КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2015 р. Справа№ 910/12030/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Скрипки І.М.

Власова Ю.Л.

при секретарі Д'яковій Ю.Ю.

за участю представників:

не з'явились .

розглянувши апеляційну скаргу Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Великобагачанської міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2015

у справі № 910/12030/15 (суддя Карабань Я.А.)

за позовом Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Великобагачанської міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

до Публічного акціонерного товариства "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 у справі № 910/12030/15 в задоволенні позовних вимог Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Великобагачанської міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про зобов'язання вчинити дії відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись із вказаним рішенням Полтавське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Великобагачанської міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга має бути задоволена.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2015, апеляційну скаргу Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Великобагачанської міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Шаптали Є.Ю., суддів Самсіна Р.І., Скрипки І.М.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2015 у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Самсіна Р.І., сформовано колегію у складі: головуючого судді Шаптали Є.Ю., суддів Гончарова С.А., Скрипки І.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2015 апеляційну скаргу Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 та додані до неї матеріали повернуті скаржнику на підставі п. 4 ч.1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

09.10.2015 апеляційна скарга Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Великобагачанської міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 надійшла до Київського апеляційного господарського суду повторно. Разом із апеляційною скаргою апелянт звернувся до апеляційного суду з клопотанням про відновлення строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до розпорядження секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2015 апеляційну скаргу Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Великобагачанської міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 передано для розгляду головуючому судді Шапталі Є.Ю.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Шаптали Є.Ю., суддів Скрипки І.М., Власова Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 справу № 910/12030/15 прийнято до апеляційного провадження та призначено до розгляду на 11.11.2015.

Але 11.11.2015 судове засідання по справі № 910/12030/15 не відбулось, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Шаптали Є.Ю. у відпустці.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.11.2015 розгляд справи № 910/12030/15 призначено на 26.11.2015.

В судове засідання 26.11.2015 позивач свого представника не направив, проте, разом з апеляційною скаргою подав клопотання про розгляд справи без участі представника.

В судове засідання 26.11.2015 відповідач свого представника не направив, причини неявки суду не відомі.

Згідно із п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 26.10.2011 між позивачем та відповідачем укладено договір банківського рахунку № 99171 про відкриття рахунків № 1001, № 1002, № 1003, № 1003 у національній валюті, для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та законодавства України, та банк зобов'язується приймати та зараховувати на рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій з рахунком, що передбачені чинним законодавством України. Операції за рахунком здійснюються після отримання банком повідомлення про взяття рахунку на облік органом державної податкової служби (п. 1.1 договору банківського рахунку).

Як передбачено п. 2.2.1 договору банківського рахунку, позивач має право самостійно розпоряджатися коштами на своєму рахунку з дотриманням вимог чинного законодавства України, крім випадків обмеження прав розпорядження коштами на рахунку за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 2.3.3 договору банківського рахунку банк зобов'язаний своєчасно здійснювати розрахунково-касове обслуговування клієнта у відповідності з чинним законодавством України. У разі відсутності або недостатності коштів на рахунку клієнта для здійснення операції та сплати відповідної комісії за РКО на момент подання розрахункових документів до банку, здійснювати списання коштів з рахунку в межах суми встановленого овердрафту, якщо це обумовлено окремо укладеним договором між клієнтом та банком, в іншому випадку повертати розрахункові документи без виконання не пізніше наступного робочого дня з відміткою про причини повернення.

Операції за розрахунковими документами в гривнях, що надійшли до банку в операційний час (до 17 год. 30 хв.), виконуються банком того ж дня. Операції за розрахунковими документами в іноземній валюті для здійснення термінових переказів виконуються згідно затверджених тарифів. Документи, отримані після операційного часу, відмічаються штампом "Вечірня" та "післяопераційний час" та проводяться банком до 12 год. 00 хв. наступного робочого дня (п. 4.2 договору банківського рахунку).

У відповідності до п. 4.3 договору банківського рахунку, клієнт може подавати до банку розрахункові документи як в паперовій формі, так із використанням електронних розрахункових документів, відповідно до окремого укладеного договору.

Згідно з п. 8.1 договору банківського рахунку договір банківського рахунку укладений на невизначений строк та набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками.

Сторонами, додатковою угодою від 13.02.2012 № 1 до договору банківського рахунку змінено номери рахунків.

26.10.2011 між позивачем та відповідачем укладено договір № 99171/КБ про встановлення та обслуговування систем дистанційного обслуговування "Клієнт-Банк".

На підставі договору банківського рахунку та договору про встановлення та обслуговування систем дистанційного обслуговування "Клієнт-Банк" позивачем передані відповідачу через комплекс "Клієнт-Банк" електронні платіжні документи на перерахування з рахунків позивача коштів, а саме:

1) з рахунку № 1003 в операційний час 29.01.2015 платіжні доручення на загальну суму 40629,11 грн.

