УХВАЛА

21.12.2015Справа № 910/11048/14
За заявою Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Агрогаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" ()

про банкрутство

Суддя Яковенко А.В.

Представники:

від заявникаКравченко С.В. предст. за дов.
від боржникане з'явилися
розпорядник майна не з'явилися
від Машіненфабрік Бернард Кроне ГмбХ - Кузьмук В.С. предст. за дов.
від АО "АК "Верум" - Ващук М.В. предст. за дов.
від ДПІ у Голосіївському р-ні ГУ ДФС у м. Києві Дідусенко Р.Л. предст. за дов.
від ПАТ «Б «Київська Русь» Голиця В.В. предст. за дов.
від «Дана Трейд» Любинецький В.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заявник звернувся до суду з заявою про порушення справи про банкрутство боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі", оскільки останній має заборгованість у розмірі 2 327 325 грн. 23 коп. і не спроможний її погасити.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.06.2014 заяву про порушення справи про банкрутство прийнято до розгляду, призначено підготовче засідання суду на 23.06.2014 та зобов'язано арбітражного керуючого Мальцеву Альбіну Вячеславівну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 758 від 19.04.2013р.), визначеного автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у справах про банкрутство, у строк до 18.06.2014 надати до суду заяву про участь у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.08.2014 порушено провадження у справі № 910/11048/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі", визнано розмір вимог ініціюючого кредитора - Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Агрогаз" на суму 2327325 грн. 23 коп., призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Мальцеву Альбіну Вячеславівну та призначено попереднє засідання на 17.11.2014р.

19.01.2015 до Господарського суду м. Києва надійшов на затвердження у точнений реєстр вимог кредиторів боржника.

Ухвалою попереднього засіданні від 04.02.2015 затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" на загальну суму 243 318 607 грн 90 коп. Підсумкове засідання призначено на 02.03.2015.

Судове засідання 02.03.2015 не відбулось, у зв'язку з направленням матеріалів справи № 910/11048/14 до Київського апеляційного господарського суду України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду України від 31.03.2015 апеляційну скаргу Адвокатського об'єдання "Адвокатська компанія "Верум" задоволено повністю, апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" та Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" задоволено частково. Ухвалу попереднього засідання Господарського суду м. Києва від 04.02.2015 скасовано частково виключивши із п.1 резолютивної частини слова "Товариство з обмежною відповідальністю "Високі аграрні технології" на суму 29 810 147 грн 32 коп.". В іншій частині ухвалу попереднього засіданні Господарського суду м. Києва від 04.02.2015 у справі № 910/11048/14 залишено без змін, а апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" та Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" без задоволення.

Матеріали справи повернуто до Господарського суду м. Києва.

Постановами Вищого господарського суду України від 12.06.2015 повернуто касаційні скарги Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» та Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" без розгляду.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.08.2015 касаційну скрагу Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Київська Русь" задоволено. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 та ухвалу господарського суду м. Києва від 04.02.2015 в частині розгляду вимог ПАТ "Банк Київська Русь" та Машіненфабрік Бернард Кроне ГмбХ", які забезпечені заставою майна боржника у справі №910/11048/14 скасовано. Справу №910/11048/14 в цій частині передано новий розгляд до господарського суду м. Києва

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 02.09.2015 № 04-23/1330, відповідно до п. 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку з припиненням повноважень щодо здійснення правосуддя у судді Яковенко А.В.

За результатами повторного автоматичного розподілу справ справу № 910/11048/14 передано на розгляд судді Яковенко А.В.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.09.2015 справу №910/11048/14 прийнято до свого провадження суддею Яковенко А.В. в частині розгляду вимог кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Київська Русь" на суму 58 929 819,49грн. та Машіненфабрік Бернард Кроне ГмбХ" на суму 3 446 054,16грн. та призначено до розгляду у судовому засіданні на 18.11.2015.

18.11.2015 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання від розпорядника майна про відкладення розгляду справи у судовому засіданні.

18.11.2015 до Господарського суду м. Києва від АО "Адвокатська компанія "Верум" надійшли пояснення від Машіненфабрік Бернард Кроне Гмб про збільшення грошових вимог.

18.11.2015 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Машіненфабрік Бернард Кроне ГмбХ"

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.11.2015 відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 09.12.2015.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.12.2015 відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 21.12.2015.

У судовому засіданні, що відбулось 21.12.2015, судом розглянуто заяяву Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" з кредиторськими вимогами до боржника на суму 58 931 037 грн. 49 коп.

