РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015Справа №910/23941/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"

до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"

про відшкодування шкоди в розмірі 6836,14 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Панченко Ю.В. (довіреність 120/2015 від 02.01.2015)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Європейський страховий альянс" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" про відшкодування шкоди в розмірі 6 836,14 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Європейський страховий альянс" на підставі договору №1043288 добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів від 15.10.2014, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому позивачем, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "Daewoo", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Українська транспортна страхова компанія", позивач просить стягнути з відповідача шкоду у розмірі 6 836,14 грн. з вирахуванням франшизи в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2015 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі №910/23941/15, розгляд справи призначено на 29.09.2015.

18.09.2015 через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла витребувана судом інформація.

25.09.2015 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 29.09.2015 з'явився представник позивача, представник відповідача не з'явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 розгляд справи №910/23941/15, на підставі ст. 77 ГПК України, відкладено на 13.10.2015.

Представник позивача в судовому засіданні 13.10.2015 надав суду заяву, в якій просив суд вважати вірною ціну позову у розмірі 6836,14 грн., а також дату укладення договору - 15 жовтня 2014 року.

Судом прийнято вказану заяву позивача та винесено ухвалу про виправлення описки щодо предмету позову.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 13.10.2015 не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав.

У відповідності до п.п. 3.9.1. п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 було надіслано на юридичну адреси відповідача, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №018.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Водночас, судом, враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 13.10.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.10.2014 між Приватним акціонерним товариством "Європейський страховий альянс" (далі - страховик) та Публічним акціонерним товариством "Правекс-Банк" (далі - страхувальник) було укладено договір №1043288 добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу марки "Toyota", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до довідки № 9479564 про дорожньо-транспортну пригоду, 23.12.2014 в м. Одеса по вул. Пушкінська, 32 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки "Toyota", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу марки "Daewoo", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3

Згідно із вказаною довідкою, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 п. 13.1. Правил дорожнього руху України.

Також, вина водія транспортного засобу марки "Daewoo", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 23.12.2014 підтверджується постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 26.01.2015 (справа №521/22953/14-п).

Відповідно до постанови Малиновського районного суду міста Одеси від 26.01.2015 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2014 страхувальник звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до Звіту №14/О-230 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного ТОВ "ХАВК ХОЛДИНГ", вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу "Toyota", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 8156,20 грн.

Відповідно до рахунку ТОВ "АДІС-Авто" №СЧ-0000105 від 05.01.2015 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки "Toyota", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 7836,14 грн.

27.02.2015 позивач, відповідно до умов договору, на підставі розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 2038/14/50/ТР25/00/2 від 03.02.2015 виплатив страхове відшкодування у розмірі 7836,14 грн. (без ПДВ), що підтверджується платіжним дорученням № 01276 від 27.02.2015.

Позивачем на адресу відповідача направлено заяву (вих. №802/8 від 02.04.2015) про виплату страхового відшкодування у порядку регресу в розмірі 6836,14 грн.

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9749561 (термін дії з 15.02.2014 по 14.02.2015) та відомостей з Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом марки "Daewoo", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Українська транспортна страхова компанія" (відповідач у справі).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50000,00 грн. та франшизу у розмірі 1000,00 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Отже, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу "Toyota", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом марки "Daewoo", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована відповідачем, то останній взяв на себе обов'язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження транспортного засобу "Toyota", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу "Toyota", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження особою, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у відповідача та здійснення позивачем витрат у розмірі 7836,14 грн. по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Як зазначається у статті 9 Закону України "Про страхування", франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.

Полісом № №АС/9749561 встановлено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50000,00 грн., а безумовна франшиза становить 1000,00 грн.

Позивачем, при розрахунку позовних вимог, здійснено вирахування франшизи, а тому розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача, складає 6836,14 грн.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" про відшкодування шкоди в розмірі 6 836,14 грн., у зв'язку із чим, суд задовольняє позов повністю.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.06.2011 №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014, № 80-VIII, з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.06.2011 року №3674-VI, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Позивачем, в останній редакції позовних вимог, заявлено про стягнення 6836,14 грн., а тому розмір судового збору має складати 1218,00 грн.

Відповідно до наявних в матеріалах справи платіжного доручення №4399 від 11.08.2015 позивачем сплачено 1827,00 грн. судового збору.

Згідно п. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається, зокрема, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З огляду на зазначене, позивачу підлягає поверненню сплачений судовий збір у розмірі 609,00 грн.

Судовий збір за розгляд справи у розмірі 1218,00 грн. відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (01033, м. Київ, вулиця Саксаганського, будинок 77; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (04050, м. Київ, вулиця Глибочицька, будинок 33-37; ) страхове відшкодування у розмірі 6836,14 грн., судові витрати у розмірі 1218,00 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Повернути Приватному акціонерному товариству "Європейський страховий альянс" (04050, м. Київ, вулиця Глибочицька, будинок 33-37; ) з Державного бюджету України зайво сплачений, згідно платіжного доручення №4399 від 11.08.2015, яке міститься в матеріалах справи №910/23941/15, судовий збір у сумі 609,00 грн., про що винести ухвалу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 19.10.2015 р.

Суддя С.О. Турчин