КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2015 р. Справа№ 910/10451/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Корсакової Г.В.

Власова Ю.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Савінський К.В.

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Автомобільна Компанія "Укртранс" та Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015

по справі № 910/10451/15 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"

до Публічного акціонерного товариства "Автомобільна Компанія "Укртранс"

про спонукання до виконання мирової угоди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 по справі № 910/10451/15 позов ПАТ "Брокбізнесбанк" до ПАТ "Автомобільна Компанія "Укртранс" про спонукання до виконання мирової угоди - задоволено частково, а саме: зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Автомобільна компанія "Укртранс" виконати мирову угоду від 08.04.2003, затверджену ухвалою господарського суду міста Києва від 18.04.2003 №24/545-б в частині погашення заборгованості у розмірі 842 280,93 грн. на користь Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк", стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртранс" на користь Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" 3 % річних - 9 784,30 грн. (дев'ять тисяч сімсот вісімдесят чотири гривні 30 коп.), інфляційні - 80 692,00 грн. (вісімдесят тисяч шістсот дев'яносто дві гривні 00 коп.). В решті позовних вимог відмовлено. Розподілено судові витрати.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем умов Мирової угоди, вимоги позивача про зобов'язання відповідача виконати умови мирової є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, з урахуванням здійсненого судом перерахунку 3 % річних в розмірі 9 784,30 грн., та інфляційних втрат в сумі 80 692, 00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 року по справі №910/10451/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що господарським судом міста Києва при вирішенні спору не було враховано, що згідно умов мирової угоди відповідач зобов'язаний сплатити черговий платіж за 2015 рік в сумі 280 760,31 грн. на протязі 2015 року, тобто строк оплати останнього платежу ще не настав. До того, ж 07.05.2014 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України Сіщуком В.В. було відкрито виконавче провадження ВП 43181435 про стягнення з відповідача на користь ПАТ АКБ «Київ» заборгованості за кредитом, а в подальшому винесено постанову від 21.05.2014 про арешт коштів боржника, що і стало перешкодою для погашення заборгованості перед позивачем за 2013 та 2014 рік. Крім того, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб продовжив строк ліквідації позивача до 10.06.2016.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу ПАТ "Автомобільна Компанія "Укртранс" по справі № 910/10451/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Чорна Л.В. - головуючий суддя, судді - Смірнова Л.Г., Кропивна Л.В.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 13.08.2015 у зв'язку із перебуванням судді Смірнова Л.Г. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/10451/15 колегію суддів у складі: Чорна Л.В. - головуючий суддя, судді - Кропивна Л.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2015 апеляційну скаргу ПАТ "Автомобільна Компанія "Укртранс" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 09.09.2015.

Також, не погодившись з прийнятим рішенням, позивач також звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 року по справі №910/10451/15 скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю, а саме стягнути 981 190, 94 грн. заборгованості.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції було відмовлено позивачу у задоволенні у повному обсязі вимог щодо нарахованих ним 3% річних та інфляційних втрат, з чим він не погоджується, у зв'язку з тим, що заборгованість відповідача за Мировою угодою є прострочено, що є підставою для задоволення вимог щодо зобов'язання оплатити 3% річних та інфляційні втрати у повному обсязі, а також стягнути усю заявлену до стягнення суму заборгованості, про що видати відповідний наказ.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу ПАТ "Брокбізнесбанк" по справі № 910/10451/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Чорна Л.В. - головуючий суддя, судді - Смірнова Л.Г., Кропивна Л.В.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 13.08.2015 у зв'язку із перебуванням судді Смірнова Л.Г. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги по справі № 910/10451/15 колегію суддів у складі: Чорна Л.В. - головуючий суддя, судді - Кропивна Л.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2015 апеляційну скаргу ПАТ "Брокбізнесбанк" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 09.09.2015.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2015 у зв'язку із перебуванням судді Пашкіної С.А.у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги по справі № 910/10451/15 колегію суддів у складі: Чорна Л.В. - головуючий суддя, судді - Кропивна Л.В., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2015 по справі № 910/10451/15 апеляційні скарги ПАТ "Автомобільна Компанія "Укртранс" та ПАТ "Брокбізнесбанк" прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чорна Л.В. - головуючий суддя, судді - Кропивна Л.В., Смірнова Л.Г.

В судовому засіданні 09.09.2015 оголошено перерву до 04.11.2015.

Розпорядженням керівника апарату від 04.11.2015, у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В. у відпустці, призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/10451/15.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу справ між суддями апеляційні скарги ПАТ "Автомобільна Компанія "Укртранс" та ПАТ "Брокбізнесбанк" по справі № 910/10451/15 розподілено судді - доповідачу Станіку С.Р. для розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.11.2015 справу № 910/10451/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В., судове засідання призначено на 02.12.2015.

