УХВАЛА

24.12.2015Справа № 910/15945/15

за заявою про за позовом Приватного підприємства «Мангуст» виправлення помилки в судовому наказі та видачу дублікату наказу Приватного підприємства «Мангуст»
до про Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення м. Києва «Київміськсвітло» стягнення 298 488 грн. 00 коп.
Суддя Чинчин О.В.

Представники:

Від позивача: Бондар А.В. (представник за Довіреністю);

Від відповідача: не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Приватного підприємства "Мангуст" до Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення м. Києва "Київміськсвітло" про стягнення 298488 грн. у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за Договором №11/06-1 від 11.06.2013 про закупівлю товарів за державні кошти, з урахуванням Договору про відступлення права вимоги №05/02 від 05.02.2014.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.08.2015 року у справі №910/15645/51 (суддя Сташків Р.Б.) у справі №910/15645/15 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнути з Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення м. Києва "Київміськсвітло" на користь Приватного підприємства "Мангуст" 298488 грн. заборгованості, а також 5969 грн. 80 коп. судового збору.

18.09.2015 року на виконання рішення господарського суду міста Києва від 26.08.2015 року у справі №910/15645/15 видано наказ.

09.12.2015 року через відділ загального діловодства суду (канцелярію) від Приватного підприємства «Мангуст» надійшла заява про виправлення помилки в судовому наказі від 18.09.2015 року, виданого Господарським судом м. Києва у справі №910/15645/15, а також про видачу дублікату наказу від 18.09.2015 року у зв'язку з його втратою.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 року призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/15945/15, у зв'язку з направленням судді Сташківа Р.Б. на навчання до Національної школи суддів України.

Відповідно до автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва, справу № 910/15945/15 передано до розгляду судді Чинчин О.В.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.12.2015 року Заяву Приватного підприємства «Мангуст» про виправлення помилки в судовому наказі і видачу дублікату судового наказу від 18.09.2015 року у справі № 910/15645/15 призначено до розгляду на 24.12.2015 року.

В судовому засіданні 24.12.2015 року представник Позивача підтримав подану Заяву про виправлення помилки в судовому наказі і видачу дублікату судового наказу від 18.09.2015 року у справі № 910/15645/15 та зазначив, що у Приватного підприємства «Мангуст» відсутня посада бухгалтера. В судове засідання представник Відповідача не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення 17.12.2015 р. уповноваженій особі підприємства Відповідача ухвали суду від 11.12.2015 р.

Частиною 3 статті 117 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви господарський суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за наказом, а також витребувати наказ.

Таким чином, Суд зазначає, що неявка в судове засідання 24.12.2015 року представника Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення м. Києва «Київміськсвітло» не є перешкодою для розгляду Заяви по суті.

Суд, дослідивши наявні матеріали, вислухавши представника Позивача, приходить до висновку про задоволення Заяви про виправлення помилки в судовому наказі і видачу дублікату судового наказу з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 117 Господарського процесуального кодексу України наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». Господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Відповідно до ч. 3 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви господарський суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за наказом, а також витребувати наказ.

Пунктом 3.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" №9 від 17.10.2012 року передбачено, що виправлення до наказу мають вноситися з урахуванням вимог частини першої статті 89 ГПК України, тобто ці виправлення не можуть зачіпати суті судового рішення, на виконання якого видано наказ.

Крім того, Суд зазначає, що в пункті 34 інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України" від 12.03.09. № 01-08/163 зазначено, що відповідно до приписів статті 117 ГПК господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі; таке виправлення вноситься до наказу ухвалою господарського суду. Видача при цьому господарським судом нового наказу з текстом, що відповідав би здійсненим виправленням, законом не передбачено. Наказ, до якого в установленому порядку внесено виправлення, є виконавчим документом у розумінні Закону України "Про виконавче провадження" з урахуванням внесених до цього наказу виправлень.

