ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2015 року Справа № 904/4063/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання: Фьокліна Д.І.

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №19-00018/34015 від 19.05.2015 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, директор, наказ № 1-к від 01.12.2001 р.;

розглянувши апеляційну скаргу Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2015 року у справі № 904/4063/15

за позовом Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України, м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Електрохімпром"

м Новомосковськ Дніпропетровської області

про визнання попередніх договорів недійсними

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської 15.10.2015 року у справі № 904/4063/15 (у складі колегії суддів: головуючий суддя Юзіков С.Г., судді: Воронько В.Д., Манько Г.В. ) у позові відмовлено з підстав недоведеності позову.

Суд зазначив, що позивачем не наведено й не підтверджено належними і допустимими доказами, які саме порушення допущені сторонами на момент підписання спірних попередніх договорів, та спростував доводи позивача щодо удаваності спірних правочинів.

Не погодившись з рішенням, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване ним рішення, прийняти нове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що оспорювані ним у позовній заяві два попередні договори купівлі - продажу цінних паперів - № 230-3/3 і № 231-3/3, які укладено 20.10.2014 року між ТОВ "Електрохімпром" і Корпоративним недержавним пенсійним фондом Національного банку України є удаваними, укладеними з метою приховати інший правочин міни цінних паперів, і на підтвердження цьому позивачем надано відповідні докази, однак суд першої інстанції надав неналежну оцінку як змісту договорів, так і їх відповідності нормам Закону, на які посилався позивач.

У доповненні до апеляційної скарги апелянт звертає увагу на те, що спірні договори не передбачають такої істотної умови договору купівлі-продажу, як оплатність товару. Також скаржник надає пояснення щодо свого права звернення до суду з даним позовом і посилається на практику розгляду господарськими судами України аналогічних спорів, зокрема на Постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2015 року у справі №910/12017/15.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу та у додаткових поясненнях до відзиву спростовує доводи апелянта. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником корпоративних відсоткових облігацій кількістю 69 231шт. загальною номінальною вартістю 69 231 000 грн.. емітентом яких є відповідач, що підтверджується виписками з рахунку позивача у цінних паперах (том 1 а.с.31- 40).

17.10.2014 року між ТОВ "Електрохімпром" і Корпоративним недержавним пенсійним фондом Національного банку України підписано Протокол про наміри № 1, відповідно до якого сторони дійшли згоди щодо обміну облігацій на акції шляхом укладання на фондовій біржі "Перспектива" зустрічних договорів купівлі - продажу цінних паперів (том 1 а.с.27-29).

Відповідно до п. 1 Протоколу сторони погодили не пізніше 01.12.2014 року укласти попередні договори купівлі-продажу акцій та облігацій та визначили умови укладення попередній договорів.

З метою виконання вказаного Протоколу ТОВ "Електрохімпром" мало здійснити реорганізацію шляхом перетворення в Публічне акціонерне товариство "Електрохімпром" (п.2 Протоколу).

20.10.2014 року між позивачем та відповідачем укладені два попередні договори купівлі - продажу цінних паперів - № 230-3/3 і № 231-3/3 (том 1 а.с. 30 -36).

Відповідно до п. 1.1 попереднього договору № 230-3/3 від 20.10.2014 року сторони зобов'язалися протягом 3 робочих днів від дати надання відповідачем у даній справі позивачеві письмового повідомлення про виконання ТОВ "Електрохімпром" умов пункту 1.3 цього попереднього договору укласти на фондовій біржі "Перспектива" на визначених у ньому умовах Основний договір купівлі - продажу наступних цінних паперів: простих іменних акцій ПАТ "Електрохімпром", що відповідають вимогам законодавства з недержавного пенсійного забезпечення.

Основний договір має бути укладений сторонами у визначений п.1.1. цього Попереднього договору термін, але в будь-якому разі не пізніше 31.12.2015 року (п.1.2 Попереднього договору № 230-3/3).

Пунктом 1.3 попереднього договору № 230-3/3 передбачено, що для підписання Основного договору, визначеного в п. 1.1 цього Попереднього договору, ТОВ "Електрохімпром" має вчинити дії щодо: перетворення ТОВ "Електрохімпром" в Публічне акціонерне товариство "Електрохімпром"; реєстрації в Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку випуск (емісію) акцій; присвоєння акціям міжнародного ідентифікаційного номеру цінних паперів; укладання з депозитарієм договору про обслуговування випуску (емісії) акцій; отримання свідоцтва про реєстрацію випуску (емісії) акцій; оформлення та депонування глобального сертифіката; викупу необхідної кількості акцій та/або отримання тимчасового свідоцтва про реєстрацію наступного (другого) випуску (емісії) акцій; надання документів, що підтверджують повноваження представника.