В судовому засіданні 02.12.2015 представник позивача підтримав доводи поданої позивачем апеляційної скарги, просив суд рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про стягнення 981 190, 94 грн. заборгованості.

Відповідач в судове засідання 02.12.2015 представників не направив, причин неявки суд апеляційної інстанції не повідомив, про призначене судове засідання повідомлений належним чином (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 680), через канцелярію суду заяв та клопотань не подавав.

Згідно з ч.3 п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Суд апеляційної інстанції враховує і те, що місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

П.п. 3.9.1. п.п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Дослідивши наявні матеріали, враховуючи те, що усі сторони були повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, неявка представників відповідача не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, визначених ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників відповідача за наявними у справі матеріалами.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційних скарг позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Господарським судом міста Києва розглядалася справа №24/545-б про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртранс" (боржник), у межах якої ухвалою від 18.04.2003 було затверджено мирову угоду між Акціонерним комерційним банком "Київ", Акціонерним банком "Брокбізнесбанк", Відкритим акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Гарант-Авто", Закритим акціонерним товариством "Українська транспортна страхова компанія", працівниками Відкритого акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртанс", Закритим акціонерним товариством "Укртранс-Чернівці", Товариством з обмеженою відповідальністю "Техбудлізінг" та Відкритим акціонерним товариством "Автомобільна компанія "Уктранс", за умовами якої (п. 4.2), сума вимог Акціонерного комерційного банку "Брокбізнесбанк" становить 2 468 222,49 грн. Вимоги належать до четвертої черги задоволення вимог кредиторів (ст. 31 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"). Сума вказана згідно з реєстром вимог кредиторів, затвердженим ухвалою господарського суду міста Києва від 11.06.2002 №24/545-б.

Відповідно до п.п. 4.2.1, 4.2.2, 4.2.3 мирової угоди, сума вимог в розмірі 123 411,00 грн., підлягає розстрочці строком до 01.01.2004 без будь-якого детального визначення термінів та сум сплати цих коштів в межах вказаного строку. Сума вимог в розмірі 98 729,00 грн. - підлягає сплаті в строк з 01.01.2004 до 01.01.2005 без будь-якого детального визначення термінів та сум цих коштів в межах вказаного строку. Сума вимог в розмірі 2 246 082,49 грн. - підлягає відстрочці строком до початку 2008 року та розстрочці строком на вісім років шляхом щорічних перерахувань на рахунок АКБ "Брокбізнесбанк" в розмірі 280760,31 грн. з моменту початку виплати.

Наказ про виконання умов мирової угоди у справі №24/545-б господарського суду міста Києва не видавався і дана ухвала також не містить усіх даних, що мають зазначатись у виконавчому документі згідно зі ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" (не зазначені повне найменування стягувача і боржника, дата набрання законної сили ухвалою суду та строк пред'явлення її до виконання; відсутнє скріплення гербовою печаткою). Отже, дана ухвала не має статусу виконавчого документа та інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання умов мирової угоди.

Позивач зазначає, що відповідач частково виконав умови мирової угоди, здійснював погашення заборгованості останній раз 08.01.2013, загалом в сумі 1 625 941,56 грн.

Однак, позивач вказує на те, що на момент звернення з даним позовом до суду, відповідач не виконує умови мирової угоди, в результаті чого має заборгованість станом на 25.02.2015 в розмірі 561 520,62 грн., а також заборгованість, строк сплати якої ще не настав (строкова) у розмірі 280 760,31 грн.

Враховуючи наведені пункти мирової угоди та статті 202, 509, 525, 526, 530 ЦК України відповідач здійснив часткове погашення заборгованості у розмірі 1 625 941,56 грн., тобто залишилась не погашеною заборгованість у розмірі 561 520,62 грн. та строкова заборгованість - 280 760,31 грн., що відповідачем не заперечується та визнано судом обґрунтованим.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що заборгованість у розмірі 561 520,62 грн. і строкова заборгованість - 280 760,31 грн. визнана відповідачем та внесена в реєстр вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Автомобільна Компанія "Укртранс", затверджений ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2002 в справі № 24/545-б, тобто є такою, що документально підтверджена і зобов'язання щодо погашення якої існує саме у відповідача перед позивачем в силу наявності між ними зобов'язальних відносин, а Мировою угодою сторони лише узагальнили свої відносини щодо порядку виконання своїх зобов'язань, зокрема щодо сплати боржником (Публічним акціонерним товариством "Автомобільна Компанія "Укртранс") заборгованості на користь кредитора (Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"). Крім того, згідно з п. 4 ч. 1 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до повноважень Фонду віднесено повноваження по вжиттю заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, що і було вчинено шляхом подання відповідного позову ПАТ «Брокбізнесбанк».

