектності в момент його прийома-передачі згідно п.2.7. договору поставки. Також відповідач за первісним позовом вказує на те, що після поставки обладнання, а саме з 12.11.2014р. до 06.02.2015р. у позивача за первісним позовом не було претензій щодо якості отриманого обладнання. Крім того, відповідач за первісним позовом посилається на те, що позивачем за первісним позовом при направленні претензії ТОВ "НВК "ЕкоенергоХарків" не було дотримано вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при ОСОБА_4 СРСР від 25 квітня 1966 р. N П-7. а саме, акт рекламації від 10.03.2015р. , що доданий до позову позивачем за первісним позовом, складений без дотримання жодної вимоги Інструкції, без виклику та участі представника постачальника, не містить переліку прихованих недоліків, а містить вказівки на експлуатацію котла та ввід його в експлуатацію з 03.03.2015р., недоліки в його монтажу та необхідності пусконалагоджувальних робіт.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Згідно з положеннями ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Аналогічна норма міститься в ст. 265 ГК України, згідно з якою за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

За змістом ч. 1 ст. 268 ГК України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме п. 7.6 договору, всі претензійні матеріалами повинні бути оформлені згідно «Положення про поставку продукції виробничо - технічного призначення» та Інструкції «Про порядок прийомки продукції по якості».

Згідно п.1 вищевказаної Інструкції вона регулює питання прийому продукції по якості та комплектності, якщо не встановлені інші обов'язкові правила.

Згідно п.6 Інструкції строк прийомки по якості при поставці в межах одного міста складає 10 днів.

Відповідно до умов п.п. 14, 15, 16, 19, 20, 22, 24, 25, 29 Інструкції № П-7 при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, тари або упаковки вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, договору або даним, зазначеним у маркуванні і супровідних документах, що посвідчують якість продукції, покупець зобов'язаний призупинити приймання продукції і скласти акт, в якому зазначити кількість оглянутої продукції і характер виявлених дефектів, а також викликати для участі в прийманні продукції представника постачальника.

Вказані пункти Інструкції також визначають інші вимоги, зокрема, щодо прав осіб у прийманні продукції за якістю, їх компетентності у питаннях визначення якості підлягаючої прийманню продукції, а також передбачають, що у разі нез`явлення представника виробника (постачальника) за викликом отримувача у встановлений строк, перевірка якості продукції здійснюється представником відповідної галузевої інспекції по якості продукції, а перевірка якості товарів експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції по якості.

В разі відсутності таких в місці знаходження отримувача тощо, перевірка здійснюється за участю компетентного представник іншого підприємства або представника громадськості підприємства - отримувача у встановленому порядку.

Згідно пунктів 16 та 17 Інструкції виклик представника постачальника є обов'язковим та у виклику повинен бути вказаний день та час прийому по якості.

Акт про приховані недоліки товару також повинен бути складений покупцем з дотриманням вимог Інструкції.

Як вбачається з акту рекламації від 10.03.2015р., наданого позивачем за первісним позовом, він складений без дотримання вимог вищезазначеної Інструкції, без виклику та участі представника постачальника, не містить переліку прихованих недоліків, у акті відсутні дані про день та час прийому товару.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що даний акт рекламації не є належним доказом в розмінні Інструкції «Про порядок прийомки продукції по якості», оскільки останній складений без дотримання її вимог.

Натомість суд вважає за необхідне зазначити, що у вказаному акті містяться вказівки на експлуатацію котла та ввід його в експлуатацію з 03.03.2015р., недоліки в його монтажу та необхідності пусконалагоджувальних робіт.

Як вбачається з умов укладеного між сторонами договору, а саме пункту 1.3. сторони передбачили, що проектні, монтажні та пуско налагоджувальні роботи поставленого Обладнання не є предметом договору та не входять у вартість Обладнання, що поставляється.

Крім того, у п.1.1. договору поставки передбачено, що в процесі проектних робіт буде визначено додаткове обладнання до поставки, його склад, вартість, строки та порядок поставки, що надалі може бути прописано в додатковій угоді між постачальником та замовником.

Це свідчить, що поставка визначеного комплекту обладнання було лише першим етапом , а надалі було необхідно проводити інші роботи (проектні, монтажні, пуско-налагоджувальні), які могли виявити потребу в додатковому обладнанні.

Згідно положень ст.673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами (ст.674 ЦК України).

Товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу (ч.1 ст.675 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем за первісним позовом було належним чином виконано умов, укладеного між сторонами договору.

Вищезазначене підтверджується видатковою накладною № 35 від 12.11.2014 року, яка підписана обома сторонами (а.с. 72) та товарно-транспортною накладною № Р35 від 12.11.2014 року (а.с. 73).

