РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2015Справа №910/29780/15

За позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергопром-сервіс»

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Клименко Н.С. - за довіреністю від 20.08.2015р.;

від відповідача: не з'явились.

В судовому засіданні 28 грудня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

У листопаді 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергопром-сервіс» (відповідач) про стягнення 243 882,31 грн. штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням зобов'язань щодо своєчасної поставки продукції за Договором поставки № 53-129-01-14-00252 від 08.09.2014р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2015р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/29780/15. Розгляд справи призначено на 16.12.2015р.

В судове засідання, призначене на 16.12.2015р., представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав усні пояснення, відповів на запитання суду та подав документи для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2015р. розгляд справи відкладено на 28.12.2015р.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.09.2014 року між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Атомкомплект» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергопром-Сервіс» (постачальник) (разом - сторони) укладено Договір поставки № 53-129-01-14-00252 від 08.09.2014р. (далі - Договір або Договір поставки), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов'язується в порядку і на умовах, визначених у договорі, поставити запасні частини до компресорів, виробництва ТОВ «НПП МашТЕК «Компресорний завод КОСМА», Росія (продукція) для ВП «Рівненська АЕС», а покупець зобов'язується в порядку і на умовах, визначених у договорі, прийняти і оплатити продукцію.

Згідно з п. 1.2. Договору найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціни, належність до систем, важливих для безпеки (СВБ) і строки поставки зазначені в специфікації, яка є невід'ємною частиною договору.

Як вбачається із матеріалів справи, сторонами затверджено специфікацію № 1 до договору, в якій визначили, зокрема, термін постачання продукції - протягом 90 днів від дати підписання договору.

Згідно з п. 3.2. Договору сума Договору становить 1 499 496,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 249 916,00 грн.

Відповідно до п. 4.1. Договору покупець сплачує вартість продукції за цінами, зазначеними в Специфікації, в національній валюті України шляхом банківського переказу на поточний рахунок постачальника.

Оплата поставленої партії продукції за специфікацією, відповідно до п. 4.2. Договору, здійснюється покупцем протягом 30 або більше робочих днів з моменту підписання акту прийому-передачі на поставлену партію продукції.

Пунктом 5.4. Договору сторони погодили, що датою поставки вважається дата видаткової накладної на продукцію, що підтверджує надходження продукції на склад вантажоодержувача.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 30.03.2015 року, а в частині оплати за поставлену продукцію до повного розрахунку. Закінчення терміну дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії терміну цього договору, та виконання діючих зобов'язань (п.п. 10.1., 10.3. Договору).

Пунктом 7.2. Договору передбачено що за порушення строку поставки продукції за договором постачальник зобов'язаний сплатити покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості не поставленої в строк продукції за кожний день прострочення, але не більше 30% вартості несвоєчасно поставленої продукції. За прострочення поставки продукції понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості несвоєчасно поставленої продукції.

21.04.2015 року відповідачем на виконання умов Договору було поставлено позивачу продукцію на загальну суму 1 201 392,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-1/04.

Позивач стверджує, що через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної поставки продукції за Договором поставки № 53-129-01-14-00252 від 08.09.2014р, з останнього підлягає стягненню 159 784,87 грн. пені та 84 097,44 грн. штрафу.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, відповідач поставив продукцію 21.04.2015 року, тобто в порушення погодженого сторонами строку - протягом 90 днів від дати підписання договору (08.09.2014 року), оскільки граничним днем поставки такої продукції є 08.12.2014 року.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Згідно з ч. 2 статті 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Суд зазначає, що день фактичної поставки продукції не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені, оскільки така штрафна санкція нараховуються за весь день (24 години) прострочення, а здійснення поставки продукції в даний день виключає правомірність нарахування пені за 24 години цього дня.

Враховуючи встановлений судом період, з якого відповідач прострочив виконання зобов'язання щодо поставки продукції - з 09.12.2014р. по 20.04.2015р. (день поставки не враховується у строк порушення зобов'язання), передбачений сторонами розмір пені - 0,1% вартості не поставленої в строк продукції за кожний день прострочення та штраф у розмірі 7% вартості несвоєчасно поставленої продукції за прострочення поставки продукції понад 30 днів, суд перевіривши розрахунок позивача дійшов висновку про обґрунтованість останнього, у зв'язку із чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 159 784,87 грн. пені та 84 097,44 грн. штрафу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 243 882,31 грн. (159 784,87 грн. пені + 84 097,44 грн. штрафу) штрафних санкцій підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергопром-Сервіс» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, будинок 17, офіс 208; ідентифікаційний код 38544331) на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 108, літера А; ідентифікаційний код 26251923) штрафні санкції у розмірі 243 882,31 грн. (двісті сорок три тисячі вісімсот вісімдесят дві гривні 31 копійка) та 3 658,23 грн. (три тисячі шістсот п'ятдесят вісім гривень 23 копійки) судового збору. Видати наказ.

3. Копію даного рішення направити відповідачу у справі № 910/29780/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 04.01.2016р.

Суддя Ю.В. Цюкало