Судом встановлено, що заявлені кредитором вимоги виникли на підставі договору на відкриття невідновлювальної кредитної лінії (в національній валюті) № 8305-20/11-1 від 24.02.2011 та кредитного договору № 21281-20/9-1 від 09.06.2009, договору застави товарів в обороті № 8307-20/11-6 від 24.02.2011 та підтверджені рішеннями Господарського суду м. Києва від 25.06.2012 у справі № 5011-33/6970-2012 та від 09.04.2013 у справі № 27/346.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.02.2011р. між Акціонерним Банком "Київська Русь", що змінило назву на Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" (Позичальник) укладено кредитний договір № 8305-20/11-1 на відкриття невідновлювальної кредитної лінії (в національній валюті), у відповідності до положень якого банк відкрив позичальнику невідновлювальну відкличну кредитну лінію та в її межах зобов'язався надати кредитні кошти загальною сумою 20 000 000,00 грн. зі сплатою 20 % процентів річних для поповнення оборотних коштів з кінцевим терміном повернення 23.02.2012р.

Відповідно до умов кредитного договору від 24.02.2011р. № 8305-20/11-1, банк перерахував з позичкового рахунку № у ПАТ "Банк "Київська Русь" на поточний рахунок позичальника обумовлену договором суму, а саме 28.02.2011р. у відповідності до меморіального ордеру № 3457 грошові кошти у загальному розмірі 18 000 000,00 грн., належним чином виконавши передбачені договором зобов'язання.

Пунктами 4.1 та 4.4 кредитного договору передбачено, що повернення кредиту позичальником здійснюється шляхом перерахування коштів зі свого поточного рахунку на позичковий рахунок у ПАТ "Банк "Київська Русь". Сплата процентів позичальником здійснюється щомісячно в день їх нарахування, проценти, нараховані за останній (неоплачений) період користування кредитом, сплачуються одночасно з остаточним поверненням кредиту.

У визначений строк, тобто до 23.02.2012року, заборгованість за кредитними договором позичальником не була погашена.

В забезпечення виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором № 8305-20/11-1 на відкриття невідновлювальної кредитної лінії (в національній валюті) від 24.02.2011р. між банком (Заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" (Заставодавець) укладено договір застави товарів в обороті № 8307-20/11-6 від 24.02.2011 року, згідно якого заставодавець передав в заставу банку належне йому на праві власності майно - товари в обороті згідно переліку.

При укладенні договору сторони оцінили предмет застави на загальну суму 22 399 557,33 (п. 1.4 договору застави).

Як встановлено судом, 30 березня 2012 року представниками заставодавця та заставодержателя складено акт перевірки предмету застави за договором застави № 8307-20/11-6 від 14.02.2011р., згідно якого виявлено наявність 29 позицій техніки з 51 позиції, переданої в заставу. Місцезнаходження іншого заставного майна невідоме.

Отже, як вважає Кредитор, відповідно до зазначеного акту перевірки предмету застави, у боржника було наявне майно на загальну суму 9 522 299,35 грн. та вимоги Банку забезпечені в межах вказаної суми.

Суд з такими твердженням кредитора погодитись не може, виходячи з наступного.

Стаття 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно статті 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними. У разі визнання погодженої сторонами в договорі ціни такою, що порушує вимоги антимонопольно-конкурентного законодавства, антимонопольний орган має право вимагати від сторін зміни умови договору щодо ціни. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Згідно до ст.12 Закону України «Про заставу» у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода. При укладанні договору застави за згодою сторін або на вимогу однієї із сторін може бути проведена аудиторська перевірка достовірності та повноти балансу або фінансового стану відповідної сторони договору застави та оцінка предмета застави відповідно до законодавства.

Тобто, норми наведеної статті передбачають проведення оцінки предмета застави за згодою сторін.

Відповідно до ст.42 Закону України "Про заставу" від 2 жовтня 1992 року №2654-ХІІ (далі - Закон про заставу) при заставі товарів в обороті або у переробці заставодавець зберігає за собою право володіти, користуватися та розпоряджатися предметом застави відповідно до правил цього розділу.

При цьому, згідно зі ст.43 Закону про заставу, у разі відчуження заставлених товарів заставодавець зобов'язаний замінити їх іншими товарами такої ж або більшої вартості.

Викладене узгоджується з положеннями пп.пп.3.2.1. та 3.2.2. договору застави товарів в обороті №8307-20/11-6 від 24 лютого 2011 року (далі - Договір застав), відповідно до яких Заставодавець, тобто Боржник, має право реалізовувати (використовувати), або замінити майно, що є предметом за цим Договору, за умови заміни його іншими товарами такого ж асортименту та у такій же кількості або заставної вартості (рівнозначними товарами).

