ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.11.2015 р. Справа№ 914/4369/14

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

За позовом: до відповідача: Приватного підприємства ТІМ, м.Львів Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична консалтингова фірма Юридична ліга, м.Львів
про: визнання правочину недійсним.
Суддя Кітаєва С.Б.

Секретар судового засідання Децик С.Я.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність в матеріалах справи);

від відповідача: не зявився

Права та обовязки згідно ст. ст. 20, 22 ГПК України судом розяснено. Заяви про відвід судді не надходили. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу від сторін не надходили.

Суть спору: На розгляд до господарського суду Львівської області подана позовна заява Приватного підприємства „ТІМ, м. Львів, до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Юридична консалтингова фірма „Юридична ліга, м.Львів про визнання правочину недійсним, а саме додаткового договору від 04.08.2014 №04-08/14 до договору від 01.01.2013 №02/13 про абонентське обслуговування.

Рішенням господарського суду Львівської області від 25.02.2015 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 08.06.2015р. у позові відмовлено.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України позивач просив прийняти постанову, якаю скасувати оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій з даної справи, і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Скаргу мотивовано порушенням господарськими судами у розгляді справи норм матеріального і процесуального права, у тому числі статей 3,92,203,234,509,627 Цивільного кодексу України, статті 65 Господарського кодексу України, статей 2,3,9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статей 4-3, 34,43,84,105 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши повному встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 25 серпня 2015 року касаційну скаргу приватного підприємства ТІМ на рішення господарського суду Львівської області від 25.02.2015 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 у справі №914/4369/14 за позовом ПП «ТІМ» до ТзОВ Юридично-консалтингова фірма Юридична ліга задоволено: рішення господарського суду Львівської області від 25.02.2015 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 зі справи №914/4369/14 скасовано; справу передано на новий розгляд до господарського суду Львівської області.

Причиною спору зі справи стало питання про наявність або відсутність підстав для визнання додаткового договору недійсним із зазначеної позивачем (Підприємством) підстави, тобто фіктивності відповідного правочину.

Відповідно до приписів ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частина перша статті 215).

Відповідно до статті 234 ЦК України: фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином; фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Вищий господарський суд України у постанові від 25 серпня 2015 року вказав на те, що з матеріалів справи, в тому числі оскаржуваних судових рішень, вбачається, що позивач (Підприємство) в судах попередніх інстанцій послідовно звертав увагу останніх на такі обставини, як:

- непередача колишнім керівником Підприємства (ОСОБА_2С.) останньому печатки, штампу Підприємства, його установчих документів та інших документів, що стосуються фінансово-господарської діяльності Підприємства, в тому числі підписання оспорюваного договору;

- Фірмою було подано до Підприємства позов, вимоги якого ґрунтуються на Додатковому договорі, саме після відсторонення поіменованої особи від займаної посади та зникнення згаданої документації;

- можливість у зв'язку з наведеним підписання Додаткового договору та акта приймання-передачі послуг з боку Підприємства його колишнім керівником вже після відсторонення останнього від займаної посади;

- невідповідність дій названої посадової особи вимогам частини третьої статті 92 ЦК України;

- явна невідповідність вартості (ціни) послуг за Додатковим договором: умові раніше укладеного сторонами Договору про щомісячний розмір плати за правове обслуговування - 2000 грн. на місяць; приписам закону про відповідність договору вимогам розумності, справедливості, добросовісності та спрямованості на реалізацію волі та інтересів його сторін; умовам Договору (пункт 5.2) щодо залежності суми оплати від обсягу затраченого часу та складності доручення.

