РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2015Справа №910/21831/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Професійного фінансування"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ІНОР"

про витребування майна з чужого незаконного володіння

Суддя Полякова К.В.

Представники сторін:

від позивача: Павленко Н.В. (дов. №б/н від 13.10.2015),

від відповідача: Баранюк Ю.В. (дов.№б/н від 10.09.2015)

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Банк Професійного фінансування" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ІНОР" про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Фірма «Інор» утримує рухоме майно у своєму володінні, порушуючи тим самим право власності позивача на таке майно.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2015 порушено провадження у справі № 910/21831/15 та призначено її до розгляду на 24.09.2015 року.

За наслідками судового засідання 24.09.2015 судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 21.10.2015 у зв'язку із неявкою позивача до судового засідання.

Під час судового засідання 21.10.2015 представник позивача просив задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи.

Представник відповідача у судовому засіданні надала усні пояснення по суті спору, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, надані у судових засіданнях, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ :

16.10.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Інор» (Орендодавець) та Публічним акціонерним товариством «Профін Банк» (Орендар) укладено Договір оренди нежитлового приміщення б/н (надалі - Договір оренди).

Відповідно до умов укладеного договору ПАТ «ПРОФІН БАНК» прийняв у строкове платне користування (оренду) частину нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 101, строком на 2 роки 11 місяців. Приміщення надавалося в оренду дця розміщення банківської установи, а саме - відділення ПАТ «ПРОФІН БАНК».

Із матеріалів справи вбачається, що згідно акту приймання-передачі нежилого приміщення від 28.11.2014 відповідачем передано, а позивачем прийнято у строкове користування нежиле приміщення, що розташоване за адресою м.Київ, вул.. Володимирська, 101, корпус 2, загальною площею 5,7 кв.м.

Як вказує позивач, з метою використання орендованого приміщення за призначенням, Публічним акціонерним товариством «Профін Банк» встановлено в орендованому приміщенні наступне майно: - касову кабіну, загальною вартістю 33 800,00 грн. та систему охоронно-тривожної сигналізації, загальною вартістю 11 792,04 грн.

На підтвердження права власності на вищевказане майно позивачем до матеріалів справи надано:

- щодо касової кабіни - Акт надання послуг № 2 від 19.01.2015 щодо виготовлення та втанволення касової кабіни в приміщенні банку; меморіальний ордер №ВВ10700001 від 08.01.2015 щодо оплати за виготовлення касової кабіни; Сертифікат №В002522-13 від 12.09.2013 відповідності вимогам ДСТУ панелей захисних кулестійких моделі ППЗ-ОЗК2; Сертифікат №В002466-13 від 26.07.2013 відповідності вимогам ДСТУ скла захисного кулетривкого марки СЗП-2б; Сертифікат №В002507-13 від 05.09.2013 відповідності вимогам ДСТУ лотків захисних моделі ЛЗП-ОЗК2; Сертифікат №В002508-13 від 05.09.2013 відповідності вимогам ДСТУ перегородок захисних моделі ПЗП-ОЗК2; Сертифікат №В002509-13 від 05.09.2013 відповідності вимогам ДСТУ дверей захисних моделі ДЗП-ОЗК2;

- щодо охоронно-тривожної сигналізації - Акт надання послуг № 1559 від 31.12.2014 монтажних робіт з встановлення ППК ОП "Дунай-16/32"+модуль "Дунай-G" функц.блок, клавіатури "Дунай-КС 16", блоку живлення "Дунай" 3А, акумулятор 7А/ч/12в, сповіщувача LC-100 РІ, сповіщувача LC-102, сповіщувача віброційного, сповіщувача Кукла-Л, СОМК 1-8, СОМК 1-9, кнопки ART479, кабеля В8*0 22+Э, монтажного набору універсального; меморіальний ордер №ВВ10626002 від 26.12.2014 з оплати за монтаж охоронно-тревожної сигналізації, Лист ТОВ «Олімп-Безпека» від 13.08.2015 року.

Позивач стверджує, що встановлення касової кабіни у орендованому приміщенні та системи охоронно-тривожної сигналізації проведені орендарем у повній відповідності до умов Договору оренди та за наявності письмової згоди Відповідача, зазначеній у Договорі оренди, а тому підлягають демонтажу та поверненню ПАТ «Профін Банк».