Обладнання було отримано уповноваженим представником позивача за первісним позовом на підставі довіреності № 22 від 11.11.2014 року (а.с. 74).

Позивачем за первісним позовом було здійснено попередню оплату в сумі 83700,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку (а.с. 75).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за первісним позовом було прийнято обладнання без зауважень щодо якості та кількості.

Суд вважає за необхідне зазначити, що видаткова накладна № 35 від 12.11.2014 року повністю відповідає вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та містить обов'язкові реквізити первинних документів, зокрема: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; посилання на договір; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис осіб, які брала участь у здійсненні господарської операції.

Як зазначено Вищим господарським судом України в інформаційному листі від 17.07.2012 р. за № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді окремих норм матеріального права", підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Всупереч п. 6 Інструкції, відповідно до якої строк прийомки по якості при поставці в межах одного міста складає 10 днів, у даний термін позивач за первісним позовом не звертався до відповідача за первісним позовом з претензією щодо якості отриманого обладнання.

Як вже було зазначено акт рекламації від 10.03.2015 року, на який посилається позивач за первісним позовом, був складений без дотримання вимог Інструкції, а саме без виклику представника постачальника та не містить переліку прихованих недоліків.

Згідно зі ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем за первісним позовом не було порушено умови договору поставки, оскільки позивачем за первісним позовом було прийнято обладнання без зауважень щодо його якості, та при пред`явленні претензії не дотримано вимог Інструкції «Про порядок прийомки продукції по якості», затвердженої постановою Держарбітражу при ОСОБА_4 СРСР від 25 квітня 1996 року № 7, дотримання вимог якої сторони передбачили п. 7.6 договору.

У зв`язку з чим, позовні вимоги позивача за первісним позовом в частині розірвання договору № 03/09-14 ПО від 03.09.2014 року та повернення попередньої оплати в сумі 83700,00 грн. не підлягають задоволенню, у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Щодо стягнення з відповідача за первісним позовом штрафу в сумі 22977,16 грн., нарахованого позивачем за первісним позовом на підставі ст. 230 Господарського кодексу України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Враховуючи те, що відповідач за первісним позовом не визнаний судом таким, що порушив зобов`язання згідно договору поставки обладнання № 03/09-14 ПО від 03.09.2014 року, суд не вбачає підстав для задоволення вимог про стягнення з нього штрафних санкцій у вигляді штрафу в сумі 22977,16 грн.

Щодо стягнення з відповідача за первісним позовом збитків на придбання газу у розмірі 48565,20 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

У розясненні Вищого господарського суду України N 02-5/215 від 01.04.94 Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди зазначається, що вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків (відшкодування шкоди), господарський суд перш за все повинен з'ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності, а саме наявність правил поведінки, встановленого законом або договором; наявність факту порушення такого правила поведінки винною особою; наявність збитків у потерпілої особи; наявність безпосереднього причинно-наслідкового звязку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони.

Відповідно до ч. 1 п. 8 ст. 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв'язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки.

Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками.

В даному випадку, суд дійшов висновку, що позивачем за первісним позовом не доведено наявності складу цивільного правопорушення, а саме порушень відповідачем за первісним позовом умов договору поставки, у зв`язку з чим відсутня протиправна поведінка та вина відповідача щодо витрат понесених Харківським Інститутом Управління (у формі ТОВ) на придбання газу в розмірі 48565,20 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивача за первісним позовом про стягнення 48565,20 грн. збитків на придбання газу.

Розглянувши заяву відповідача за первісним позовом про застосування строків позовної давності, суд встановив наступне.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подачі позовної заяви до суду. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з п.5 даної статті, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За загальним правилом, перебіг загальної або спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. У визначенні моменту виникнення права на позов відображуються як об'єктивні, так і суб'єктивні моменти: об'єктивний - сам факт порушення, суб'єктивний - особа дізналася або могла дізнатися про це порушення.

У зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане (п.4.2 постанови Пленуму ВГСУ №10 від 29.05.2013 р.).

Відповідно до п.2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29 травня 2013 року: "перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові, у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення".

Враховуючи те, що судом було встановлено відсутність порушень з боку ТОВ "НВК "ЕкоенергоХарків" умов договору № 03/09-14 ПО від 03.09.2014 року та чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви відповідача за первісним позовом про застосування строків позовної давності.

Щодо зустрічних позовних ТОВ "НВК "ЕкоенергоХарків", суд зазначає наступне.

Позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним) просить суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом (позивач за первісним) заборгованість в сумі 55800,00 грн., інфляційні втрати в сумі 21929,40 грн., 3% річних в сумі 1605,21 грн. та штраф в сумі 11701,18 грн.