Вищий господарський суд України у постанові дійшов висновку, що відповідні обставини в разі їх з'ясування могли б з високим ступенем достовірності свідчити на користь доводів позивача стосовно спрямованості оспорюваного Додаткового договору на створення підстав (умов) для заволодіння відповідачем майном (грошовими коштами) позивача в сумі, зазначеній в цьому договорі як ціна останнього. ВГСУ у постанові зазначив, що таке з'ясування (наявності чи відсутності даних обставин) у силу припису частини першої статті 41 ГПК України потребувало призначення судової експертизи, якої попередні судові інстанції, всупереч клопотання Підприємства, не призначили. Судові інстанції у розгляді справи не здійснили оцінки доводів Підприємства стосовно:

- неможливості Фірми провести реєстрацію нерухомого майна (як зазначено в пункті 1 Додаткового договору) через відсутність у неї відповідних повноважень, і, поряд з тим, неможливості Фірми впливати на тривалість (строки) проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно (які визначено Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження") та, відповідно, формувати ціну на послуги виходячи із затраченого на це часу;

- наявності у справі інформації щодо існування родинних зв'язків між колишнім керівником Підприємства (ОСОБА_2С.) і керівником Фірми.

Не встановивши зазначених обставин та не здійснивши належним чином оцінки згаданих доводів позивача, як зазначено у постанові від 25 серпня 2015 року, попередні судові інстанції припустилися неправильного застосування вимог частини першої статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 названого Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду господарським судом в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а відтак у Вищого господарського суду України відсутні й підстави для висновку про правильність застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального права, зокрема ЦК України.

З урахуванням викладеного та відповідно до пункту 3 статті 111-9 і частини другої статті 111-10 ГПК України касаційна інстанція дійшла висновку про те, що оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. У новому розгляді суду необхідно врахувати викладене, з'ясувати обставини, зазначені в цій постанові, розглянути питання про призначення у справі відповідної судової експертизи, дати їм та відповідним доводам сторін належну правову оцінку та вирішити спір відповідно до вимог закону.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями господарського суду Львівської області від 09 вересня 2015 року визначено суддю Кітаєву С.Б. для нового розгляду справи №914/4369/14.

Ухвалою від 11.09.2015р. справу №914/4369/14 прийнято до розгляду в новому складі суду та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 19.10.2015р. Вимоги до сторін по підготовці справи до розгляду в судовому засіданні висвітлені в ухвалі.

19.10.2015р. за вх.№4759/15 в автоматизованій системі документообігу суду зареєстровано клопотання позивача про призначення судової технічної експертизи.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання 19.10.2015р. забезпечив; з підстав наведених у позовній заяві та наданих в судовому засіданні поясненнях заявлені вимоги підтримав; з підстав, викладених в клопотанні (вх.№4759/15) просить призначити судову-технічну експертизу у справі №914/4369/14. У обґрунтуванні позивач посилається на висновки та вказівки Вищого господарського суду України у постанові від 25.08.2015р. які підлягають обов»язковому виконанню при новому розгляді справи., адже ВГСУ дійшов висновку, що обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених ним вимог, в разі їх з'ясування могли б з високим ступенем достовірності свідчити на користь доводів позивача стосовно спрямованості оспорюваного Додаткового договору на створення підстав (умов) для заволодіння відповідачем майном (грошовими коштами) позивача в сумі, зазначеній в цьому договорі як ціна останнього. Водночас таке з'ясування (наявності чи відсутності даних обставин) у силу припису частини першої статті 41 ГПК України потребувало призначення судової експертизи, якої попередні судові інстанції, всупереч клопотання Підприємства, не призначили.

Відтак, у поданому клопотанні позивач вказує на те, що з метою встановлення дійсних обставин справи (фактичної дати підписання оскаржуваного додаткового договору та акту), що потребує спеціальних знань, необхідним є проведення технічної експертизи додаткового договору №04-08/14 від 04.08.2014 року до договору №02/13 від 01.01.2013 року про абонентське правове обслуговування та акту №1 від 26.08.2014 року приймання-передачі юридичних послуг згідно додаткового договору №04-08/14 від 04.08.2014 року до договору №02/13 від 01.01.2013 року про абонентське правове обслуговування.

