УХВАЛА

24.12.2015Справа № 18/208
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфарм"

про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню

у справі №18/208

За позовом Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України;

до Міністерства охорони здоров'я України (відповідач 1);

Державного підприємства "Укрвакцина"(відповідач 2);

Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфарм" (відповідач 3);

про визнання недійсним рішення тендерного комітету, договору, стягнення 123 551 066,47 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

від прокуратури - Жук І.К., за посвідченням;

від позивача - не з'явився;

від відповідача-1 - не з'явився;

від відповідача-2 - не з'явився;

від відповідача-3 (заявника) - Селіфонов В.В., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2011р. у справі №18/208 за позовом Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Міністерства охорони здоров'я України (відповідач 1), Державного підприємства "Укрвакцина" (відповідач 2), Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфарм" (відповідач 3) задоволено позовні вимоги Заступника Генерального прокурора України та визнано недійсним рішення Постійного тендерного комітету Міністерства охорони здоров'я України, оформлене протоколом від 28.01.2009р. №3, в частині обрання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфарм" переможцем торгів на здійснення закупівлі вакцини "Пентаксим"; визнано недійсним з моменту їх укладення: договір №1/2 від 05.02.2009р. на поставку вакцини "Пентаксим", укладений між Міністерством охорони здоров'я України (відповідач 1), Державним підприємством "Укрвакцина"(відповідач 2), Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерфарм" (відповідач 3), а також додаткові угоди до нього; вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфарм" в дохід держави 123 551 066,47грн. Стягнуто з Міністерства охорони здоров'я України в дохід Державного бюджету України 8 556 грн.66 коп. державного мита та 78 грн.67 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, Стягнуто з Державного підприємства "Укрвакцина" в дохід Державного бюджету України 8 556грн.66коп. державного мита та 78 грн. 67 коп., Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфарм" в дохід Державного бюджету України 8 556 грн. 66 коп. державного мита та 78 грн. 67 коп.

13.12.2011р. на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2011 р. у справі №18/208, яке набрало законної сили 21.11.2011 р., відповідно до ухвали Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2011 р. у справі №18/108, яка набрала законної сили 21.11.2011р. видано накази.

28.07.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерфарм" (відповідач-3) звернулось до суду з заявою про визнання наказу господарського суду міста Києва від 13.12.2011р. у справі №18/208 таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до уточнення до заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню заявник просив визнати обидва накази від 13.12.2011р. видані на виконання рішення господарського суду міста Києва від 18.10.2011р. у справі №18/208, яке набрало законної сили 21.11.2011р., такими, що не підлягають виконанню.

В подальшому, заявник також уточнив подану заяву про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню та просив суд стягнути зі стягувача (Кабінет Міністрів України) на користь ТОВ «Інтерфарм» безпідставно одержані стягувачем кошти у розмірі 30 420,00 грн., які були списані за вимогою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби з рахунку ТОВ «Інтерфарм» на виконання наказу господарського суду м. Києва №18/208 від 13.12.2011р.

Серед підстав для задоволення заяви ТОВ «Інтерфарм» є те, що грошові вимоги позивача (стягувача) у справі №18/208 є погашеними в силу ст.14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки позивач з власної волі не подав заяву з грошовими вимогами під час розгляду справи №5011-15/5513-2012 про банкрутство ТОВ «Інтерфарм»; те, що термін подання наказів для виконання сплив ще у 2012 році і позивач з власної волі не подавав заяву про його поновлення; а також те, що законом не передбачено повторне пред'явлення наказу до виконання після завершення виконавчого провадження з підстав ліквідації боржника.

Представник Кабінету Міністрів України проти задоволення заяви заперечив, оскільки заявником не наведено достатніх підстав, визначених ст. 117 ГПК України для визнання наказів такими, що не підлягають виконанню.

Прокурор у справі заперечив проти задоволення заяви.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

11.06.2015р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання наказу Господарського суду м. Києва від 13.12.2011 року №18/208.

11.06.2015р. винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

22.06.2015р. винесено Постанову про стягнення виконавчого збору з ТОВ «Інтерфрам».

22.06.2015р. винесено Постанову про арешт коштів боржника ТОВ «Інтерфарм».

Судом встановлено, що Господарським судом м. Києва 27.04.2012 року було порушено провадження у справі №5011-15/5513-2012 про банкрутство ТОВ «Інтерфарм» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника.

Офіційне оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ «Інтерфарм» було опубліковане в газеті «Урядовий кур'єр» №106(4750) від 15.06.2012 року.

Відповідно до ухвали попереднього засідання Господарського суду м. Києва від 30.01.2013 року у справі № 5011-15/5513-2012 було затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «Інтерфарм», серед яких відсутні кредиторські вимоги Кабінету Міністрів України, що не заперечується позивачем.

Пунктом 8 Ухвали попереднього засідання Господарського суду м. Києва від 30.01.2013 року у справі № 5011-15/5513-2012 встановлено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними.

Враховуючи перебування боржника в процедурі банкрутства, при розгляді спірних правовідносин між сторонами у даній справі слід керуватися приписами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника, або визнання його банкрутом» (у редакції, що діяла на час розгляду справи), конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника, або визнання його банкрутом» (у редакції, у редакції що діяла на час розгляду справи) вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

З огляду на викладене вище, враховуючи, що позивач з грошовими вимогами до боржника у справі №5011-15/5513-2012 не звертався, за висновком суду, вимоги Кабінету Міністрів України до ТОВ «Інтерфарм» є погашеними в силу ст. 14 Закону про банкрутство.