Підставою звернення із даним позовом до суду, орендар зазначає - чинення з боку відповідача перешкод щодо допуску представників ПАТ «ПРОФІН БАНК» до орендованого приміщення, утримання та користування майном, що є власністю позивача.

Також, із матеріалів справи вбачається, на звернення позивача до правоохоронних органів, з метою захисту свого права власності, останнім отримано відповідь про те, що між позивачем та відповідачем мають місце цивільно-правові відносини, які вирішуються у судовому порядку (відповідь Голосіївського районного управління ГУ в м. Києві № 53/5050 від 03.07.2015 року).

Вищевикладені обставини зумовили звернення із даним позовом до суду, у межах якого, ПАТ «Профін Банк», посилаючись на положення статей 387, 1212 Цивільного кодексу України, просить втребувати з незаконного володіння рухоме майно - касову кабіну, загальною вартістю 33 800,00 грн. та систему охоронно-тривожної сигналізації, загальною вартістю 11 792,04 грн.,яке знаходиться за адресою м.Київ, вул.. Володимирська, 101.

У свою чергу, ТОВ «Фірма «Інор» у своєму відзиві та під час судового розгляду справи зауважувало на наступному. У відповідності до Акту приймання-передачі нежилого приміщення від 28.11.2014 приміщення повністю придатне для використання його з метою, визначеної у Договорі оренди: як, зокрема, зазначено в акті, «будівельні конструкції, інженерні мережі приміщення, що передаються в оренду, знаходяться в задовільному стані», «в приміщенні немає майна Орендаря, що може бути відокремлене», і Сторони підтверджували про «відсутність будь-яких взаємних претензій, в тому числі щодо його стану та обладнання приміщення». Після прийому приміщення в оренду, Орендар, без будь-якого погодження з Орендодавцем та отримання від нього дозволу, встановив в орендованому приміщенні скляні перегородки, як то зазначено позивачем - касову кабіну та систему охоронно-тривожної сигналізації. Згідно п.8.2 Договору оренди Орендарю дозволялось за рахунок власних коштів проведення поліпшення Приміщення в частині встановлення охоронної, пожежної сигналізації та структурованої кабельної мережі без пошкодження мереж Орендодавця, тому відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог у частині демонтажу та передачі Позивачу охоронно-тривожної сигналізації.

Відповідач вказує, що самовільно демонтоване Позивачем кулетривке скло було встановлено ТОВ «Фірма «Інор» за власні кошти у відповідності до умов Договору підряду №8.07.89 від 25.07.2007, що підтверджується актом виконаних робіт від 31.10.2007 та Сертифікатом відповідності №311612.

Також, відповідач не погоджується із твердженнями ПАТ «Профін Банк», що демонтаж встановленої ним кабіни є можливим без завдання шкоди приміщенню, з огляду на те, що вказані поліпшення є відокремлюваними. Демонтаж самостійно встановлених Позивачем скляних перегородок призведе до руйнації стін, адже вони вмонтовані у стіни, а також пошкодженню верхнього шару (штукатурки) стін та стелі; у результаті демонтажу перегородок приміщення залишиться без двох стін, що є неприпустимим. Отже, встановивши касову кабіну самовільно - без отримання письмового дозволу Орендодавця, діючи на своє переконання, на свій розсуд і ризик, з порушенням норм діючого законодавства і умов Договору оренди, позивач порушив майнові права Орендодавця, як власника майна.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Предметом позову є вимога про витребування майна, що належить позивачу на праві власності і розташоване в орендованому згідно з договором оренди від 16.10.2014 приміщенні, з незаконного володіння відповідача на підставі ст. 387 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідно до статей 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 387 цього Кодексу передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Предметом віндикаційного позову є вимога позивача до відповідача про витребування майна із чужого незаконного володіння, яка повинна мати відповідні підстави, що тягнуть за собою визначені законом правові наслідки.

Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння (це факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та ін.).

На думку суду, позивачем не доведено, що саме спірне майно, яке перелічено у позовній заяві, є його власністю та знаходиться у відповідача без наявності правових підстав.

Так, касова кабіна та система охоронно-тривожної сигналізації, як рухоме майно індивідуально не визначене, товарно-матеріальні цінності вказані із зазначенням родових ознак та індивідуально не ідентифіковано.

Крім того, рухоме майно зазначене у додатково поданих позивачем доказах (сертифікатах та актах) також не є індивідуально визначеним.