Відповідач явку повноважних представників в судове засідання 19.10.2015р. забезпечив, позовні вимоги, з підстав викладених у заперечення та письмових поясненнях, заперечив. Однак, вимог ухвали суду від 11.09.2015р. не виконав: по зауваженнях Вищого господарського суду України у Постанові від 25 серпня 2015 року у справі не надав письмових, обґрунтованих з посиланням на документи та норми чинного законодавства, пояснень.

З підстав, зазначених в ухвалі від 19.10.2015 року розгляд справи відкладався на 28.10.2015 року.

Згідно із ст.111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов»язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Згідно із ст.41 Господарського процесуального кодексу України, для роз»яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Враховуючи обставини справи, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, які є обов»язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, господарський суд вбачав, що проведення судової експертизи у даній справі є необхідним та обов»язковим.

Згідно положень ст.41 ГПК України та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5З та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, суд в судовому засіданні 19.10.2015 року дійшов висновку про задоволення на даній стадії судового процесу вимог, заявлених позивачем у п.3 клопотання про призначення технічної експертизи документів (клопотання вх.№4759/15 від 19.10.15р.) про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична консалтингова фірма «Юридична ліга» для подальшого надання експерту вказаних позивачем об»єктів дослідження при призначенні судової експертизи і витребував у відповідача: оригінал договору №02/13 від 01 січня 2013 року про абонентське обслуговування;оригінали актів наданих послуг за січень 2013 року - липень 2014 року по договору №02/13 від 01 січня 2013 року про абонентське правове обслуговування; оригінал додаткового договору №04-08/14 від 04 серпня 2014 року до договору №02/13 від 01 січня 2013 року про абонентське правове обслуговування; оригінал акту №1 від 26 серпня 2014 року приймання-передачі юридичних послуг згідно додаткового договору №04-08/14 від 04 серпня 2014 року до договору №02/13 від 01січня 2013 року про абонентське правове обслуговування.

З підстав, зазначених в ухвалі від 28.10.2015 року розгляд справи відкладався на 09.11.2015 року.

05.11.2015р. в канцелярію суду від Львівського міського центру зайнятості надійшов лист №13/6286 від 03.11.2015р. (вх.№47943/15 від 05.11.2015р.), в якому зазначено, що від ПП ТІМ до Львівського міського центру зайнятості у серпні 2014р. жодної звітності, відомостей чи інших документів не надходило.

06.11.2015р. представник ДПІ у Франківському районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області, через канцелярію суду подав клопотання №18821/9/13-05-10-00-15 від 06.11.2015р. (вх.№48101/15 від 06.11.2015р.) разом із завіреними копіями документів податкової звітності ПП «ТІМ» в серпні 2014р., які були надані до ДПІ у Франківському районі м.Львова в електронному вигляді.

09.11.2015р. в канцелярію суду від управління Пенсійного Фонду України у Франківському районі м.Львова надійшов лист №18014/06-14 від 05.11.2015р. (вх.№48280/15 від 09.11.2015р.), в якому зазначено, що звіти, відомості та інші документи за підписом директора ПП ТІМ до управління Пенсійного Фонду України у Франківському районі м.Львова в серпні 2014р. не подавались, оскільки з 01.01.2014р. подаються до ДФС України.

05.11.2015р. за вх.№5160/15 позивачем ПП «ТІМ» подано клопотання про надсилання судом повідомлення Головному управлінню Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.2 ст.79 ГПК з метою перевірки обставин про можливі ознаки кримінальних правопорушень, що випливають з укладеного між директором ТОВ «Юридична консалтингова фірма Юридична ліга» ОСОБА_3 та колишнім директором ПП «ТІМ» ОСОБА_2 додаткового договору №04-08/14 від 04.08.2014 р. до договору №02/13 про абонентське обслуговування від 01.01.2013 р.

В судове засідання 09.11.2015р. відповідач явки повноважного представника не забезпечив, витребовуваних попередньою ухвалою суду документів не подав.

