ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" грудня 2015 р.Справа № 916/848/15-г

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю № 01/82 від 31.08.2015р.

Від відповідача (скаржника): ОСОБА_3 за довіреністю від 24.06.2015р.; ОСОБА_4 за довіреністю № 116 від 27.07.2015р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю „Енергія і Газ Україна (вх. № 2-6911/15 від 14.12.2015р.) про визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню, в порядку, передбаченому ст. 117 ГПК України, по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Інфраструктура технолоджі сервісіз та інжиніринг Україна до товариства з обмеженою відповідальністю „Енергія і газ Україна про стягнення 685 575,53 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 07.08.2015р. по даній справі позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю „Інфраструктура технолоджі сервісіз та інжиніринг Україна (далі по тексту ТОВ „Інфраструктура технолоджі сервісіз та інжиніринг Україна) було задоволено частково, присуджено до стягнення із товариства з обмеженою відповідальністю „Енергія і Газ Україна (далі по тексту ТОВ „Енергія і Газ Україна) на користь позивача суму основного боргу в розмірі 375 853,20 грн., три відсотки річних в сумі 11 954,94 грн., пеню в сумі 52 557,83 грн., збитки від інфляції в сумі 228 154,50 грн., судовий збір в сумі 13 370,41 грн., в решті позову було відмовлено.

18.08.2015р. на виконання даного судового рішення в порядку ст. 116 ГПК України судом було видано відповідний наказ.

Ухвалою від 12.11.2015р. судом в порядку ст. 121 ГПК України за заявою відповідача було надано останньому відстрочку виконання рішення господарського суду Одеської області від 07.08.2015р. по даній справі до 15.04.2016р.

14.12.2015р. до суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю „Енергія і Газ Україна (вх. № 2-6911/15) про визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню, в порядку, передбаченому ст. 117 ГПК України, яка була призначена до розгляду в засіданні суду.

В судових засіданнях представники ТОВ „Енергія і Газ Україна підтримали вимоги поданої товариством заяви та просили суд її задовольнити у повному обсязі.

Позивач повністю заперечує проти задоволення заяви ТОВ „Енергія і Газ Україна та вважає її необґрунтованою.

Розглянувши заяву ТОВ „Енергія і Газ Україна про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, подану в передбаченому ст. 117 ГПК України порядку, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

При вирішенні даного спору рішенням господарського суду Одеської області від 07.08.2015р. було встановлено наступні обставини спірних правовідносин. Так, 09.01.2014р. між ТОВ „Інфраструктура технолоджі сервісіз та інжиніринг Україна (Підрядник) та ТОВ „Енергія і газ Україна (Замовник) було укладено договір № ТОРО-ИТО-8/14, у відповідності до умов якого Замовник доручає шляхом укладення даного договору, а Підрядник зобовязується за даним дорученням здійснювати роботи з технічного обслуговування, поточного ремонту та позаплановому ремонту належних Замовнику засобів вимірювальної техніки (КІПіА), автоматизованих систем управління технологічними процесами (АСУТП), а також роботи з технічного обслуговування обладнання телекомунікації та звязку (ТіЗ), що експлуатуються Замовником (зазначені засоби та обладнання далі по тексту договору при спільному або окремому нагадуванні іменуються „Обладнання). В свою чергу, Замовник у відповідності до умов даного договору та додатків до нього здійснює приймання та оплату робіт, здійснених Підрядником у відповідності до п.п. 1.1, 1.5 договору. Роботи здійснюються по відношенню до обладнання, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Шкодова гора, 1/1.

Судом було встановлено, що на виконання умов договору № ТОРО-ИТО-8/14 від 09.01.2014р. позивачем було виконано, а відповідачем було прийнято виконані ТОВ „Інфраструктура технолоджі сервісіз та інжиніринг Україна підрядні роботи на загальну суму 375 853,20 грн.

Виходячи з положень п. 2.4 договору № ТОРО-ИТО-8/14 від 09.01.2014р. оплата робіт здійснюється Замовником на користь Підрядника щомісячно, протягом 10 (десяти) банківських днів від дати підписання сторонами акту КБ-2в та довідки КБ-3 виконаних робіт (наданих послуг) за оплачуваний звітний місяць, в розмірі 100% їх договірної вартості за відповідний звітний місяць.