У силу статті 387 ЦК України об'єктом віндикаціного позову може бути тільки індивідуально визначене майно. Витребувати з чужого незаконного володіння можна лише індивідуально визначене майно, власник може вимагати повернення власнику саме того майна, що вибуло з його володіння.

Частиною першою статті 184 Цивільного кодексу України передбачено, що річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Частиною другою зазначеної статті встановлено, що річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою.

Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

Однак, всупереч наведеним правовим нормам позивач просив витребувати майно, яке не визначене індивідуальними ознаками і в підтвердження наявності у нього права власності на спірне майно посилався на сертифікати та акти, за змістом яких майно, як то касова кабіна та охоронно-тривожна сигналізація не є індивідуально визначеним. Натомість вказані акти виконаних послуг та сертифікати містять перелік певних виробів та матеріалів, які придбані позивачем, що підтверджується меморіальнимим ордерами.

Так, позивачем до суду не надано належних та допустимимх доказів у підтвердження права власності на рухоме майно - касова кабіна та охоронно-тривожна сигналізація, як то технічних паспортів, інвентаризаційних карток, балансового звіту матеріальних цінностей позивача щодо перебування на обліку вказаного рухомого майна тощо.

Відповідно до листа Вищого арбітражного суду України № 01-8/98 від 31.01.2001 "Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання пов'язані із здійсненням права власності та його захистом" об'єктом віндикаційного позову може бути індивідуально визначене майно, яке існує в натурі на момент подання позову. Витребуване майно може належати і до категорії речей, що визначаються родовими ознаками (мірою, вагою тощо), але в такому разі має бути якимось чином індивідуалізоване (наприклад, цукор у мішках за певними цифровими або іншими характерними позначками). У разі загибелі індивідуально визначеного майна власник (законний володілець) може звернутися лише з вимогою про відшкодування збитків.

Вказані приписи законодавства узгоджуються із судовою практикою Вищого господарського суду України у справах №31/102пн (постанова від 26.01.2011), №05/994 (постанова від 19.01.2010), №5/67 (постанова від 02.02.2011 року)

Як вказано вище, у силу вимог ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Таким чином, крім підтвердження права власності позивача на витребуване майно, позивач повинен довести факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

Виходячи зі змісту досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що відповідач безпідставно користується рухомим майном, яке належить ПАТ «Профін Банк».

Проте, згідно поданих доказів, позивачем не доведено, що майно яке перелічене у позовній заяві є саме тим рухомим майном, яке він (позивач) розташував в орендованому приміщенні. Також позивачем не доведено, що майно, перелік якого вказано у позовній заяві, знаходиться у відповідача.

Подану позивачем, як доказ, копію листа Голосіївського районного управління ГУ в місті Києві МВС України, суд не може взяти до уваги доказ незаконного утримання майна, оскільки, відповідно до ст. 35 ГПК України не є підставою для звільнення сторони від доказування обставин, на які вона посилалась в підтвердження своїх вимог і заперечень.

Одночасно, суд відзначає, що за умовами Договору оренди, зокрема, згідно п.7.1.4, Орендар зобов'язаний не проводити перепланування, реконструкцію або перебудування Приміщення без письмового дозволу Орендодавця.

Відповідно до п.7.2.6 Договору оренди, Орендар має право вносити зміни, проводити реконструкцію, технічне переобладнання приміщення з письмового дозволу Орендодавця, Орендар зобов'язаний попередньо узгодити проект встановлення капітальних перегородок, перепланування та інших робіт. Сторони зобов'язані узгодити проект змін протягом трьох робочих днів.

Позивачем, у порушення вищевикладених умов договору, не надано до суду доказів надання дозволу про здійснення переобладнання приміщення, що свідчить про самовільне встановлення касової кабіни у приміщенні та змінив конфігурацію стін.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно із статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про витребування майна із незаконного володіння не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує задоволення віндикаційного позову.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Банк Професійного фінансування" про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються позивача. Наразі, на день звернення із позовом до суду позивач звільнений від спалти судового збору у відповідності до п.22 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Банк Професійного фінансування" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ІНОР" про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити повністю.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частину у судовому засіданні 21.10.2015 року.

Повне рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

та підписано 13.11.2014 року.

Повне рішення складено

та підписано 26.10.2015 року

Суддя К.В. Полякова