За таких обставин суд не вбачає за можливе на даній стадії судового процесу призначити технічну судову експертизу документів (оспорюваного договору) та з метою виконання вказівок касаційної інстанції, що містяться у постанові від 25.08.2015 року, які є обов»язковими для суду першої інстанції, приходить до висновку про відкладення питання про призначення судової експертизи у справі.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

У поданому клопотанні (вх.№5160/15) однією з підстав для визнання оскаржуваного договору недійсним позивачем зазначено наявність в сторін, які підписували додатковий договір, умислу на створення підстав для незаконного привласнення майна (грошових коштів) ПП «ТІМ».

Позивач зазначає, що є обґрунтовані підстави вважати, що оскаржуваний додатковий договір був підписаний вже після відсторонення ОСОБА_2 з посади директора ПП «ТІМ» з метою створення фіктивного боргу в підприємства.

Зокрема, у зв'язку з виникненням у засновника ПП «ТІМ» обґрунтованих сумнівів щодо вчинення директором ОСОБА_2 дій в інтересах підприємства, відповідно до рішення від 27.08.2014 року призначено аудиторську перевірку фінансової діяльності ПП «ТІМ» та відсторонено ОСОБА_2 від виконання обов'язків по управлінню підприємством.

Одночасно, пунктом 6 рішення від 27.08.2014 р. зобов'язано ОСОБА_2 передати засновнику ПП «ТІМ» печатку, штампи підприємства, усі установчі документи, а також документи, що стосуються фінансово-господарської діяльності підприємства до 12:00 год. 29 серпня 2014 року, оскільки таких в приміщенні, яке займає ПП «ТІМ», виявлено не було.

Незважаючи на вказане, ОСОБА_2 вказані вимоги не виконано.

18 вересня 2014 року на адресу ОСОБА_2 направлено лист за вих.№18/9, у якому повідомлено про те, що 27.08.2014 р. його відсторонено від виконання обов'язків директора на час проведення аудиторської перевірки та запропоновано з'явитися 29.09.2014 р. за адресою: м.Львів, вул.Ак.Сахарова, 45 о 10:00 год. для передачі засновнику ПП «ТІМ» установчих документів ПП «ТІМ» та документів з фінансово-господарської діяльності підприємства, а також правовстановлюючих документів на нежитлове приміщення за адресою: м.Львів, вул.Ак.Сахарова, 45, та наявних договорів про користування приміщеннями за вказаною адресою.

Однак, ОСОБА_2 вказані вимоги повторно виконано не було.

11 грудня 2014 року ОСОБА_2 було звільнено з роботи з посади директора ПП «ТІМ» у зв'язку з припиненням повноважень на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України та ч.3 ст.99 ЦК України, про що видано наказ №11/12/14 від 11.12.2014 р. «Про звільнення з роботи з посади директора ПП «ТІМ»».

Крім цього, пунктом 5 вказаного наказу ОСОБА_2 зобов'язано з'явитися 23.12.2014 р. з 10 год. 00 хв. по 11 год. 00 хв. за адресою місцезнаходження ПП «ТІМ», а саме: 79012, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 45 із трудового книжкою для внесення запису про звільнення та для отримання всіх виплат, що йому належать у зв'язку звільненням, а також передати новому директору ПП «ТІМ» за актом приймання-передачі документів та атрибутів ПП «ТІМ»: печатки, штампів підприємства, усіх установчих документів, усієї наявної документації, що стосується фінансово-господарської діяльності підприємства.

Цим же наказом №11/12/14 від 11.12.2014 р. обрано (призначено) на посаду директора ПП «ТІМ» ОСОБА_4 з 12 грудня 2014 р.

Копія наказу ПП «ТІМ» №11/12/14 від 11.12.2014 р. «Про звільнення з роботи з посади директора ПП «ТІМ»» та супровідний лист були направленні ОСОБА_2 18.12.2014 р. цінним листом з описом вкладення.

