ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

10.11.2015р. Справа № 917/2053/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно монтажне підприємство "Мрія", пр.Гагаріна,буд. 22, оф.401, м. Дніпропетровськ,49005

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АС-Грант 26", вул. Леніна, 75, м. Комсомольськ, Полтавська область,39800

про стягнення 180000,00 грн. та розірвання договору

суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Жадан Т.С.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 дов. від 01.10.2015 року

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення 180000,00 грн. за договором № 26/05 від 26.05.2015 року та дострокове розірвання договору № 26/05 від 26.05.2015 року

13.10.2015 року за вхідним № 14907(канцелярії суду) директор ТОВ "БМП "Мрія" ОСОБА_2 на виконання вимог ухвали суду подала додаткові документи. Суд подані документи прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

26.10.2015 року за вхідним № 15571(канцелярії суду) директор ТОВ "БМП "Мрія" ОСОБА_2 подала доповнення до позову. Суд подані документи прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, відзив на позовну заяву не подав, вимоги п. 4 ухвали суду від 21.09.2015 року про порушення провадження у справі не виконав.

Ухвали суду які були направлені на адресу відповідача вказану в позовній заяві повернулися на адресу суду з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

В п. 19 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 р. № 01-8/482 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" зазначено, що відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженою наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002 № 75 (з подальшими змінами), перший, належним чином підписаний, примірник процесуального документа (ухвали, рішення, постанови) залишається у справі; на звороті у лівому нижньому куті цього примірника проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправку документа, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена. Дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу. Водночас до повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

З огляду на вищевикладене, а також достатністю документальних доказів в матеріалах справи для її розгляду по суті, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши і оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, а також за результатами оцінки поданих сторонами господарського процесу доказів, у нарадчій кімнаті суд задовольняє позовні вимоги виходячи з наступного:

26.05.2015 p. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно монтажне підприємство "Мрія" (далі - ТОВ "Будівельно монтажне підприємство "Мрія") та Товариством з обмеженою відповідальністю "АС-Грант 26" ( далі - ТОВ "АС-Грант 26") було укладено Договір № 26/05 на надання послуг з перевезення гірської маси (далі -Договір).

Відповідно до п.1.1., ТОВ "АС-Грант 26" прийняв на себе зобов'язання надати ТОВ "Будівельно монтажне підприємство "Мрія" послуги з перевезення гірської маси в кар'єрі автомобільним транспортом.

Згідно з п. З.1. Договору, Відповідач повинен був розпочати надання транспортних послуг протягом трьох календарних днів з дати отримання передоплати. Пунктом 2 Додаткової угоди № 1 до зазначеного договору встановлено, що ТОВ "АС-Грант 26" повинен приступити до виконання робіт з перевезення гірської маси не пізніше трьох днів з моменту зарахування попередньої оплати на його рахунок за перевезення транспорту до місця роботи та авансового платежу згідно виставленому рахунку.

ТОВ "Будівельно монтажне підприємство "Мрія" отримав від Відповідача рахунок № 1 від 27.05.2015 р. на суму передоплати в розмірі 180 000,00 грн. та платіжними дорученнями № 543 від 27.05.2015 р. та № 550 від 28.05.2015 р. перерахував на рахунок Відповідача суму 180 000,00 грн. виконавши свої договірні зобов'язання.

Відповідач, в свою чергу, до виконання своїх зобов'язань не приступив і станом на 09 червня 2015 р. надання послуг не було розпочато.

Станом на 09.06.2015 p., внаслідок прострочення виконання Відповідачем своїх договірних зобов'язань, Позивач втратив інтерес до виконання Відповідачем договірних зобов'язань за договором № 26/05 від 26.05.2015 р. та на підставі ч. 2 ст. 220 ГК України та ч. З ст. 612 ЦК України, у відповідності з ч. 2 ст. 188 ГК України та ст. 11 ГПК України, направив Відповідачу листи від 18.06.2015 р. за № 1806/1 та від 09.06.2015 р. за № 9 з вимогою повернення грошових коштів, але Відповідач своїми листами від 09.06.2015 р. за № 02 та від 30.06.2015 р. за № 03 залишив без задоволення вимоги Позивача.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору про надання послуг.

Статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов'язання за Договорами про надання послуг. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вищезазначеними договорами та приписів ст. 903 Цивільного кодексу України не здійснив надання транспортних послуг, попередню оплату Замовнику (ТОВ "Мрія") не повернув. Заборгованість останнього на момент подання позову та прийняття даного рішення складає 180 000,00 грн.. Дана обставина відповідачем не спростована.

Відповідно до ст. 611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 3 ст. 612 ЦК України передбачено, що якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Аналогічно, ч. 2. Ст. 220 ГК України передбачено якщо внаслідок прострочення боржника виконання втратило інтерес для кредитора, він має право відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Таким чином, це положення є виключенням із загального правила, встановленого ст. 188 ГК України, відповідно до якого зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються.

Згідно із ч. 1 ст. 651 Цивільного Кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у п. 3.1, п. 5.1 постанови від 29.05.2013 р. № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна", з урахуванням частини другої статті 124 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 р. № 15-рп/2002 у справі № 1-2/2002, приписи статті 188 Господарського кодексу України та статті 11 ГПК України не позбавляють сторону договору права на звернення до суду з вимогою про зміну або розірвання договору оренди без дотримання порядку досудового врегулювання спору.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача попередньої оплати в сумі 18 000,00 грн. та дострокове розірвання Договору № 26/05 на надання послуг з перевезення гірської маси від 26.05.2015р. підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підтверджені як нормами права, так і поданими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

У п. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог (п. 2.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (із змінами та доповненнями). Статтею 8 Закону України від 16.01.2014 р. № 719-VIІ "Про Державний бюджет України на 2014 рік" з 01.01.2014 р. встановлено, що мінімальна місячна заробітна плата становить 1 218,00 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір в розмірі 3918,00 грн. покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, матеріали справи, обставин справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши подані додаткові докази, керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44 - 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, у нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір №26/05 від 26.05.2015 р. укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно монтажне підприємство "Мрія" та Товариством з обмеженою відповідальністю «АС-ГРАНТ 26» .

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АС-Грант 26", (вул. Леніна, 75, м. Комсомольськ, Полтавська область,39800) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно монтажне підприємство "Мрія", (пр. Гагаріна,буд. 22, оф.401, м. Дніпропетровськ,49005) попередню оплату за Договором №26 від 26.05.2015р. в розмірі 180 000,00 грн.

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АС-Грант 26", (вул. Леніна, 75, м. Комсомольськ, Полтавська область,39800) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно монтажне підприємство "Мрія", (пр. Гагаріна,буд. 22, оф.401, м. Дніпропетровськ,49005) витрати на сплату судового збору в розмірі 3 918,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 17.11.2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.