У п. 2.1 Попереднього договору № 230-3/3 сторони погодили обовязкові умови Основного договору з купівлі-продажу цінних паперів, зокрема вид цінних паперів - прості іменні акції; їх номінальну вартість, загальну вартість купівлі-продажу пакету цінних паперів у гривні; частку позивача у статутному капіталі відповідача внаслідок придбання його акцій не менше 20 % статутного капіталу.

Відповідно до п. 1.1 Попереднього договору №231-3/3 від 20.10.2014 року сторони зобов'язалися в один день з укладанням між ними договору купівлі-продажу цінних паперів, предметом якого будуть прості іменні акції ПАТ "Електрохімпром", вчиненого відповідно до Попереднього договору № 230-3/3, укласти на фондовій біржі "Перспектива" договір купівлі - продажу цінних паперів, а саме: облігацій відсоткових іменних ТОВ "Електрохімпром".

Основний договір має бути укладений сторонами у визначений п.1.1 цього Попереднього договору термін. За погодженням сторін Основний договір може бути укладений в інший термін, про що сторони мають укласти відповідну додаткову угоду до цього Попереднього договору (п.1.2 Попереднього договору №231-3/3).

У п. 2.1 Попереднього договору № 231-3/3 сторони погодили обовязкові умови Основного договору з купівлі-продажу цінних паперів, визначених у п.1.1 цього Попереднього договору, зокрема вид цінних паперів - облігації відсоткові іменні; їх номінальну вартість; вартість купівлі-продажу одного цінного паперу у гривні; загальну номінальну вартість та кількість цінних паперів, що є предметом купівлі-продажу.

Також Попередніми договорами визначено й інші умови укладання відповідних Основних договорів купівлі-продажу цінних паперів.

Звернувшись з позовом, в обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначав, що оспорювані ним попередні договори є удаваними, укладеними з метою приховати інший правочин обміну (конвертації) неконвертованих облігацій.

Позивач зазначав, що відповідно до ч. 1 ст. 5-2 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" обмін цінних паперів одного випуску на цінні папери іншого випуску цього ж емітента є конвертацією цінних паперів. Згідно з ч. 4 ст. 8 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок", проспект емісії облігацій, емісія яких здійснюється акціонерним товариством, може передбачати можливість їх конвертації в акції акціонерного товариства (конвертовані облігації). Проте, проспектом емісії облігацій відповідача, якими володіє позивач, передбачено, що випущені облігації є іменними, відсотковими, звичайними. Тобто, можливість їх конвертації проспектом емісії взагалі не передбачена.

Також позивач зазначав на те, що удаваність оспорюваних ним правочинів підтверджується тим, що:

- день укладення основних договорів купівлі-продажу цінних паперів за вказаними попередніми договорами має співпадати;

- загальна вартість акцій та облігацій, які мають бути продані сторонами одна одній на підставі договорів купівлі - продажу є рівною, що фактично свідчить про здійснення обміну цінними паперами.

- у разі укладання основного договору позивач фактично втрачає будь-який контроль над господарською діяльністю відповідача, перетворюючись із основного кредитора відповідача на власника менше 25 % акцій відповідача, що суперечить інтересам позивача.

Колегія суддів апеляційної інстанції поділяє здійснену судом першої інстанції правову оцінку доводів позивача та висновок про необґрунтованість позовних вимог та на спростування доводів апелянта вважає необхідним зазначити наступне:

Так, по-перше, не можуть бути взяті до уваги посилання позивача в обґрунтування його вимог на те, що попередні договори купівлі-продажу вчинені з метою приховання правочину конвертації цінних паперів, оскільки за змістом ст. 5-2 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" конвертація цінних паперів це обмін цінних паперів одного випуску на цінні папери іншого випуску цього ж емітента, яка здійснюється на підставі рішення про проведення конвертації, прийнятого органом емітента, уповноваженим приймати таке рішення.

З аналізу наведеної норми вбачається, що конвертація цінних паперів це одностороння дія самого емітента, яка здійснюється у встановленому законом порядку без укладення будь-яких договорів конвертації.

