РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2015Справа №910/33/15-г
За позовом Державного виробничого будівництва "Будремсервіс"

до Українсько-американського страхового товариства з додатковою відповідальністю "РОСТОК"

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Ганган В.Г. - за довіреністю від 23.10.2013р.

від відповідача: Понежа Д.Д.

Ткаченко О.О. - за довіреністю від 01.12.2014р.

В судовому засіданні 16 березня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

05 січня 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Державного виробничого будівництва "Будремсервіс" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 22.12.2014 року до Українсько-американського страхового товариства з додатковою відповідальністю "РОСТОК" (відповідач) про стягнення 30 750,02 грн. про відшкодування збитків завданих несплатою витрат за житлово-комунальні послуги.

Позовні вимоги обґрунтовані завданням збитків відповідачем через несплату витрат на житлово-комунальні послуги.

Відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому за викладених підстав у задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2015р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/33/15-г. Розгляд справи призначено на 18.02.2015р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2015 року розгляд справи відкладено на 16.03.2015 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд, -

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2001 року між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» та Державним виробничим підприємством «Будремсервіс» було укладено Договір № 8021042 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого, предметом цього Договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених вказаним договором (належним чином завірена копія договору в справі).

Відповідно до довідки про розмежування загальної площі адміністративного будинку по АДРЕСА_1 між співвласниками станом на 01 лютого 2008 року № 13 від 04 лютого 2008 року, частина площі будинку 277,9 кв. м. належить ОСОБА_4 (копія довідки в справі).

Позивач стверджує, що через несплату витрат на житлово-комунальні послуги відповідачем йому було завдано збитки в розмірі 30 750,02 грн.

Відповідач із позовом не погодився і звернувся до суду із відзивом, у якому зазначив, що ним було укладено договір користування поштової скриньки будинку АДРЕСА_1 з ОСОБА_4, яка є власником частини нежилого приміщення першого поверху будинку АДРЕСА_1.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Як встановлено судом, 01 липня 2001 року між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» та Державним виробничим підприємством «Будремсервіс» було укладено Договір № 8021042 на постачання теплової енергії у гарячій воді, відповідно до п. 1.1. якого, предметом цього Договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених вказаним договором.

Згідно з п. 2.3.16. Договору, позивач зобов'язався безперебійно забезпечувати тепловою енергією власні системи теплопостачання, а також системи інших підприємств, організацій та установ, приєднаних до теплового обладнання позивача.

Відповідно до довідки про розмежування загальної площі Адміністративного будинку по АДРЕСА_1 між співвласниками станом на 01 лютого 2008 року № 13 від 04 лютого 2008 року, частина площі будинку 277,9 кв. м. належить ОСОБА_4

Однак, судом також встановлено, що 12 січня 2001 року між ОСОБА_4 (власник) та Українсько-американським товариством з додатковою відповідальністю «РСТ» (перейменовано в страхове товариство з додатковою відповідальністю «Росток») (адресант), було укладено Договір про надання поштової адреси, відповідно до п. 1.1., 1.2. якого, власник надає, а адресант бере в тимчасове користування поштову скриньку за адресою в будинку 8б по вул. Ломоносова в м. Києві для ведення листування у господарській діяльності та для використання адреси в органах державної реєстрації. Термін користування встановлюється з 12 січня 2001 року по 12 січня 2021 рік.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Позивач посилається на те, що адресою реєстрації відповідача є м. Київ, АДРЕСА_1, крім цього, зазначає, що відповідно до акту обстеження № 7-06/757 від 26 червня 2014 року частина будинку площею 277,9 кв. м. належить ОСОБА_4, якою користується відповідач.

Однак, судом встановлено, що між відповідачем і ОСОБА_4 укладено договір про надання поштової адреси, яким відповідачу надано право користування поштової скриньки за адресою в будинку 8б по вул. Ломоносова в м. Києві, належних доказів користування відповідачем приміщення за вказаною адресою надано не було.

З огляду на це, позивачем не доведено належними доказами користування відповідачем частини будинку 8б по вул. Ломоносова в м. Києві площею 277,9 кв. м.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що позов подано до неналежного відповідача.

Згідно зі ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У відповідності до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, обов'язковою умовою для звернення до суду із відповідним позовом є порушення прав та охоронюваних законом інтересів особи - позивача у справі.

Втім, судом встановлено, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів порушення відповідачем його прав, у зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в розмірі 1 827,00 грн. покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 32, 33-34, 49, 82-85 Господарського процесуального України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання повного тексту рішення 10.04.2015р.

Суддя Ю.В. Цюкало