2) з рахунку № 1004 в операційний час 30.01.2015 платіжне доручення на суму 8355,00 грн.

Вказане вище підтверджується випискам з банківських рахунків позивача, які наявні в матеріалах справи.

Однак, відповідач не виконав умови договору банківського рахунку в частині виконання розпоряджень клієнта про перерахування коштів на загальну суму 48 984,11 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно з п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

У відповідності до п. 30.1ст. 30 зазначеного Закону переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

У зв'язку з введенням тимчасової адміністрації не здійснюються задоволення вимог кредиторів банку та примусове стягнення коштів та майна банку.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 № 83 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Надра" до категорії неплатоспроможних", Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.02.2015 прийнято рішення № 26 про запровадження з 06.02.2015 по 06.05.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

Згідно з ч. 4 ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 85 від 23.04.2015 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві Комерційний Банк "Надра" до 05.06.2015 включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на момент звернення позивача з позовом до суду у відповідача запроваджена тимчасова адміністрація.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, окрім випадків і лише в порядку, встановлених законом.

Частинами 1 та 2 ст. 1066 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції враховано, що всупереч вказаної норми банк не зміг забезпечити право позивача на безперешкодне розпорядження його коштами, що знаходяться на поточних рахунках, відкритих в банку на підставі договору банківського рахунку від 26.10.2011.

Згідно з ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним щодо інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Як встановлено п. 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Відповідно до п. 1.24 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, та, зокрема, положення статей 177, 190, 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання щодо переказу коштів з рахунку позивача, відкритому у відповідача, на його рахунок в іншому банку чи на рахунок контрагента позивача є майновим зобов'язанням.

Отже, виходячи з аналізу вищенаведених положень, позивач є кредитором банку, на якого поширюються обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", і тому не можуть бути задоволені його вимоги (у т.ч. спірні) до відповідача від часу запровадження у останньому тимчасової адміністрації.

Разом з тим, як вбачається з банківських виписок, призначення платежів було: "комісія банку за РКО", "за папір згідно рахунку", "за марки та конверти згідно рахунку", "повернення залишку коштів (заробітна плата)", що не відповідає положенню п. 4 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в частині обмеження щодо здійснення банком відповідних операцій не поширюється на виплати лише аліментів, пенсій, стипендій, інших соціальних, державних виплат, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, ушкодженням здоров'я або смертю, тощо.

Судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

З матеріалів справи не вбачається, що уповноважена особа Фонду дала дозвіл на продовження виконання відповідачем спірних платіжних доручень позивача, у тому числі із призначенням: "фінансування страхувальників на виплату матеріального забезпечення застрахованим особам".

Разом з тим, виходячи зі змісту ст.ст. 39, 40, 49, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації складається план врегулювання (рішення Фонду, що визначає спосіб, економічне обґрунтування, строки та умови виведення неплатоспроможного банку з ринку), у якому визначаються заходи щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку в один із способів, передбачених у ч. 2 ст. 39 даного Закону. Фонд складає реєстр активів і зобов'язань, які підлягають відчуженню. Під час відчуження зобов'язань Фонд має забезпечити неупереджене ставлення до всіх кредиторів неплатоспроможного банку, дотримуючись черговості, передбаченої ст. 52 цього Закону, при цьому зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом, мають найвищий пріоритет і не можуть бути відчужені частково. Під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості, передбаченій ст. 52 даного Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Отже, після запровадження у банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку) та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку, з дотриманням принципів черговості, передбаченої ст. 52 цього Закону, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача перерахувати грошові кошти в сумі 48 984,11 грн. на поточний рахунок позивача задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивач не позбавлений можливості захистити свої майнові права за договором банківського рахунку в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Отже, враховуючи все вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Великобагачанської міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про зобов'язання виконати платіжні документи: від 29.01.2015 про перерахування коштів в розмірі 40629,11 грн. з поточного рахунку № 1003, від 30.01.2015 і 03.02.2015 про перерахування коштів в розмірі 8680,51 грн з поточного рахунку № 1004 у ПАТ КБ "НАДРА" належних Великобагачанській міжрайонній виконавчій дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 303,06 грн. пені апеляційний суд зазначає наступне.

Як передбачено п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Тому враховуючи, що на момент звернення позивача до суду першої інстанції з позовом у даній справі у ПАТ КБ "НАДРА" запроваджено тимчасову адміністрацію та беручи до уваги обмеження, встановлені вищенаведеною нормою права, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача пені в сумі 303,06 грн. задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Великобагачанської міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 у справі № 910/12030/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Великобагачанської міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 у справі № 910/12030/15 - залишити без задоволення.

2 Рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 у справі № 910/12030/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/12030/15 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді І.М. Скрипка

Ю.Л. Власов