Як встановлено Судом, при видачі наказу Господарського суду міста Києва від 18.09.2015 року по справі №910/15945/15 судом було допущено технічну помилку, а саме було зазначено строк пред'явлення наказу до виконання: «до 18.09.2015 р.» замість «до 18.09.2016 р.».

За таких обставин, Суд вважає необхідним виправити помилку, допущену в наказі Господарського суду міста Києва №910/15945/15 від 18.09.2015 року, виданого на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26.08.2015 р., яке набрало законної сили 18.09.2015 року, вірно зазначивши строк пред'явлення наказу до виконання - до 18.09.2016 р.

Згідно зі ст. 116 Господарського процесуального кодексу України, виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом та підлягає виконанню у порядку, що встановлений Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до статті 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання. Про видачу дубліката наказу виноситься ухвала. До заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані: довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу; при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено. За видачу стягувачу дубліката судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

За приписами вказаної норми, стягувач має право звернутися до господарського суду із заявою про видачу дубліката наказу в межах строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання, який відповідно до ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" становить один рік.

Суд зазначає, що наведені норми не ставлять саму по собі видачу дубліката втраченого наказу в залежність як від причин його втрати, так і від того, ким втрачений наказ. Визначальними обставинами є сам факт втрати виданого судом наказу, заява повинна бути подана до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання і те, що він не пред'являвся до виконання. Отже, підставою для видачі наказу є подана заява з документами, які підтверджують факт втрати наказу, а відсутність таких документів є підставою для відмови у видачі дублікату наказу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 10.06.2015 р. у справі № 910/14601/13.

Господарський процесуальний кодекс України не надає права відмовити у задоволенні заяви про видачу дублікату наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов'язує стягувача наводити причини втрати наказу.

Як вбачається з довідки №5 від 08.12.2015 року, підписаної директором Приватного підприємства «Мангуст» Наказ Господарського суду міста Києва від 18.09.2015 року у справі № 910/15945/15, було втрачено і до виконання не пред'явлено.

Згідно із положеннями ст. ст. 4-5, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і їх виконання провадиться на підставі виданого господарським судом наказу.

Суд зазначає, що Заява Приватного підприємства «Мангуст» про видачу дублікату наказу Господарського суду міста Києва від 18.09.2015 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26.08.2015 року у справі №910/15945/15 підлягає задоволенню, оскільки Позивачем вказаний наказ було втрачено, що підтверджується матеріалами справи, а Відповідачем в свою чергу в добровільному порядку рішення господарського суду у даній справі не виконано.

При цьому, Суд зазначає, що відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 17, частина перша статті 55, частина п'ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N 11-рп/2012), а також Рішення від 26.червня 2013 року, № 5-рп/2013.

Водночас, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Також, Суд звертає увагу на те, що видача позивачу дублікату наказу жодним чином не порушує права відповідача та не покладає на нього будь - яких додаткових зобов'язань, оскільки відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України та п. 6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату його видачі.

Керуючись ст. ст. 86, 89, 117, 120 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ :

1. Заяву Приватного підприємства «Мангуст» про виправлення помилки в судовому наказі і видачу дублікату судового наказу від 18.09.2015 року у справі № 910/15645/15 - задовольнити.

2. Виправити помилку допущену при оформленні наказу Господарського суду міста Києва від 18.09.2015 року по справі №910/15945/15, виданого на примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26.08.2015 р., яке набрало законної сили 18.09.2015 року, вірно зазначивши строк пред'явлення наказу до виконання - до 18.09.2016 р.

3. Дану ухвалу вважати невід'ємною частиною наказу Господарського суду міста Києва від 18.09.2015 року по справі №910/15945/15.

4. Видати дублікат наказу Господарського суду міста Києва від 18.09.2015 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26.08.2015 року у справі №910/15945/15, яке набрало законної сили 18.09.2015 року.

5. Ухвалу направити сторонам у справі.

Суддя О.В. Чинчин