З огляду на викладене, судом апеляційної інстанції відхиляється клопотання Публічного акціонерного товариства "Автомобільна Компанія "Укртранс" про зупинення провадження № 910/10451/15 до вирішення заяви у справі № 24/545-б про розірвання мирової угоди. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що ним здійснюється перегляд рішення місцевого господарського суду, винесеного 06.07.2015 на підставі наявними у справі матеріалів.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що 07.05.2014 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України Сіщуком В.В. було відкрито виконавче провадження ВП 43181435 про стягнення з відповідача на користь ПАТ АКБ «Київ» заборгованості за кредитом, а в подальшому винесено постанову від 21.05.2014 про арешт коштів боржника, що і стало перешкодою для погашення заборгованості перед позивачем за 2013 та 2014 рік - судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні та необґрунтовані, оскільки наведені обставини не звільняють відповідача від виконання ним грошового зобов'язання перед позивачем щодо сплати наявної заборгованості.

Довод відповідача у апеляційній скарзі про те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб продовжив строк ліквідації позивача до 10.06.2016, не може бути прийнятий судом апеляційної інстанції як підстава щодо ненастання строку сплати платежів за мировою угодою з огляду на наступне.

10.06.2014 постановою правління Національного банку України № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк», відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Брокбізнесбанк».

11.06.2014 рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 45 «Про початок ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи фонду на ліквідацію», розпочато ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами з 11.06.2014, призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» Куреного Олександра Вікторовича на період з 11.06.2014 по 10.06.2015 включно.

21.05.2015 рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 103 «про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» строком на 1 рік до 10.06.2016», продовжено строки провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Куреного Олександра Вікторовича, як уповноваженої особи Фонду на ліквідацію, строком на 1 рік до 10.06.2016.

Статтею 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що з дня початку процедури ліквідації банку:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається;

8) забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

П. 4 ч. 1 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що приписами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено наслідки введення процедури ліквідації банку, і до таких наслідків не віднесено неможливість заявлення вимог до дебіторів банку або зупинення/відстрочення строків виконання їхніх зобов'язань перед банком на час процедури ліквідації. Навпаки, до повноважень Фонду віднесено повноваження по вжиттю заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, що і було вчинено шляхом подання відповідного позову ПАТ «Брокбізнесбанк», підписаного представником ОСОБА_7 за довіреністю, підписаною уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» Куреним О.В., повноваження якого підтверджені рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 45 «Про початок ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» від 11.06.2014, а також рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 103 від 21.05.2015 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» строком на 1 рік до 10.06.2016».

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що вимога позивача щодо спонукання відповідача до виконання мирової угоди (в межах самостійно обраного позивачем способу захисту, обумовленого ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України) шляхом зобов'язання ПуАТ "Автомобільна компанія "Укртранс" виконати мирову угоду від 08.04.2003, затверджену ухвалою господарського суду міста Києва від 18.04.2003 №24/545-б в частині погашення заборгованості у розмірі 842 280,93 грн. на користь Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" згідно мирової угоди, - є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, у зв'язку з чим підстави для зміни або скасування рішення місцевого господарського суду в цій частині - у суду апеляційної інстанції згідно ст. 104 Господарського процесуального кодексу України - відсутні.

Крім того, місцевим господарським, внаслідок здійсненого перерахунку, було присуджено до стягненян з відповідача 3 % річних - 9 784,30 грн. (дев'ять тисяч сімсот вісімдесят чотири гривні 30 коп.), інфляційні - 80 692,00 грн. (вісімдесят тисяч шістсот дев'яносто дві гривні 00 коп.) з посиланням на приписи статті 625 Цивільного кодексу України.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком місцевого господарського суду в частині присудження до стягнення наведених показників, вважає його таким, що зроблений з невірним застосуванням норм матеріального права, що згідно з п. 4 ч. 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування рішення суду в частині присуджених до стягнення показників 3% річних та інфляційних втрат, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.3 ст.78 Господарського процесуального кодексу України мирова угода може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмету позову.

Відповідно до п.10.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. №15 "Про судову практику в справах про банкрутство" у разі невиконання мирової угоди кредитори можуть пред'явити свої вимоги до боржника в обсягах, передбачених мировою угодою.

Виходячи зі змісту перелічених процесуальних норм, затвердження господарським судом мирової угоди сторін з одночасним припиненням провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розцінюватися як два самостійних акти - окремо щодо затвердження мирової угоди і щодо припинення провадження у справі.

Таким чином, мирову угоду не можна розглядати як договір у цивільно-правовому розумінні, оскільки порядок її укладання та затвердження регламентовано відповідними положеннями Господарського процесуального кодексу України. Зазначена правова позиція Вищого господарського суду України викладена в п.1 інформаційного листа від 09.04.2009р. №01-08/204 "Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права (за матеріалами справ, розглянутих Верховним Судом України)".

