ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2015 р.Справа № 922/6059/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Пустоваловій І.С.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Павлоградвугілля", м. Павлоград
до Приватного акціонерного товариства "Манометр - Харків" м. Мерефа
про тлумачення умов договору
за участю представників:

позивача - не з"явився

відповідача - ОСОБА_2 за довіреністю №02Х-313/6-Юр від 30.11.2015

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Павлоградвугілля", м. Павлоград (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Приватного акціонерного товариства "Манометр - Харків" (відповідач) в якому просить суд розтлумачити п. 4.4 договору №13-16/425-КП від 27.11.2015 визначивши, що датою поставки вважається дата, вказана на видатковій накладній представником покупця.

Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на те, що позивач та відповідач по-різному тлумачать умови договору поставки №13-16/425-КП від 27.11.2015, а саме п. 4.4 що стосується дати поставки товару.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. №48262 від 02.12.2015) в якому проти заявлених вимог заперечує, який залучено судом до матеріалів справи.

Позивач в судове засідання не з'явився, заявив клопотання (вх. №47896 від 30.11.2015) про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю участі його представника.

Ухвалою суду від 02 грудня 2012 року було задоволено клопотання позивача та відкладено розгляд справи на 16 грудня 2015 року.

Представник позивача в судове засідання 16 грудня 2015 року не з'явився, пояснень на відзив відповідача не надав, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі не виконав. Про час та місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином.

Представник відповідача, в судовому засіданні проти позову заперечував, підтримав відзив на позовну заяву. Просив суд відмовити в задоволенні позову.

Норми ст. 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд відкладав розгляд справи за клопотанням позивача, тобто, господарський суд створив сторонам всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 ГПК України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 ГПК України розглядає справу за наявними матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Між Приватним акціонерним товариством "Манометр - Харків" (далі-Постачальник) та Публічним акціонерним товариством "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (далі-Покупець) 27.11.2013 був укладений договір поставки №13-16/425-КП (далі договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору Постачальник зобов'язався поставити у власність Покупця продукцію та/або обладнання виробничо - технічного призначення (далі-Продукція), в асортименті, кількості, в строк, по ціні з якісними характеристиками, узгодженими Сторонами в даному договорі та Специфікаціях, які є невід'ємними частинами даного Договору.

Поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, по ціні, з якісними характеристиками та в строки, узгоджені сторонами в Специфікаціях до даного Договору (п. 4.1 Договору).

Умови поставки Продукції - DDP, згідно "Інкотермс-2010", з урахуванням умов та оговорок, що містяться в даному Договорі та/або у відповідних Специфікаціях до Договору (п. 4.2 Договору).

Розрахунки за поставлену продукцію Постачальником по даному договору здійснюються Покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом п'яти робочих днів з 60 календарного дня з дати поставки відповідної Продукції на підставі отриманого Покупцем рахунку та при умові надання Постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 даного договору, якщо інший більший строк відстрочки не обумовлено у відповідній Специфікації.

Датою поставки вважається дата, зазначена представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих Постачальником про приймання продукції (п. 4.4 Договору)

Даний Договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками сторін. Сторони дійшли згоди, що у випадку належного виконання обома сторонами своїх зобов'язань, строк дії Договору встановлюється до 31.12.2014 року включно.

Позивач просить суд розтлумачити вказаний п. 4.4 договору, оскільки вважає, що строк розрахунку за отриману продукцію не пов'язаний з датою видаткової накладної, а пов'язаний з датою, вказаною на видатковій накладній особисто представником покупця.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статі 637 Цивільного кодексу України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Згідно ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами) (частина 1).

На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину (частина 2).

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін (частина 3).

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення (частина 4).

З положень вказаних норм вбачається, що для тлумачення умов правочину необхідна наявність наступних умов: 1. спір між сторонами правочину щодо змісту правочину; 2. невизначеність і незрозумілість буквального значення тексту угоди; 3. зміст угоди не дає можливості встановити справжню волю сторін.