Проте, 23.12.2014 р. ОСОБА_2 за визначеною адресою не з'явився та вимог щодо передачі документів, штампів та печатки ПП «ТІМ» не виконав.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26.06.2015 року по справі №466/3128/15-ц., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13.10.2015 р. у справі №466/3128/15, позов задоволено повністю та зобов»язано ОСОБА_2 передати Приватному підприємству «ТІМ» в особі засновника ОСОБА_4 по акту передачі-приймання наступні документи та атрибути ПП «ТІМ»; печатки та штампи ПП «ТІМ»; оригінали установчих документів ПП «ТІМ»; оригінали первинних документів, документів фінансово-господарської діяльності ПП «ТІМ» та локальні нормативно-правові акти ПП «ТІМ», в тому числі, оригінали договорів з усіма додатками та змінами, актм приймання-передачі, рахунки, платіжні доручення, квитанцій, накладні; оригінали правовстановлюючих документів на нежитлове приміщення за адресою: м.Львів, вул..Ак.Сахарова,45 та усі наявні договори про користування приміщеннями за вказаною адресою.

Позивач зазначає, що саме після відсторонення ОСОБА_2 від займаної посади та зникнення усієї документації підприємства разом із печаткою та штампами, на адресу підприємства почали надходити вимоги про сплату коштів від осіб, які безпосередньо пов'язані із ОСОБА_2 Вказані зобов'язання про сплату коштів виникли на підставі угод, про укладення яких засновникам підприємства не було повідомлено та умови яких суперечать фінансовим інтересам підприємства, тощо.

Позивач вважає, що наведені ним у клопотанні обставини свідчать про наявність в діях колишнього директора ПП «ТІМ» ОСОБА_2 ознак злочинів передбачених ст. 357, ч.2 ст. 3641, ст. 2062 КК України.

В свою чергу, в діях директора ТОВ «Юридично-консалтингова фірма «Юридична ліга» ОСОБА_3 , вважає позивач, наявні ознаки злочину, передбаченого ст. 2062 КК України, зокрема, внаслідок укладення за попередньою змовою з колишнім директором ПП «ТІМ» ОСОБА_2 правочину (додаткового договору №04-08/14 від 04.08.2014 р. до договору №02/13 про абонентське обслуговування від 01.01.2013 р.), що заподіяло велику шкоду ПП «ТІМ» (в розмірі 400 000,00 грн.), здійснено замах на протиправне заволодіння майном ПП «ТІМ» шляхом використання судового механізму у формі поданої в господарський суд Львівської області позовної заяви про стягнення з ПП «ТІМ» суми основного боргу в розмірі 400000,00 грн. та штрафних санкцій в розмірі 26158,90 грн., тобто дій, що кваліфікуються за ст.2062 КК України. (позивач повідомляє, що на даний час провадження у справі №914/3647/14 за позовом про стягнення коштів зупинено.).

Судом встановлено, що у провадженні господарського суду Львівської області станом на даний час перебуває справа №914/4321/14 за позовом ПП «ТІМ» до ПП «Ріал» про визнання недійсними додатків до договору безпроцентної позики. Постановою Вищого господарського суду України від 19.08.2015р. касаційну скаргу ПП «ТІМ» задоволено частково, рішення господарського суду Львівської області від 24.02.2015р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 08.06.2015р. у справі №914/4321/14 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Львівської області.

Предметом спору у зазначеній справі є визнання недійсними укладених між ПП «ТІМ» в особі директора ОСОБА_2 та ПП «Ріал» в особі директора ОСОБА_5 додатку №1 від 30.05.2014р. до договору безпроцентної позики від 20.05.2014р., додатку №1 від 25.06.2014р. до договору грошової безпроцентної позики від 11.06.2014р., додатку №1 від 05.07.2014р. до договору грошової безпроцентної позики від 18.06.2014р., додатку №1 від 10.07.2014р. до договору грошової безпроцентної позики від 01.07.2014р., додатку №1 від 10.07.2014р. до договору грошової безпроцентної позики від 02.07.2014р.