В обґрунтування позовних вимог, ТОВ "НВК "ЕкоенергоХарків" посилається на неналежне виконання Харківським Інститутом Управління (у формі ТОВ) умов договору поставки від 03.09.2014 року в частині повної оплати поставленого обладнання.

Як вже було встановлено судом, між ТОВ „НВК «ЕкоенергоХарків» та Харківським Інститутом Управління у формі ТОВ був укладений договір на поставку обладнання № 03/09-14 ПО від 03.09.2014р. на загальну суму 139500,00 грн.

04.09.2015р. Харківський Інститут Управління (у формі ТОВ) здійснив попередню оплату в розмірі 83700,00 грн. згідно умов договору.

Згідно із умовами договору позивач за зустрічним позовом 12.11.2014р. поставив комплект обладнання згідно додатку № 1 до договору відповідачу за зустрічним позовом у повному обсязі та виконав свої обовязки за договором.

Згідно видаткової накладної № 35 від 12.11.2014р. та товарно-транспортної накладної уповноважений представник Харківського Інституту Управління у формі ТОВ (довіреність № 22 від 11.11,2014р.) отримав комплект обладнання на загальну суму 139500,02 грн., а саме:

- Котел твердопаливний ПОЖ ІНКА теплопр.300кВт/г ;

- Автоматику котла;

- Димосос ДН 3,5 (3,0Х1500 зв/хв);

- Систему очищення димових газів - циклон СЦН-40-700 (золоутворювач).

Згідно пункту 3.3. договору поставки Харківський інститут управління як замовник обладнання повинен був сплатити постачальнику на протязі трьох банківських днів після повідомлення про готовність обладнання про відвантаження 55800,00 грн.

Обладнання було отримано відповідачем за зустрічним позовом, але оплата всупереч умовам договору та неодноразовим вимогам не була здійснена.

Свої обов'язки по договору ТОВ «НВК»ЕкоенергоХарків» як постачальник виконав у повному обсязі належним чином.

Станом на 27.10.2015р. існує заборгованість Харківського Інституту Управління у формі ТОВ за поставлене обладнання в розмірі 55800,00 грн.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем за зустрічним позовом умов договору поставки, позивач за зустрічним позовом звернувся до суду із зустрічним позовом про стягнення з Інституту Управління у формі ТОВ заборгованості за поставлене обладнання в розмірі 55800,00 грн.

За вимогами ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки № 03/09-14 ПО від 03.09.2014 року у розмірі 55800,00 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача за зустрічним позовом інфляційних втрат в сумі 21929,40 грн. та 3% річних в сумі 1605,21 грн., суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем за зустрічним позовом виконання основного грошового зобов'язання, вимоги про стягнення 3% річних в сумі 1605,21 грн. та інфляційних втрат в сумі 21929,40 грн. заявлені позивачем обґрунтовано, доведені матеріалами справи, вірно нараховані та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача за зустрічним позовом, нарахованих позивачем 11701,18 грн. штрафу, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 4.5. договору у разі порушення замовником строків оплати, вказаних в п.3.3. договору, Замовник зобовязується сплатити штраф у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення платежу.

На підставі наведеного, позивачем за зустрічним позовом було нараховано відповідачу штраф в сумі 11701,18 грн.

Проте, як вбачається з умов договору та розрахунку позивача за зустрічним позовом, нараховані штрафні санкції за своєю правовою природою є пенею, оскільки нарахування здійснюється у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченої заборгованості та за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 611 ЦК одним з наслідків порушення зобов'язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Зважаючи на вищевикладене, позивачем за зустрічним позовом обґрунтовано нараховано відповідачу за зустрічним позовом пеню на суму заборгованості у розмірі 11701,18 грн., розрахунок пені перевірено судом з урахуванням вимог діючого законодавства, тому суд приходить до висновку щодо її задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір за подання первісного позову у даній справі залишається за Харківським Інститутом Управління (у формі ТОВ). Судовий збір за подання зустрічного позову покладається на Харківський Інститут Управління (у формі ТОВ) - відповідача за зустрічним позовом, у зв`язку із задоволенням зустрічних позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 257, 257, 261, 526, 549, 611, 612, 623-629, 712 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову відмовити повністю.

Зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Харківського інституту Управління у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 24, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НВК "ЕкоенергоХарків" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, б. 65, р/р 1895 в АТ "ПроКредит Банк", ) 55800,00 грн. основного боргу, 21929,40 грн. інфляційних втрат, 1605,21 грн. 3% річних, 11701,18 грн. штрафних санкцій та 1365,54 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_5

922/5576/15