Проте, судом було встановлено, ТОВ „Енергія і газ Україна всупереч прийнятим на себе за договором № ТОРО-ИТО-8/14 від 09.01.2014р. зобовязань, не здійснило оплату виконаних позивачем підрядних робіт, в результаті чого, судом було присуджено до стягнення із відповідача на користь ТОВ „Інфраструктура технолоджі сервісіз та інжиніринг Україна суму основного боргу в розмірі 375 853,20 грн.

Крім того, оскільки ТОВ „Енергія і газ Україна допустило порушення прийнятих на себе грошових зобовязань у спірних правовідносинах, з останнього також було стягнуто суму трьох відсотків річних в розмірі 11 954,94 грн., збитки від інфляції в сумі 228 154,50 грн. та пеню в сумі 52 557,83 грн., що загалом, з урахуванням суми основного боргу, становить 668 520,47 грн. Крім того, на відповідача були покладені витрати зі сплати судового збору в розмірі 13 370,41 грн., у звязку з чим, загальна присуджена до стягнення сума заборгованості складає 681 890,88 грн.

В свою чергу, в обґрунтування вимог заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, заявник посилається на наступне. Так, на підставі договорів на відступлення права вимоги (цесії) від 07.08.2015р. за № 06/08-1, №06/09-1 та №06/11-1, що укладені між ПАТ „Одеський нафтопереробний завод (Первісний кредитор) та ТОВ „Енергія і газ Україна (Новий кредитор), Новий кредитор набув права вимоги до ТОВ „Інфраструктура технолоджі сервісіз та інжиніринг Україна щодо виконання зобовязань за договорами № 12/132 від 26.05.2012р., № 13/164 від 31.05.2013р. та № 13/336 від 01.11.2013р.

З метою задоволення набутих вимог в примусовому порядку, ТОВ „Енергія і газ Україна звернулось до господарського суду міста Києва із відповідними позовами, за результатами розгляду яких були постановлені наступні рішення, копії яких долучено до матеріалів справи:

- рішення від 17.11.2015р. по справі № 910/23256/15 про стягнення із ТОВ „Інфраструктура технолоджі сервісіз та інжиніринг Україна грошових коштів в загальній сумі 637 111,23 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 356 908,61 грн., пені в сумі 29 634,75 грн., збитків від інфляції в сумі 224 537 грн., трьох відсотків річних в сумі 13 536,53 грн. та судового збору в сумі 12 494,34 грн.

- рішення від 09.11.2015р. по справі № 910/23930/15 про стягнення із ТОВ „Інфраструктура технолоджі сервісіз та інжиніринг Україна грошових коштів в загальній сумі 191 774,63 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 107 592,33 грн., пені в сумі 16 019,02 грн., збитків від інфляції в сумі 61 660,22 грн., трьох відсотків річних в сумі 3 668,95 грн. та судового збору в сумі 2 834,11 грн.

- рішення від 21.10.2015р. по справі № 910/23968/15 про стягнення із ТОВ „Інфраструктура технолоджі сервісіз та інжиніринг Україна грошових коштів в загальній сумі 45 301,28 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 24 435,62 грн., пені в сумі 2 607,55 грн., збитків від інфляції в сумі 16 023,72 грн., трьох відсотків річних в сумі 1 016,39 грн. та судового збору в сумі 1 218 грн.

Таким чином, як стверджує ТОВ „Енергія і газ Україна, загальна присуджена до стягнення суми боргу ТОВ „Інфраструктура технолоджі сервісіз та інжиніринг Україна перед заявником складає 874 187,14 грн., що перевищує суму заборгованості, присуджену до стягнення на користь позивача в межах даної справи.

11.12.2015р. заявником було направлено на адресу позивача заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, у якій ТОВ „Інфраструктура технолоджі сервісіз та інжиніринг Україна було повідомлене про наявність підтвердженої судовими рішеннями заборгованості позивача перед відповідачем в загальній сумі 874 187,14 грн., а також про наявність заборгованості ТОВ „Енергія і газ Україна перед ТОВ „Інфраструктура технолоджі сервісіз та інжиніринг Україна в загальній сумі 837 742,20 грн., яка в тому числі, включає суму боргу, присуджену до стягнення за рішенням суду від 07.08.2015р. по даній справі. Також, в заяві зазначено про те, що з моменту її отримання боргові зобовязання ТОВ „Енергія і газ Україна в сумі 837 742,20 грн. перед ТОВ „Інфраструктура технолоджі сервісіз та інжиніринг Україна будуть припинені, а різниця у розмірі 30 444,94 грн. підлягає сплаті позивачем. В підтвердження надіслання даної заяви до матеріалів справи залучено копію фіскального чека та опису вкладення поштової кореспонденції, датовані 11.12.2015р.

