ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.12.2015 Справа № 905/2593/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Подколзіної Л.Д., при секретарі судового засідання Паніної Я.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», м. Краматорськ Донецької області

до відповідача: Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Макіївгаз», м. Макіївка Донецької області

про стягнення 24 863,31 грн.

за участі уповноважених сторін:

від позивача ОСОБА_1 представник за довіреністю б/н від 16.06.2015р.

від відповідача не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», м. Краматорськ Донецької області, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Макіївгаз», м. Макіївка Донецької області, заборгованості за несплачену комісійну винагороду у розмірі 15 964,50 грн., пені у розмірі 2 802,57 грн., інфляційних витрат у розмірі 5 865,89 грн. та 3% річних у розмірі 230,35 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору № 4 по платежам за комунальні послуги від 01.02.2000р., в частині розрахунків за комісійну винагороду.

На підтвердження своїх вимог позивачем представлено копії вказаного договору та додаткових угод до нього, копії виписок по рахунку.

02 листопада 2015 року через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Слухання справи відкладалось.

Відповідач у судові засідання жодного разу не зявився.

Суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а неявка без пояснення причин представників належним чином повідомлених сторін не перешкоджає вирішенню спору та не може вважатись підставою для відкладання розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши надані суду докази в порядку ст.43 ГПК України, суд

ВСТАНОВИВ :

01 лютого 2000 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», (надалі по тексту - банк) та Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Макіївгаз», м. Макіївка Донецької області, (надалі по тексту - клієнт) укладений договорів № 4 по платежам за комунальні послуги.

Протягом дії договору укладались додаткові угоди, які наявні в матеріалах справи.

Відповідно до п.1.1 договору (з урахуванням змін, внесеними додатковою угодою № 13) клієнт доручає, що банк приймає на себе зобовязання своїми виробничими силами (установами «БАНКУ»), що працюють в системі автоматизації касової роботи (САКР), а також банками агентами, іншими фінансовими установами, які уклали договори на приймання платежів з АТ «Ощадбанк» в особі філії Донецьке управління АТ «Ощідбанк», здійснювати прийом від платників платежів за газ в національній валюті, надалі платежі по єдиному платіжному документу або окремому прибутковому документу (додаток 1), виготовленому «КЛІЄНТОМ», для подальшого переказу на користь «КЛІЄНТА».

Відповідно до п.2.1.1 договору (з урахуванням змін, внесеними додатковою угодою № 9) відповідач зобьовязаний сплачувати позивачу комісійну винагороду за надані послуги згідно п.п.1.1-1.4 в розмірі 1 (одного) відсотка від суми платежу від кожної операції по кожному виду (коду) призначення платежу на умовах даного договору. Комісійна винагорода перераховується банку у строки не пізніше передостаннього робочого дня поточного місяця (п.5.3 договору).

Враховуючи вищезазначене, договір, на який посилається позивач, вважається судом укладеним, так як в ньому сторонами передбачені всі істотні умови.

Відповідно до ч.1 ст.67 Господарського кодексу України (далі: ГК України) відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

За умовами статті 193 Господарського Кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

В порушення п.2.1.1 договору, відповідачем не сплачується комісійна винагорода починаючи з липня 2014 року.

Станом на вересень 2015 року загальна сума заборгованості за договором складає 15 964,50 грн., що підтверджується випискою по рахунку, наявною в матеріалах справи.

За таких обставин, враховуючи, що сума несплаченої комісійної винагороди підтверджена матеріалами справи, позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», м. Краматорськ Донецької області, щодо стягнення комісійної винагороди у розмірі 15 964,50 грн. суд вважає таким, що підлягає задоволенню.

У звязку з тим, що відповідачем порушені строки виконання грошового зобовязання позивачем заявлені вимоги щодо стягнення пені у сумі 2 802,57 грн., інфляційних витрат у сумі 5 865,89 грн. та 3% річних у сумі 230,35 грн.

Оцінюючи вимоги позивача в цій частині господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт прострочення виконання грошового обовязку з оплати вартості товару підтверджений матеріалами справи та відповідачем не спростований.

В силу статей 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 ЦК України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 4.3 договору (з урахуванням змін, внесеними додатковою угодою № 9) передбачена відповідальність клієнта за несвоєчасну сплату комісійної винагороди у вигляді сплати пені у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прочтрочення платежу.

Отже, сторонами самостійно узгоджено розмір пені та здійснений позивачем розрахунок, який не суперечить вимогам Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, тобто з урахуванням шестимісячного терміну, а також який не перевищує розміру подвійної облікової ставки НБУ.

У відповідності до представленого позивачем розрахунку пеня складає 2 802,57 грн.

Перевіривши представлений позивачем розрахунок пені, з огляду на прострочення виконання грошового зобовязання з оплати комісійної винагороди, вимоги позивача до відповідача в цій частині суд вважає такими, що підлягають задоволенню.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Положення цієї статті застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобовязання в не залежності від наявності вини в його діях.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобовязання.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних у розмірі 5 865,89 грн. задовольняє дані вимоги позивача в повному обсязі, так як позивачем доведений факт прострочення відповідачем строків оплати та наданий обґрунтований розрахунок суми, який не суперечить діючому законодавству.

З урахуванням того, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, нарахування 3% річних проведене позивачем з дотриманням загальних правил (методики) нарахування та з урахуванням строків оплати, визначених в п. 2.1.1 договору, наданий арифметично обґрунтований розрахунок річних, господарський суд, задовольняє вимоги позивача щодо стягнення 3% річних у розмірі 230,35 грн. в повному обсязі.

Крім того, при поданні позову до суду позивачем надмірно сплачений судовий збір у розмірі 1 378 грн., замість 1 218 грн.

За приписами ч.1 п.1 ст.7 Закону України „Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно рекомендацій Вищого господарського суду України викладених у інформаційному листі від 21.11.2011р. №01-06/1625/2011 „Про деякі питання практики застосування Закону України Про судовий збір" зміст повязаної з цим ухвали може бути наведено в резолютивній часині судового рішення, прийнятого по суті справи.

Таким чином, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір у розмірі 160 грн.

В решті частині, судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України підлягають віднесенню на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 525, 526, 546, 625 ЦК України, ст.193 ГК України, ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», м. Краматорськ Донецької області, до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Макіївгаз», м. Макіївка Донецької області, про стягнення 24 863,31 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Макіївгаз», м. Макіївка Донецької області (86125, Донецька область, м. Макіївка, вул. Артема, буд. № 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», м. Краматорськ Донецької області (684302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Люксембург Рози, буд. № 54, ) заборгованість за несплачену комісійну винагороду у розмірі 15 964,50 грн., пеню у розмірі 2 802,57 грн., інфляційні витрати у розмірі 5 865,89 грн., 3% річних у розмірі 230,35 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1 218 грн.

Повернути з Державного бюджету Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», м. Краматорськ Донецької області (684302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Люксембург Рози, буд. № 54, ) судовий збір у розмірі 160 грн. відповідно до ч.1 п.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» перерахованого платіжним дорученням № 201065130 від 28.09.2015р., у звязку зі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 07.12.2015р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 14.12.2015р.

Суддя Л.Д. Подколзіна