У Постанові ВГСУ від 19.08.2015р у справі №914/4321/14 вказано, що звертаючись з позовом у даній справі, ПП "ТІМ" послалось на те, що шляхом укладення спірних додатків до договорів безпроцентної позики одній зі сторін договорів (відповідачу) надано можливість стягувати з іншої сторони цих договорів (позивача) надмірні грошові суми в якості неустойки, що спотворило дійсне правове призначення неустойки, як виду забезпечення виконання зобов'язання, перетворивши його на інструмент невиправданого збагачення кредитора за рахунок боржника. Позивач вважає, що укладення оскаржуваних додатків до договорів грошової безпроцентної позики не забезпечувало досягнення будь-якої господарської мети, яка відповідає діяльності підприємства, а слугувало інструментом доведення позивача до стану неплатоспроможності.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновки судів попередніх інстанцій прийнято без врахування усіх фактичних обставин справи; що судами попередніх інстанцій порушено принцип, закріплений ст. 42 ГПК України щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, оскільки суди обох інстанцій при прийнятті рішень у даній справі приймали до уваги докази лише однієї із сторін, не надавши належної правової оцінки доводам іншої сторони, не оцінивши та не дослідивши усіх фактичних обставин справи у їх сукупності.

Судами не досліджено порядку укладення основних договорів позики та додатків до них, а також не взято до уваги той факт, що спірні додатки укладено майже перед закінченням встановленого ними строку повернення позики, що фактично унеможливило своєчасне виконання позичальником своїх зобов'язань з повернення позики.

З врахуванням зазначених вище фактів, судами попередніх інстанцій безпідставно не взято до уваги посилання позивача на зловживання колишнім директором своїми повноваженнями при підписанні спірних правочинів, а факт відсутності кримінального провадження з цього приводу не свідчить про правомірність дій зазначеної особи, до того ж суд мав можливість скористатись наданим йому ст. 90 ГПК України правом щодо направлення повідомлення прокурору або органу досудового розслідування.

Враховуючи викладене та з огляду на ч. ІІ ст. 117, згідно якої касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, збирати нові докази або додатково перевіряти їх, судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Встановлено, що ухвалою від 09.09.2015 року справа № 914/4321/14 прийнята до розгляду, судове засідання призначено на 06.10.2015 року. Як вбачається з ухвали від 06.10.2015 року у справі №914/4321/14, 02.10.2015 р. (вх.№42279/15 та вх.№48248/15) від позивача поступило клопотання від 30.09.2015р. (з доданими до нього документами згідно додатків) про надсилання судом повідомлення в Головне управління Міністерства Внутрішніх Справ України у Львівській області та в Прокуратуру Львівської області. Розгляд клопотання про надсилання повідомлення органу досудового розслідування судом відкладено до наступного засідання

Щодо клопотання позивача (вх.№5160/15 від 09.11.2015 р.) у даній справі, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь у судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування.

У клопотанні (вх.№5160/15 від 09.11.2015р.) позивач просить зупинити провадження у справі №914/4369/14 і направити матеріали даної справи в Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області. Однак, таке клопотання задоволенню не підлягає, оскільки п.2 ч.2 ст.79 ГПК України передбачено, що суд направляє матеріали справи прокурору або органу досудового розслідування. Також слід зазначити, що з 07.11.2015р. набрав чинності Закон України Про національну поліцію від 02.07.2015р. №580-VIII. Згідно із п.5 прикінцевих та перехідних положень даного Закону визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію" (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 р., №4, ст.20 із наступними змінами).

Клопотання щодо надіслання матеріалів справи прокурору від позивача не поступало.

Згідно з положеннями статті 33 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів лежить на сторонах.

Поняття і види доказів визначаються ГПК України (ст.36 ГПК України).

