ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

15 грудня 2015 р.

Справа № 902/74/15

Господарський суд Вінницької області у складі судді Яремчука Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Державного підприємства "Вінницятрансприлад" про перегляд рішення Господарського суду Вінницької області від 07 квітня 2015 р. № 902/74/15 за нововиявленими обставинами у справі

за позовом:Державного підприємства "Вінницятрансприлад" (21100, м. Вінниця, пл. Героїв Сталінграду,1)

до:приватного підприємства "Торгтехніка ПАК" (21100, м. Вінниця,вул. Нечуя-Левицького,14)

про витребування майна, ціна позову 44 339,40 грн.

при секретарі судового засідання: Кузьменко В.В.

Представники сторін:

позивача (заявника), ОСОБА_1

відповідача, ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Вінницької області від 07 квітня 2015 року у справі № 902/74/15 (суддя Мельник П.А.) за позовом державного підприємства "Вінницятрансприлад" до приватного підприємства "Торгтехніка-ПАК" про витребування майна, ціна позову 44 339,40 грн. було відмовлено в позові повністю.

Дане рішення оскаржувалось в апеляційному порядку.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 року апеляційну скаргу на вищевказане рішення по справі № 902/74/15 було повернуто без розгляду.

30 листопада 2015 року від Державного підприємства "Вінницятрансприлад" надійшла заява № Ю/8141 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Вінницької області від 07 квітня 2015 року у справі № 902/74/15.

Ухвалою суду від 01 грудня 2015 року розгляд заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами було призначено до розгляду в судовому засіданні на 15 грудня 2015 року.

В судове засідання з'явились представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав повністю заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Представник відповідача проти даної заяви заперечив, про що зокрема зазначив в запереченні від 15.12.2015 року (вх. № канц. 06-52/12752/15), вважає останню безпідставною та необгрунтованою.

Беручи до уваги приписи ч.ч.3, 4 ст.114 ГПК України щодо місячного строку розгляду заяви про перегляд рішень за нововиявленими обставинами, суд дійшов висновку про розгляд заяви за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Як слідує із змісту заяви від 30 листопада 2015 року заявник просить переглянути рішення господарського суду Вінницької області від 07 квітня 2015 року у справі № 902/74/15 про витребовування майна за нововиявленими обставинами та за результатами перегляду скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 07 квітня 2015 року та прийняти нове рішення яким задоволити позов.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Вінницької області від 07 квітня 2015 року по справі № 902/74/15 за позовом державного підприємства "Вінницятрансприлад" до приватного підприємства "Торгтехніка-ПАК" про витребування майна, ціна позову 44 339,40 грн. в позові було відмовлено повністю з наступних підстав: згідно договору зберігання №СН7/33/Ю від 26 травня 2011 року, укладеного між ДП Вінницятрансприлад і ПП Торгтехніка-ПАК, ДП Вінницятрансприлад згідно видаткової накладної №РН-00033 від 26.05.2011 року передало ПП «Торгтехніка ПАК» на зберігання: гофрокартон Т22Б-В розміром 755х850 в кількості 15 000 кв.м. вартістю 63 000,00 грн.; гофрокартон Т22С розміром 760х940 в кількості 17000 кв.м. вартістю 71400,00 грн.; гофрокартон Т22Б-В розміром 1065х1040 в кількості 15 000 кв.м. вартістю 63 000,00 грн. Вcього на загальну суму з ПДВ 197400,00 грн. На протязі 2011-2013 років ПП «Торгтехніка ПАК» згідно накладних повернув ДП Вінницятрансприлад: гофрокартон Т22Б-В розміром 755х850 в кількості 15 000 кв.м., вартістю 63 000,00 грн.; гофрокартон Т22С розміром 760х940 в кількості 6 443 кв.м. вартістю 71 400,00 грн.; гофрокартон Т22Б-В розміром 1065х1040 в кількості 15 000 кв.м. вартістю 63 000,00 грн. На зберіганні залишився залишок гофрокартону Т22С розміром 760х940 в кількості 10 557 кв.м. вартістю 36 949,50 грн., 20% ПДВ 7389,90 грн., всього 44 339,40 грн., який позивач просив суд витребувати у відповідача.