З викладеного вбачається що у разі відчуження Боржником товарів, які були предметом застави за Договором застави, навіть якщо таке і мало місце, заставні правовідносини не припиняються, оскільки предмет застави може бути замінений Боржником на інший.

Окрім цього, відповідно до ч. 2 от. 587 ЦК України, заставодавець, який володіє предметом застави, у разі втрати, псування, пошкодження або знищення заставленого майна з його вини зобов'язаний замінити або відновити це майно, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, законом чітко унормовано правові наслідки відчуження Боржником товарів в обороті, які були предметом застави, або їх втрати чи знищення.

Стверджуючи про часткову втрату предмету застави, Банк виходив з того, що в Акті перевірки предмету застави від З0 березня 2012 року відображено лише частину з того майна, яке було предметом застави за Договором застави і мало знаходитися за конкретно визначеною адресою: Київська обл., м.Бориспіль, вул. Радгоспна, 1.

В той же час, в означеному Акті взагалі не дається оцінка обставинам щодо перебування решти майна, яке, на думку Банку Київська Русь, слід вважати втраченим.

Відсутність факту фіксації в Акті перевірки предмету застави від 30 березня 2012 року частини майна, перелік якого містився в Додатку №1 до Договору застави, за жодних обставин не може вважатися підтвердженням припинення застави.

Водночас, зважаючи на право Боржника самостійно використовувати та розпоряджатися заставним майном, таке майно цілком ймовірно могло знаходитися в іншому місці. Наприклад в місці знаходження іншого заставного майна, що передавалося Боржником у заставу відповідно до Додатків 2 та 3 до Договору застави. Особливо якщо враховувати, що це сільськогосподарська техніка, яка на момент складання Акту перевірки предмету застави від 30березня 2012 року могла бути задіяна під час проведення польових робіт.

Відсутність певного майна за конкретною адресою на момент перевірки заставоджеталем не може вважатися підтвердженням втрати такого майна або його знищення. Адже такі правові наслідки обов'язково мають опосередковуватися відповідними юридичним фактами, про які Банк Київська Русь взагалі не повідомив і на підтвердження яких належних та допустимих доказів не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Станом на день розгляду справи, суду не надано відомостей щодо укладення інших (окремих) договорів застави майна боржника чи відомостей щодо переоцінки предмету застави згідно спірного договору.

Згідно абз. 3 п. 21 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI)" від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 у визначенні господарським судом розміру вимог кредитора, що забезпечені майном боржника, до уваги має братися оцінка майна, погоджена сторонами у відповідному договорі застави (іпотеки).

Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк Київська Русь», які забезпечені заставою боржника становлять 22 399 557,33грн.

Решта вимог ПАТ «Банк Київська Русь» на суму 36 530262,16грн. підлягають внесенню до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Технак Енерджі» в наступній черговості: 16194766,21грн.-вимоги четвертої черги, 20335495,95грн.-вимоги шостої черги.

Поряд з вищеописаною заборгованістю до реєстру вимог кредиторів також підлягають внесенню витрати кредитора за подання заяви з грошовими вимогами до боржника у розмірі 1218,00грн.-вимоги першої черги.

Крім того, у судовому засіданні також розглянуто заяву Машінефабрік Бернард Кроне ГмбХ з кредиторськими вимогами до боржника на суму 5 316 586,61грн, відповідно до заяви про збільшення грошових вимог від 18.11.2015 року.

Заявлені кредитором вимоги виникли на підставі контрактів купівлі-продажу № 01133 від 16.01.2008, № 06 від 14.08.2008 та № 09 від 14.08.2008. Загальна сума боргу ТОВ «Технік Енерджі» перед Кредитором по вказаним контрактах становить 209 614,00євро, що станом на 18.11.2015 становило 5 316 586,61грн.

У зв'язку з тривалим невиконанням боржником обов'язків по сплаті за контрактами, Кредитором було ініційовано приватне обтяження майна, що є предметом купівлі-продажу за Контрактом купівлі-продажу №0113 від 16.01.2008, Контрактом купівлі-продажу №06 від 03.04.2008, Контрактом купівлі-продажу №09 від 14.08.2008, що підтверджується витягами про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 24.01.2013р.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про заставу», заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо.

Відповідно до ч.3 ст.11 закону України «Про заставу» заставодавцем при заставі майна може бути його власник, який має право відчужувати заставлене майно на підставах, передбачених законом, а також особа, якій власник у встановленому порядку передав майно і право застави на це майно.