Як зазначено у п.3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції» , статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

Справа № 914/4321/14 є пов»язаною з даною справою, оскільки в обох справах в предмет дослідження за вказівками касаційної інстанції входять обставини пов»язані з повноваженнями , зокрема керівника підприємства ОСОБА_2 при укладені правочинів під час виконання ним повноважень директора приватного підприємства, стороною яких є ПП «ТІМ». Як вже зазначено вище, рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2015р. по справі №466/3128/15-ц зобов»язано ОСОБА_2 вчинити конкретні дії по передачі ПП «ТІМ» в особі засновника ОСОБА_4 перелічені в рішенні документи, печатки та штампи.

Як вбачається зі змісту Постанов Вищого господарського суду України від 25 серпня 2015 року у даній справі і від 19 серпня 2015 року у справі №914/4321/14, у кожній із перелічених постанов касаційна інстанція акцептує увагу на тому, що судами попередніх інстанцій безпідставно не взято до уваги посилання позивача (тобто, ПП «ТІМ») на зловживання колишнім директором підприємства (тобто, ОСОБА_2С) своїми повноваженнями при підписанні додаткового договору.

Відповідні обставини в разі їх з'ясування могли б з високим ступенем достовірності свідчити на користь доводів позивача стосовно спрямованості оспорюваного договору на створення підстав (умов) для заволодіння відповідачем майном (грошовими коштами) позивача в сумі, зазначеній в цьому договорі як ціна останнього та що таке з'ясування (наявності чи відсутності даних обставин) у силу припису частини першої статті 41 ГПК України можливе шляхом призначення судової експертизи.

Таким чином, в обидвох справах для розгляду спору є необхідним встановити одні і ті ж обставини, які з достовірністю можуть свідчили про наявність ( чи відсутність) зловживання колишнім директором ПП «ТІМ» ( ОСОБА_2С.) своїми повноваженнями при підписанні оспорюваних у справах договорів. При цьому, як в даній справі , так і у справі №914/4321/14 оспорювані договори (додатки, додаткові угоди) до договорів підписувались фактично в один і той же період часу (квітень-липень 2014 року).

Однак, виконати вказівки Вищого господарського суду України згідно постанови від 25 серпня 2014 року у даній справі та призначити судову експертизу, станом на даний час не видається за можливе; для задоволення клопотання позивача(вх..№5160/15 від 09.11.2015 р.) суд не вбачає підстав з наведених вище причин. Поряд з цим , у справі №914/4321/14 ,як вбачається з ухвал справи, відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи, однак на розгляді перебуває клопотання (вх..№48248/15 від 09.11.2015р. ) про направлення повідомлення у Прокуратуру Львівської області про можливі ознаки кримінальних правопорушень ( зокрема,щодо директора ПП «ТІМ» ОСОБА_2С.) при підписанні оспорюваних правочинів. З таким клопотанням у даній справі позивач не звертався.

Суд також зазначає , що під неможливістю розгляду справи слід розуміти одночасність розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин. В даному випадку йдеться про одночасність розгляду господарським судом Львівської області даної справи і справи за №3914/4321/14 у яких є необхідним з»ясувати обставини щодо зловживання повноваженнями керівника ПП «ТІМ» ОСОБА_2 (в контексті оспорюваних договорів), на що вказує у постановах касаційна інстанція.

Згідно ст.35 ГПК і відповідно до зазначеного у п.2.6. Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011 року, - не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиційне значення для господарського суду має й вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, якщо господарський суд розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльність особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, і лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.111-12,32,33,34,36,41, ч.1 ст.79,86 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

1. Клопотання позивача (вх.№5160/15 від 09.11.2015р.) відхилити .

2. Розгляд клопотання позивача (вх..№4759/15 від 19.10.15р.) про призначення судової експертизи відкласти.

3. Провадження у справі №914/4369/14 зупинити до розгляду справи 914/4321/14.

Суддя Кітаєва С.Б.