Статтею 117 ГПК України визначено, що господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

За таких обставин, ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті, а саме:

- якщо його (наказ) видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Зазначеною у вказаній нормі кодексу іншою підставою слід вважати визнання погашеними вимог Кабінету Міністрів України до боржника, у зв'язку з чим заперечення позивача судом не приймаються до уваги.

Інші доводи та твердження покладені в основу заперечень не спростовують висновків до яких дійшов суд.

Таким чином, оскільки Законом про банкрутство не передбачено можливості набуття статусу кредитора у справі про банкрутство особою, чиї вимоги є конкурсними поза строком, встановленим у ч. 1 ст. 14 Закону про банкрутство, то позивач втратив право вимоги до ТОВ «Інтерфарм» як боржника у справі № 5011-15/5513-2012, а тому накази від 13.12.2011р. про примусове стягнення з останнього заборгованості, присудженої у справі №18/218, є такими, що не підлягають виконанню.

При розгляді заяви по суті судом враховано, що виконавче провадження по виконанню наказу Господарського суду м. Києва від 13.12.2011р. у справі №18/208 було порушено перший раз ще 05.01.2011 року (виконавче провадження №30576619).

Відповідно до постанови Господарського суду м. Києва від 17.09.2013 року у справі № 5011-15/5513-2012 ТОВ «Інтерфарм» було визнано банкрутом та відкрито щодо нього ліквідаційну процедуру.

Відповідно до ч. 7 п. 1. ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Також, відповідно до п. 8 резолютивної частини постанови Господарського суду м. Києва від 17.09.2013 року у справі №5011-15/5513-2012 прийнято рішення скасувати арешт, накладений на майно боржника, чи інші обмеження щодо розпорядження майном товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм».

Згідно п. 7 ч. 1. ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання боржника банкрутом.

Згідно ч. 4. ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про закінчення виконавчого провадження у разі офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому виконавчий документ надсилається до господарського суду, який прийняв постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури було розміщено у газеті «Урядовий кур'єр» №182(5068) від 05 жовтня 2013 року.

На підставі викладеного, виконавче провадження по виконання наказу Господарського суду м. Києва від 13.12.2011 року у справі №18/208 було закрито, а оригінал наказу був повернутий до Господарського суду м. Києва.

Згідно ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження внаслідок офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури виконавчі документи можуть бути повторно пред'явлені до виконання у визначені статтею 22 цього Закону строки, якщо у зв'язку із припиненням провадження у про банкрутство вимоги, підтверджені такими документами, не були задоволені повністю або частково та не вважаються погашеними (списаними, прощеними) відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.07.2015 року у справі №5011-15/5513-2012, залишено в силі постанову господарського суду м. Києва від 17.09.2013р. якою ТОВ «Інтерфарм» визнано банкрутом та відкрито щодо нього ліквідаційну процедуру та Ухвалу господарського суду м. Києва від 19.06.2014р. у справі 5011-15/5513-2012 якою було затверджено мирову угоду у справі про банкрутство.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.10.2015р. у справі №5011-15/5513-2012 постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.07.2015р. у справі 5011-15/5513-2012 залишено без змін.

Оскільки грошові вимоги засновані на рішенні Господарського суду м. Києва від 18.10.2011р. у справі №18/208 та наказі Господарського суду м. Києва від 13.12.2011 року у справі №18/208, є погашеними в силу приписів Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», то повторне відкриття виконавчого провадження є незаконним, а накази Господарського суду м. Києва від 13.12.2011р. справі №18/208 є такими, що не підлягають виконанню.

Законом не передбачено повторне пред'явлення наказу до виконання після завершення виконавчого провадження з підстав ліквідації боржника.

Згідно ч. 4 ст. 117 ГПК України, господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Пункт 3.4. Інформаційного листа ВГСУ від 20.04.2006 № 01-8/908 встановлює наступне: тією ж частиною четвертою статті 117 ГПК передбачено, що коли стягнення за наказом, визнаним таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, уже відбулося, господарський суд на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Аналогічний припис міститься у п. 3.3. та 3.4. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України».

В матеріалах справи наявне платіжне доручення №2/282 від 07.09.2015р. про стягнення 30 420,00 грн. на вимогу Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби з рахунку ТОВ «Інтерфарм» на виконання наказу господарського суду м. Києва від 13.12.2011р. №18/208.

Таким чином, суду доведено, що з ТОВ «Інтерфарм» стягнуто на виконання наказу кошти у розмірі 30 420,00 грн., у зв'язку з чим стягнути кошти в розмірі 30 420,00 грн. підлягають стягненню на користь ТОВ «Інтерфарм» як безпідставно одержані стягувачем за наказом №18/208, а заява в цій частині також підлягає задоволенню.

Заперечення позивача та прокурора не спростували висновків до яких дійшов суд.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 86, 117 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфарм" про визнання наказів від 13.12.2011р. такими, що не підлягають виконанню у справі №18/208 задовольнити.

Визнати наказ господарського суду міста Києва від 13.12.2011р. у справі №18/208 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфарм" (інд. 01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 18-а, ) в дохід держави 123 551 066 (сто двадцять три мільйони п'ятсот п'ятдесят одна тисяча шістдесят шість) грн. 47 коп. таким, що не підлягає виконанню.

Визнати наказ господарського суду міста Києва від 13.12.2011р. у справі №18/208 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфарм" (інд. 01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 18-а, ) в дохід Державного бюджету України 8 556 (вісім тисяч п'ятсот п'ятдесят шість) грн. 67 коп. державного мита та 78 (сімдесят вісім) грн. 67 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Кабінету Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» (м. Київ, вул. М. Рокосовського, 8б, ідентифікаційний код 22911541) безпідставно одержані кошти в розмірі 30 420 (тридцять тисяч чотириста двадцять) грн.

Суддя І.І. Борисенко