По-друге, відповідно до ст. 635 Цивільного кодексу України та ст. 182 Господарського кодексу України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. При цьому попередній договір повинен містити умови, що дозволяють визначити предмет, а також інші істотні умови основного договору.

Колегія суддів зазначає, що виходячи з аналізу наявних в матеріалах справи попередніх договорів купівлі-продажу, останні повністю відповідають вимогам ст. 635 ЦК України та ст. 182 ГК України, а також визначають предмет та інші істотні умови майбутніх основних договорів купівлі-продажу цінних паперів.

Згідно з п. 1.5. попереднього договору купівлі-продажу № 230-3/3 та п. 1.4. попереднього договору купівлі-продажу № 231-3/3 сторони домовилися, що предметом договору є зобов'язання сторін щодо укладення в майбутньому основного договору купівлі-продажу цінних паперів.

До того ж, в пунктах 2.1. спірних попередніх договорів сторонами було погоджено обов'язкові умови основних договорів купівлі-продажу цінних паперів, зокрема, види цінних паперів, їх номінальну вартість, вартість купівлі-продажу одного цінного паперу, загальну вартість купівлі-продажу пакетів цінних паперів, кількість цінних паперів, що є предметом купівлі-продажу, а також інші умови укладання в майбутньому відповідних основних договорів купівлі-продажу цінних паперів.

Також, відповідно до пунктів 1.1. попередніх договорів сторонами було визначено строк, протягом якого вони мають намір укласти в майбутньому основні договори купівлі-продажу цінних паперів.

Беручи до уваги встановлені судом першої інстанцій обставини справи та з огляду на зазначене вище, можна стверджувати, що спірні попередні договори купівлі-продажу цінних паперів були укладені сторонами в письмовій формі та спрямовані на реальне настання в майбутньому обумовлених ними правових наслідків, а саме викуп відповідачем у даній справі власних облігацій та продаж емітованих ним акцій позивачу.

Слід також підкреслити, що зі змісту спірних попередніх договорів купівлі-продажу цінних паперів вбачається, що на їх виконання сторони зобов'язались укласти в майбутньому два окремі зустрічні основні договори, предметом яких буде саме купівля-продаж цінних паперів, а не один договір конвертації чи міни, як помилково зазначає позивач.

Так, відповідно до ст. 715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості.

Статтею 716 ЦК України визначено, що до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Істотними умовами такого договору є умови про предмет та кількість товару, правове регулювання яких здійснюється за правилами договору купівлі-продажу (якщо це не суперечить суті зобов'язання). Форма договору визначається відповідно до загальних умов, що їх висувають до форми будь-якого цивільно-правового договору.

При цьому, зазначення в договорі ціни в грошових одиницях не вимагається, оскільки ціною є інший товар, що передається взамін.

Водночас, згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 656 ЦК України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Отже, норми чинного законодавства чітко визначають поняття купівлі-продажу та міни, при цьому, взаємний зустрічний продаж цінних паперів може містити схожі з міною ознаки, проте продаж має іншу правову природу, основна відмінність якої полягає саме в оплатності товарів, робіт, послуг.

Крім того, чинним законодавством не заборонено укладати ані попередні, ані основні договори в один день і з однаковою ціною, адже відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність позивачем факту удаваності спірних попередніх договорів купівлі-продажу цінних паперів.

Кожен з попередніх договорів, так само як і передбачені ними в майбутньому основні договору купівлі-продажу цінних паперів, є самостійним договором і передбачає обумовлені ним правові наслідки: за одним позивач має набути у власність емітовані відповідачем акції, а за іншим відповідач має набути у власність емітовані ним облігації шляхом викупу їх у позивача. Таким чином, дані договори передбачають виконання різних самостійних зустрічних зобов'язань.

Також, не заслуговують на увагу посилання позивача на протокол про наміри № 1 від 17.10.2014 року як на підтвердження удаваності спірних правочинів, оскільки згідно з ч. 6 ст. 182 ГК України протокол про наміри не визначається попереднім договором і не породжує юридичних наслідків. А отже, даний протокол не дозволяє стверджувати про наявність намірів та волевиявлення сторін під час укладання попередніх договорів купівлі-продажу приховати будь-який інший договір.

Все вище наведене свідчить про необґрунтованість апеляційної скарги.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК). Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведеності їх переконливості.

Позивачем належними та допустимими доказами не спростовано висновки оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга є не доведеною і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2015 року у справі № 904/4063/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.М. Білецька

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Підписано в повному

обсязі 21.01.2016 року