У звязку з викладеним, заявник вважає, що відповідно до положень ст. 601 ЦК України зобовязання ТОВ „Енергія і газ Україна перед ТОВ „Інфраструктура технолоджі сервісіз та інжиніринг Україна на загальну суму 681 890,88 грн., присуджені до стягнення за рішенням суду від 07.08.2015р. по даній справі, є припиненими внаслідок зустрічного зарахування однорідних вимог, що й зумовило предявлення даної заяви про визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ГПК України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Слід зазначити, що наведена норма процесуального закону не містить вичерпного переліку обставин, які можуть свідчити про відсутність обовязку боржника за виконавчим документом, у звязку з чим, при вирішенні питання про відсутність або наявність обовязку боржника за судовим наказом суд повинен керуватись нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до встановлених обставин справи.

Загальні підстави припинення зобовязань визначені главою 50 Цивільного кодексу України, до яких відноситься і зарахування зустрічних однорідних вимог. Так, згідно з положеннями ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до ст. 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов'язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

В п. 22 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.03.2009 р. N 01-08/163 „Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України зазначено наступне. Відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням, зокрема, зустрічних однорідних вимог; таке зарахування може здійснюватися за заявою однієї із сторін. За змістом наведеної норми згоди іншої сторони у зобов'язанні із зарахуванням вимог не вимагається. Закон не виключає можливості здійснення відповідачем зарахування зустрічних однорідних вимог і в процесі судового розгляду. У такому випадку відповідна заява обов'язково повинна мати письмову форму й адресуватися позивачеві, а її копія і докази надсилання позивачеві (чи одержання ним) подаватися господарському суду. Відповідач може також звернутися із зустрічним позовом до позивача в порядку статті 60 ГПК. Припинення зобов'язання зарахуванням означає відсутність предмета спору за умови, якщо між сторонами не залишилися спірних (неврегульованих) питань; наприклад, якщо позивач заперечує існування своєї заборгованості перед відповідачем, у господарського суду немає підстав для висновку про відсутність предмета спору.

В даному випадку, позивач заперечує факт проведення зустрічного зарахування однорідних вимог відповідно до поданої 11.12.2015р. відповідачем заяви, наголошує на існуванні спірного грошового зобовязання, щодо якого між сторонами по справі виник спір. Крім того, ТОВ „Інфраструктура технолоджі сервісіз та інжиніринг Україна заперечує проти існування зобовязань, що підтверджені рішеннями господарського суду міста Києва від 17.11.2015р. по справі № 910/23256/15, від 09.11.2015р. по справі № 910/23930/15 та від 21.10.2015р. по справі № 910/23968/15, наголошує на їх подальшому оскарженні, а в матеріалах даної справи відсутні будь-які докази набрання цими рішеннями законної сили. В свою чергу, в межах даної справи господарський суд позбавлений можливості надавати правову оцінку правовідносинам сторін, що виникли із інших договорів, які не охоплювались предметно-підставною характеристикою позову. В сукупності всі вищевикладені обставини свідчать про те, що між сторонами по справі залишились низка неврегульованих та спірних питань з приводу заборгованості ТОВ „Енергія і газ Україна перед позивачем в загальній сумі 681 890,88 грн., з метою примусового стягнення якої судом був виданий наказ від 18.08.2015р.

За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність в даному випадку обставин, з якими закон повязує можливість припинення зобовязання ТОВ „Енергія і газ Україна перед позивачем в загальній сумі 681 890,88 грн., з метою примусового стягнення якої судом був виданий наказ від 18.08.2015р., у звязку з чим, у суду відсутні законні підстави для визнання даного наказу таким, що не підлягає виконанню.

Підсумовуючи все вищевикладене, заява ТОВ „Енергія і газ Україна про визнання наказу суду від 18.08.2015р. по даній справі таким, що не підлягає виконанню, подана в передбаченому ст. 117 ГПК України порядку, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 86, 117 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні заяви про визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню (вх. № 2-6911/15 від 14.12.2015р.), що подана в передбаченому ст. 117 ГПК України порядку, товариству з обмеженою відповідальністю „Енергія і Газ Україна відмовити.

Відповідно до ст. 106, 117 ГПК України ухвали може бути оскаржені в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя С.П. Желєзна