Відповідач 18 липня 2014 року, керуючись умовами договору та Специфікацією до нього від 05.06.2014р., по видатковій накладній №РН-0000163 пе редав Позивачу датчики тиску в кількості 2 штук, на загальну суму 16 380,00 грн., а Позивач, відповідно до довіреності №219234/п від 17.07.2014р., прийняв їх. Згідно умов спірного договору (п. 4.5.) зобов'язання Відповідача вважаються виконаними з моменту передачі продукції в розпорядження Позивача в м. Павлоград, на його складі, як це зобу мовлено договором. При цьому саме Позивач, не проставивши дату при ймання продукції (в тому разі, якщо це була інша дата, ніж дата видаткової наклад ної), тобто формально не виконав умови договору, порушив свої зобов'язання по ньо му, на відміну від Відповідача, який свої зобов'язання виконав сумлінно.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що обставини даної справи не свідчать про наявність вказаних передумов тлумачення п. 4.4 договору №13-16/425-КП від 27.11.2013, оскільки вимоги позивача, в даному випадку, зводяться до оцінки видаткової накладної як засобу доказування та встановлення строку виконання позивачем у даній справі обовязку до оплати отриманого на підставі цього договору товару.

Згідно п. 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 роках від 11.04.2005 р. №01-8/344 Вищий господарський суд України виклав позицію, відповідно до якої тлумачення змісту правочину господарським судом можливе за наявності спору, тобто коли сторони мають різне уявлення щодо свого волевиявлення або волевиявлення іншої сторони (сторін) правочину.

Судом, при розгляді даної справи встановлено, що по спірному договору моментом поставки вважається дата фактичної передачі товара Покупцю, яку визначено датою товаросупровідних документів (видаткової накладної), однак, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що у випадку коли її дата не збігається з датою фактичної поставки - датою приймання товару, вказаною представником Позивача на видатковій накладній. І, відповідно, що зобов'язання по сплаті отриманого товару настає з моменту фактичної передачі продукції в розпорядження Покупця.

Згідно ст. 7 Цивільного кодексу України, цивільні відносини можуть регулюва тися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту, згідно якого, якщо документ підпи саний двома і більше сторонами, який не має інших дат, відмінних від дати його ви писки, всі підписи сторін також вважаються зробленими цією датою.

Тобто, не вказа вши іншу дату приймання Позивач визнав датою приймання товару саме дату вида ткової накладної.

Враховуючи викладене вище, суд відмовляє в задоволенні позову ПАТ "Павлоградвугілля" з підстав заявлених в позовній заяві в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи, що відповідачем у відзиві на позовну заяву також зазначено про необхідність тлумачення договору, сторони мають різне уявлення щодо свого волевиявлення або волевиявлення іншої сторони (сторін) правочину, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та розтлумачити сторонам, що по спірному договору моментом поставки вважається дата фактичної передачі товара Покупцю, яку визначено датою товаросупровідних документів (видаткової накладної), або, у випадку коли її дата не збігається з датою фактичної поставки - датою приймання товару, вказаною предста вником Позивача на видатковій накладній. І, відповідно, що зобов'язання по сплаті отриманого товару настає з моменту фактичної передачі продукції в розпорядження Покупця.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 1827,00грн., покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1, 2, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Розтлумачити п. 4.4 договору №13-16/425-КП від 27.11.2015 визначивши, що датою поставки вважається дата фактичної передачі товара Покупцю, яку визначено датою товаросупровідних документів (видаткової накладної), або, у випадку коли її дата не збігається з датою фактичної поставки - датою приймання товару, вказаною предста вником Покупця на видатковій накладній. І, відповідно, що зобов'язання по сплаті отриманого товару настає з моменту фактичної передачі продукції в розпорядження Покупця.

Повне рішення складено 21.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_1

(справа №922/6059/15)