Разом з тим, судом було встановлено, що вимога ДП Вінницятрансприлад про витребування у відповідача гофрокартону Т22С розміром 760х940 в кількості 10 557 кв.м. ґрунтується на договорі зберігання №СН7/33/Ю від 26.05.2011р. На підставі накладних, доданих позивачем до матеріалів позовної заяви, судом встановлено, що за період з 17 червня 2011 року по 29 травня 2012р. відповідач повернув позивачу гофрокартон відповідно до накладних: від 17.06.2011р. розміром 760х940 в кількості 5 000 кв.м. на суму 21 000,00 грн. з ПДВ; від 05.08.2011р. розміром 760х940 в кількості 1 468 кв.м. на суму 6 165,60 грн. з ПДВ та розміром 755х850 в кількості 680 кв.м. на суму 2 856,00 грн. з ПДВ; від 17.08.2011р. розміром 755х850 в кількості 128,35 кв.м. на суму 539,07 грн. з ПДВ; від 18.08.2011р. розміром 755х850 в кількості 4 990 кв.м. на суму 20 958,00 грн. з ПДВ; від 09.09.2011р. розміром 760х940 в кількості 4 485 кв.м. на суму 18 837,00 грн. з ПДВ та розміром 1065х1040 в кількості 4259 кв.м. на суму 17 887,80 грн. з ПДВ; від 14.10.2011р. розміром 1065х1040 в кількості 1 823 кв.м. на суму 7 656,60 грн. з ПДВ; від 25.10.2011р. розміром 755х850 в кількості 320 кв.м. на суму 1 344,00 грн. з ПДВ; від 09.11.2011р. розміром 755х850 в кількості 442 кв.м. на суму 1 856,40 грн. з ПДВ та розміром 1065х1040 в кількості 1 537 кв.м. на суму 6 455,40 грн. з ПДВ; від 06.12.2011р. розміром 755х850 в кількості 321 кв.м. на суму 1 348,20 грн. з ПДВ; від 09.12.2011р. розміром 755х850 в кількості 4026 кв.м. на суму 16 909,20 грн. з ПДВ; від 12.12.2011р. розміром 755х850 в кількості 770 кв.м. на суму 3 234,00 грн. з ПДВ; від 29.12.2011р. розміром 1065х1040 в кількості 3292 кв.м. на суму 13 826,40 грн. з ПДВ; від 07.02.2012р. розміром 755х850 в кількості 3818 кв.м. на суму 16 035,60 грн. з ПДВ та розміром 1065х1040 в кількості 747 кв.м. на суму 3 137,40 грн. з ПДВ; від 20.02.2012р. розміром 1065х1040 в кількості 5 978 кв.м. на суму 25 107,60 грн. з ПДВ; від 29.05.2012р. розміром 755х850 в кількості 2 284 кв.м. на суму 9 592,80 грн. з ПДВ.

При цьому, суд не взяв до уваги накладні, які підтверджують факт повернення відповідачем позивачу товару, за період з 05 липня 2013 року по 04 грудня 2013р., так як в даних накладних міститься посилання на інші договори, ніж зазначений в позові: №б/н від 28.03.2012р.та №СН7/28/Ю від 03.06.2013р.

Відповідачем було надано до суду накладні про повернення позивачу гофрокартону за договором зберігання №СН7/33/Ю від 26.05.2011р.: від 26.05.2011р. розміром 760х940 в кількості 240 кв.м. на суму 1008,00 грн. з ПДВ; від 09.04.2012р. розміром 755х850 в кількості 3 897 кв.м. на суму 16 367,40 грн. з ПДВ; від 29.05.2012р. розміром 755х850 в кількості 2 410 кв.м. на суму 10 122,00 грн. з ПДВ. Зі змісту наявного в матеріалах справи акту звірки між ДП Вінницятрансприлад та ПП Торгтехніка-ПАК по договору зберігання №СН7/33/Ю судом встановлено, що накладні від 26.05.2011р. на суму 1008,00 грн. з ПДВ та від 09.04.2012р. на суму 16 367,40 грн. з ПДВ також відображаються у бухгалтерському обліку Позивача, а тому приймаються судом як належний доказ повернення Позивачу Відповідачем гофрокартону за договором зберігання №СН7/33/Ю від 26.05.2011р.

Судом не прийнялись до уваги накладна від 29.05.2012р. про повернення гофрокартону розміром 755х850 в кількості 2 410 кв.м. на суму 10 122,00 грн. з ПДВ, з огляду на те, що зі змісту наявного в матеріалах справи акту звірки між ДП Вінницятрансприлад та ПП Торгтехніка-ПАК по договору зберігання №СН7/33/Ю судом встановлено, що вказана накладна не відображається у бухгалтерському обліку Позивача, а тому не приймається судом як належний доказ повернення Відповідачем гофрокартону за договором зберігання №СН7/33/ю від 26.05.2011р.

З урахуванням наведеного, суд встановив, що відповідач повернув позивачу гофрокартон за договором зберігання №СН7/33/ю від 26.05.2011р. наступних розмірів: 760х940 в кількості 11 193 кв.м. на суму 47 010,60 грн. з ПДВ, тоді як було передано на зберігання 17 000 кв.м.; 755х850 в кількості 21 676,35 кв.м. на суму 91 040,67 грн. з ПДВ, тоді як було передано на зберігання 15 000 кв.м.; 1065х1040 в кількості 17 636,00 кв.м. на суму 74 071,20 грн. з ПДВ, тоді як було передано на зберігання 15 000 кв.м.