Також відповідно до ч. 2 ст. 583 ЦК України, заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій налеоісить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Між ТОВ «Технік Енерджі» та Машиненфабрік Бернард Кроне ГмбХ були укладені три Контракти купівлі-продажу № 0113 від 16.01.2008р. № 06 від 03.04.2008 р. та № 09 від 14.08.2008р. (надалі - «Контракти»), відповідно до пунктів 1 яких Продвець продає, а покупець купує на умовах діючого контракту сільськогосподарську техніку, далі - «Товар», згідно додатків (специфікацій) до даного Контракту, які являються його невід'ємною частиною.

На виконання умов Контрактів Машиненфабрік Бернард Кроне ГмбХ передав TOB «Технік Енерджі» такий товар:

- Комбайни Krone Кукурудзяний та кормизбиральний Krone Big X 500

-Приставки суцільн.зрізу Easy Collect 7500;

- Підбирачі трав'яного сінажу Pick-Up Easy Flow 3001.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так у п. 4 Контрактів зазначено, що право власності на Товар переходить від Машиненфабрік Бернард Кроне ГмбХ до TOB «Технік Енерджі» тільки після повної оплати усіх сум, які належать до сплати Машиненфабрік Бернард Кроне ГмбХ, як передбачено у Додатках до цього Контракту.

На момент подання заяви кредитора у справі про банкрутство ТОВ «Технік Енерджі» не повністю оплатив Товар, який був переданий йому компанією Машіненфабрік Бернард Кроне ГмбХ, сума заборгованості складає 209614,00євро, а тому ТОВ «Технік Енерджі» не набув права власності на даний Товар.

Компанія Машіненфабрік Бернард Кроне ГмбХ, як власник майна, право власності на яке не перейшло до ТОВ «Технік Енерджі» та враховуючи обставини щодо несплати заборгованості, мало право на підставі ст. 11 Закону України «Про заставу», ст. 5 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. 583 ЦК України, бути заставодавцем майна.

Крім цього, Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у розділі V «Інші види договірних обтяжень» передбачає додаткові види договірних обтяжень, а саме за ст.34п.5) передбачено, договірні обтяження встановлюються на підставі договорів купівлі-продажу рухомого майна за умов, визначених статтею 697 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 967 Цивільного кодексу України, договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. У цьому разі покупець не має права до переходу до нього права власності розпоряджатись товаром, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із призначення та властивостей товару. Якщо покупець прострочив оплату товару, продавець має право вимагати від нього повернення товару.

Продавець має право вимагати від покупця повернення товару також у разі ненастання обставин, за яких право власності на товар мало перейти до покупця.

Компанія Машіненфабрік Бернард Кроне ГмбХ, як власник майна, право власності на яке не перейшло до ТОВ «Технік Енерджі» та враховуючи обставини щодо несплати заборгованості, мало право на підставі ст. 11 Закону України «Про заставу», ст.ст.5, 34 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст. 583, 697 ЦК України, здійснити приватне обтяження у вигляді застави рухомого майна.

Отже, виходячи з викладеного, суд приходить до обгурнтованого висновку, що вимоги Машінефабрік Бернард Кроне ГмбХ на суму 5 316 586,61грн. є забезпеченими та підлягають окремому внесенню до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю «Технік Енерджі».

Поряд з вищеописаною заборгованістю до реєстру вимог кредиторів також підлягають внесенню витрати кредитора за подання заяви з грошовими вимогами до боржника у розмірі 1218,00грн.-вимоги першої черги.

Керуючись викладеним, а також ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможнсоті боржника або визнання його банкрутом", ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

1. Визнати кредиторами Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі":

- Публічне акціонерне товариситво "Банк Київська Русь» на суму 36 531 480,16грн., з яких: 1218,00грн.-вимоги першої черги, 16 194 766,21грн.-вимоги четвертої черги, 20 276 170,27грн.-вимоги шостої черги;

- Машінефабрік Бернард Кроне ГмбХ на суму 1218,00грн.-вимоги першої черги.

2. Затвердити окремо внесені вимоги, які забезпечені заставою боржника :

- Публічного акціонерного товариства "Банк Київська Русь», у розмірі 22 399 557,33грн.;

-Машінефабрік Бернард Кроне ГмбХ у розмірі 5 316 586,61грн.

3. Зобов'язати розпорядника майна внести відповідні відомості до реєстру вимог кредиторів.

4. Копію ухвали направити учасникам провадження у справі, у тому числі розпоряднику майна, ПАТ "Банк "Київська Русь" та Машінефабрік Бернард Кроне ГмбХ.

Суддя А.В. Яковенко