З наведеного вбачається, що оскільки мирова угода не є правочином у цивільно-правовому розумінні, тому її невиконання не може бути підставою для нарахування інфляційних витрат та 3% річних відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України. За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% та інфляційних нарахувань за невиконання зобов'язань за Мировою угодою не підлягають задоволенню, у зв'язку з чим рішення місцевого господарського суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в сумі 9 784,30 грн. та інфляційних втрат в сумі 80692,00 грн. - підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з невірним застосуванням норм матеріального права при вирішенні спору в цій частині, а саме ст. 625 Цивільного кодексу України, з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Автомобільна Компанія "Укртранс" підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"слід відмовити.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що в апеляційній скарзі ПАТ «Брокбізнесбанк» просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 року по справі №910/10451/15 скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю, а саме стягнути 981 190, 94 грн. заборгованості, проте при зверненні до суду першої інстанції з позовом про спонукання відповідача до виконання мирової угоди (в межах самостійно обраного позивачем способу захисту, обумовленого ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України) шляхом зобов'язання ПуАТ "Автомобільна компанія "Укртранс" виконати мирову угоду від 08.04.2003, і в межах вказаних вимог місцевим господарським судом і вирішено спір. Отже, зміна позивачем в апеляційній скарзі позовних вимог Господарським процесуальним кодексом не допускається, оскільки суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями щодо прийняття будь-яких уточнень позовних вимог, а здійснює лише їх оцінку в межах оскаржуваного судового рішення в межах заявлених в суді першої інстанції позовних вимог, що узгоджується і з приписами статті 101 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 по справі № 910/10451/15 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в сумі 9 784,30 грн. та інфляційних втрат в сумі 80 692,00 грн. - підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України з прийняттям нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні вимоги про стягнення наведених показників. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 по справі № 910/10451/15 - підлягає залишенню без змін.

Крім того, у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України., суд апеляційної інстанції здійснює перерозподіл судових витрат, а саме: оскільки станом на момент звернення позивача до відповідача до суду першої інстанції з позовом, позивач був звільнений від сплати судового збору у відповідності до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції Закону, який діяв на момент звернення - 22.04.2015), а тому з відповідача підлягає стягненню в доход державного бюджету України 16 845,62 грн.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам за апеляційною скаргою ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс».

Щодо апеляційної скарги ПАТ «Брокбізнесбанк», то на момент звернення останнього до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою у відповідності до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» була звільнена від сплати судового збору за подачу апеляційних скарг, яка була підписана представником ОСОБА_8 на підставі довіреності, підписаної уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» Куреним О.В., повноваження якого підтверджені рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 45 «Про початок ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» від 11.06.2014, а також рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 103 від 21.05.2015 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» строком на 1 рік до 10.06.2016».

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що на підставі п. 4 ч. 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України оскаржуване рішення місцевого господарського суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в сумі 9 784,30 грн. та інфляційних втрат в сумі 80692,00 грн. - підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні наведених позовних вимог. В іншій частині, рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 року по справі №910/10451/15 підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Автомобільна Компанія "Укртранс" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 року по справі №910/10451/15- задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 року по справі №910/10451/15 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Автомобільна Компанія "Укртранс" на користь Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" 3 % річних в сумі 9 784,30 грн. та інфляційних втрат в сумі 80692,00 грн - скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вимог про стягнення наведених показників.

3. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 року по справі №910/10451/15 - залишити без змін.

4. Викласти резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 року по справі №910/10451/15 в наступній редакції:

« 1. Позов задовольнити частково.

2. Зобовязати Публічне акціонерне товариство "Автомобільна компанія "Укртранс" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 83-А, код 22890514) виконати мирову угоду від 08.04.2003, затверджену ухвалою господарського суду міста Києва від 18.04.2003 №24/545-б в частині погашення заборгованості у розмірі 842 280,93 грн. (вісімсот сорок дві тисячі двісті вісімдесят гривень 93 коп.) на користь Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" ( 03057, м. Київ, пр.-т. Перемоги, 41, код 19357489).

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртранс" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 83-А, код 22890514) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 16 845 (шістнадцять тисяч вісімсот сорок п'ять) грн. 62 коп.».

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" ( 03057, м. Київ, пр.-т. Перемоги, 41, код 19357489) на користь Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртранс" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 83-А, код 22890514) судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 904 (дев'ятсот чотири) грн. 76 коп.

6. У задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 року по справі №910/10451/15 - відмовити.

7. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання даної постанови.

8. Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Г.В. Корсакова

Ю.Л. Власов