Отже, судом було встановлено, що ПП Торгтехніка-ПАК було повернуто ДП Вінницятрансприлад гофрокартон розміром: 760х940 в кількості 11 193 кв.м. на суму 47 010,60 грн. з ПДВ, що на 5 807 кв.м. менше ніж мало бути повернуто зі зберігання; 755х850 в кількості 21 676,35 кв.м., що на 6 676,35 кв.м. більше ніж мало бути повернуто зі зберігання; гофрокартон розміром 1065х1040 в кількості 17 636,00 кв.м., що на 2 636 кв.м. також більше ніж мало бути повернуто зі зберігання.

З огляду на те, що ПП Торгтехніка-ПАК було повернуто ДП Вінницятрансприлад відповідну кількість товару такого самого роду та такої самої якості як гофрокартон розміром 760х940 в межах договору зберігання №СН7/33/ю від 26.05.2011р., що доводиться матеріалами справи, вказаний товар був безвідмовно прийнятий позивачем, при цьому, протилежного не було доведено позивачем, з урахуванням ст.949 Цивільного кодексу України, позовні вимоги ДП Вінницятрансприлад про повернення гофрокартону Т22С розміром 760х940 в кількості 10 557 кв.м. задоволенню не підлягають.

Виходячи із змісту заяви ДП Вінницятрансприлад заявник в якості нововиявлених обставин посилається на те, що після винесення господарським судом Вінницької області рішення помічником директора було проведено службове розслідування в ході якого було встановлено, що передача гофрокартону на відповідальне зберігання проводилась на підставі видаткових накладних №РН-00020/1 від 31.03.2011 р. та №РН-00033 від 26.05.2011 р. по наступних договорах зберігання: №СН7/33/Ю від 26 травня 2011 року та №СН7/17/Ю від 31 березня 2011 року. А тому, відповідно, видача гофрокартону Зберігачем (ПП «Торгтехніка - ПАК») проводилась також по двох вищезазначених договорах зберігання на підставі видаткових накладних від 17.06.2011 р., 05.08.2011 р., 18.08.2011 р., 18.08.2011 р., 09.09.2011 р., 14.10.2011 р., 25.10.2011 р„ 09.11.2011 р., 08.12.2011 р., 09.12.2011 р. 12.12.2011 р., 29.12.2011 р., 07.02.2012 р., 20.02.2012 р. 29.05.2012 р. 09.07.2012 р. 04.07.2013 р. 13.08.2013 р., 16.08.2013 р., 09.09.2013 р., 04.12.2013 р. Згідно вищезазначених накладних видано гофрокартону: розміром 850*755 в кількості 18 970,37 кв. м. на суму 79 675,55 грн., розміром 760*940 в кількості 14 943 кв. м. на суму 62 760,60 грн., розміром 1065*1040 в кількості 19 045 кв. м. на суму 79 989 грн. Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 37.4 «Розрахунки за претензіями», контрагент «Торгтехніка ПАК», в ДП «Вінницятрансприлад» рахується заборгованість по неповернутому гофрокартон розміром 760*940 к кількості 10 557 кв.м. в сумі 44 339,40 грн. Згідно інвентаризаційної відомості товарно-матеріальних цінностей №ИН-063 станом на 01 жовтня 2014 року за ПП «Торгтехніка - ПАК» рахується залишок гофрокартону розміром 760*940 в кількості 10557 м.кв. Фактом підтвердження даних, вказаних в вищезазначеній відомості, є наявність підпису менеджера за збуту ПП «Торгтехніка - ПАК» та печатка даного підприємства.

Розглядаючи заяву за нововиявленими обставинами суд враховує наступні приписи процесуального законодавства.

Відповідно до ст.112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

В п.п.1-3, 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" вказано наступне.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу XIII ГПК.

У з'ясуванні ж наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами згідно з пунктами 2 - 5 частини другої статті 112 ГПК має значення тільки сам факт встановлення відповідних обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.

Днем встановлення нововиявлених обставин, про які йдеться в пункті 1 частини другої статті 112 ГПК, слід вважати день, коли вони стали або повинні були стати відомими заявникові. Що ж до обставин, зазначених у пунктах 2 - 5 частини другої названої статті, то день їх встановлення визначається у відповідності з приписами пунктів 2 - 4 частини другої статті 113 ГПК.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. У разі подання таких доказів у процесі перегляду судового рішення за правилами розділу XIII ГПК господарський суд має винести ухвалу про залишення судового рішення без зміни. В той же час заінтересована сторона не позбавлена права оскаржити судове рішення в апеляційному порядку з дотриманням вимог ГПК, зокрема, статті 101 цього Кодексу.

Також не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, статті 38 ГПК.

Аналогічна позиція відображена в пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику перегляду судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили" від 27.02.1981 р. за № 1 в якому вказано, що не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після встановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені при виконанні судом вимог процесуального закону.

Слід вказати, що не підпадають під визначення нововиявлених обставин дані, які усувають можливу неповноту встановлення обставин справи шляхом отримання та надання стороною суду нових матеріалів вже після прийняття судових актів, без оскарження їх самих за фактом неповноти встановлення обставин справи.

Законом не передбачено здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у повному обсязі. Отже, господарський суд переглядає судове рішення за нововиявленими обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення.

Як вбачається із матеріалів справи № 902/74/15, заяви ДП «Вінницятрансприлад" та пояснень наданих представником позивача (заявника) в засіданні суду, в якості нововиявлених обставин заявник посилається на те, що передача гофрокартону на відповідальне зберігання проводилась на підставі видаткових накладних №РН-00020/1 від 31.03.2011 р. та №РН-00033 від 26.05.2011 р. по наступних договорах зберігання: №СН7/33/Ю від 26 травня 2011 року та №СН7/17/Ю від 31 березня 2011 року. А тому, відповідно, видача гофрокартону Зберігачем (ПП «Торгтехніка - ПАК») проводилась також по двох вищезазначених договорах зберігання на підставі видаткових накладних від 17.06.2011 р., 05.08.2011 р., 18.08.2011 р., 18.08.2011 р., 09.09.2011 р., 14.10.2011 р., 25.10.2011 р., 09.11.2011 р., 08.12.2011 р., 09.12.2011 р. 12.12.2011 р. 29.12.2011 р. 07.02.2012 р., 20.02.2012 р., 29.05.2012 р., 09.07.2012 р., 04.07.2013 р., 13.08.2013 р., 16.08.2013 р., 09.09.2013 р., 04.12.2013 р.

Суд, дійшов висновку, що обставини на які заявник посилається не можуть вважатися нововиявленими обставинами та слугувати підставою для перегляду судового рішення, яке набрало законної сили.

Обставини встановлені заявником не спростовують фактів встановлених рішенням господарського суду Вінницької області від 07.04.2015 року та не можуть мати наслідки прийняття іншого рішення ніж те, яке було прийняте. До того ж, суд зазначає що договір №СН7/17/Ю від 31 березня 2011 року не був предметом розгляду даного спору, оскільки, предметом даного позову є вимога про витребування у відповідача на користь позивача гофрокартону Т22С розміром 760х940 в кількості 10557 кв.м., а підставою позову позивач зазначив обставини стосовно порушення відповідачем умов саме договору зберігання №СН7/33/Ю від 26.05.2011р. щодо неповернення позивачу переданого за вказаним договором гофрокартону Т22С розміром 760х940 в кількості 10557 кв.м., а не будь-яких інших договорів.

Суд зазначає, що викладені обставини в заяві не являються істотними для справи обставинами, тому що не мають жодного відношення до даної справи та були відомі заявнику на час розгляду справи, а тому в розумінні ст. 112 ГПК України, вказані обставини не є та не можуть бути нововиявленими обставинами по даній справі.

Судом також враховано наступні положення процесуального закону.

Згідно ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Вказана стаття закріплює принцип змагальності судового процесу, який відповідно до ст.129 Конституції України віднесено до основних засад судочинства. Змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватися на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень, звільнення суду від обов'язку збирання доказів. Зазначений принцип вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав, тобто обумовлює мотивацію поведінки сторін під час розгляду справи.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст.22 ГПК України сторона в судовому процесі наділена, крім іншого, правом подавати докази, заявляти клопотання тощо.

Наведені вище статті кореспондуються із ст.33 ГПК України, яка вказує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

До того ж сторона зацікавлена у повному та всебічному розгляді справи має право заявити клопотання про витребування тих чи інших доказів в порядку передбаченому ст.38 ГПК України.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що заява ДП "Вінницятрансприлад" про перегляд рішення господарського суду Вінницької області від 07 квітня 2015 року у справі №902/74/15 за нововиявленими обставинами, з урахуванням тих підстав що заявлені заявником, є безпідставною, а тому підлягає відхиленню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 86, 87, 112, 114, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ДП «Вінницятрансприлад» про перегляд рішення господарського суду Вінницької області від 07.04.2015 року у справі № 902/74/15 за нововиявленими обставинами.

Залишити без змін рішення господарського суду Вінницької області від 07.04.2015 року у справі № 902/74/15.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи