ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2015 Справа № 917/1860/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор", 21021, м. Вінниця, вул. Шістсотріччя, 17; поштова адреса: 01004, м. Київ, вул. В. Васильківська, 9/2, оф. 67

До відповідача ОСОБА_1 підприємство "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", 36039, м. Полтава, вул. Куйбишева, 22-А

Про стягнення 24 500 876,03 грн., з яких: 14 628 330,91 грн. - заборгованість відповідача за умовами Договору субпідряду № 01-03-12/с від 24.05.2012 р. до Договору підряду 01-03-12 від 23.05.2012 р. (в редакції Додаткових угод: № 01 від 28.12.2012 р., № 03 від 30.12.2013 р.), 9 800,98 грн. - пеня, 9 282 019,44 грн. - сума інфляційних втрат та 580 724,70 грн. - 3 % річних (в редакції пояснень до позовної заяви № б/н від 15.11.2015 року (вх. № 16602 від 16.11.2015 року).

Суддя Бунякіна Г.І.

Представники:

від позивача - ОСОБА_2 (див. протокол);

від відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4 (див. протокол);

24.12.2015 року у судовому засіданні відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 85 ГПК України оголошено вступну і резолютивну частину рішення, додано до справи та повідомлено про строк виготовлення повного тексту рішення.

Рішення виноситься після перерви, оголошеної в судових засіданнях 19.11.2015 року та 17.12 2015 року в порядку ст. 77 ГПК України з огляду на необхідність поповнення матеріалів справи додатковими документальними доказами.

Суть спору: розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор", м. Умань про стягнення із Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Полтава 24 500 876,03 грн., з яких: 14 628 330,91 грн. - заборгованість відповідача за умовами Договору субпідряду № 01-03-12/с від 24.05.2012 р. до Договору підряду № 01-03-12 від 23.05.2012 р. (в редакції Додаткових угод: № 01 від 28.12.2012 р., № 03 від 30.12.2013 р.), 9 800,98 грн. - пеня, 9 282 019,44 грн. - сума інфляційних втрат та 580 724,70 грн. - 3 % річних (в редакції пояснень до позовної заяви № б/н від 15.11.2015 року (вх. № 16602 від 16.11.2015 року).

Позивач на позовних вимогах наполягає у повному обсязі за мотивами позовної заяви. При цьому, останній надав суду пояснення до позовної заяви № б/н від 15.11.2015 року (вх. № 16602 від 16.11.2015 року), за змістом яких зменшує розмір пені та просить суд стягнути 9 800,98 грн. замість заявлених у позовній заяві 27 063,65 грн.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Суд розцінює дані пояснення як заяву про зменшення позовних вимог та приймає до розгляду в даному провадженні як такі, що не суперечать чинному процесуальному законодавству України. Спір розглядається в межах предмету позову в редакції прийнятих судом вищевказаних пояснень з урахуванням п. 3.10, п. 3.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Відповідач проти позову заперечує за мотивами відзиву № 01-18/232-1 від 17.12.2015 року (вх. № 18323 від 17.12.2015 року). У тексті відзиву останній просить суд застосувати термін позовної давності стосовно стягнення заборгованості у розмірі 6 477 227,34 грн. за Актом приймання виконаних робіт за травень 2012 року. В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на приписи статті 261 Цивільного кодексу України та вважає, що право предявити вимогу про стягнення оплати за наведеним актом у позивача виникло 01.06.2012 року.

Вказана заява судом відхиляється за мотивуванням, викладеним нижче.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, заслухавши представників сторін, суд,

встановив:

I. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. ст. 256, 257 Цивільного кодексу України).

Статтею 261 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідач, заявляючи клопотання про застосування терміну позовної давності, вважає, що право предявити вимогу про стягнення оплати за наведеним актом у позивача виникло 01.06.2012 року, а не з моменту вимоги про оплату, яка датується 17.04.2014 року.

Пунктом 4.1. договору субпідряду № 01-03-12/с від 24.05.2012 р. визначено, що розрахунки за виконані роботи по цьому договору здійснюються, зокрема, шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок субпідрядника після одержання від субпідрядника рахунку на оплату робіт та після підписання сторонами Акту приймання виконаних робіт (форма № КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма № КБ-3).

З матеріалів справи вбачається, що Акт приймання виконаних робіт та довідка про вартість виконаних робіт дійсно підписані 30.05.2012 року. Проте рахунок на оплату № 98/1 від 31.05.2012 року субпідрядником виставлено лише 17.04.2014 року при направленні вимоги № 503 (залучено в додатки), що є правом позивача.

Вказана вимога відповідачем отримана 23.04.2014 року. З урахуванням приписів ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України прострочення виконання зобовязання та перебіг позовної давності слід рахувати з 01.05.2014 року.

За викладеного, позов подано в межах терміну позовної давності, а тому клопотання відповідача щодо застосування цього терміну задоволенню не підлягають.

II. 24.05.2012 р. між Відкритим акціонерним товариством "Уманьавтодор" (після зміни найменування - Публічне акціонерне товариство) (субпідрядник) та ОСОБА_1 підприємством "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (генпідрядник) укладено Договір субпідряду № 01-03-12/с (далі - Договір, а. с. 26 - 30), за умовами якого субпідрядник зобовязувався виконати роботи з "Поточного середнього ремонту автомобільної дороги державного значення /М-03/ Київ-Харків-Довжанський в межах Полтавської області" (Лот № 7, км 285+700-км292+700), а генпідрядник - прийняти і оплатити такі послуги (п.1.1. Договору).

При цьому сторони, зокрема, узгодили наступне :

- найменування робіт: Будівництво - поточний ремонт (ДБН Д.1.1-1-2000:ГБН Г.1-218-182-2012 "Ремонт автомобільних доріг загального користування. Види ремонтів та перелік робіт") (п. 1.2 Договору);

- ціна цього договору становить 19 343 914,80 грн., в т.ч. з ПДВ 20 % - 3 223 985,80 грн., що станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості робіт (п. 3.1 Договору);

- фінансування робіт замовником (згідно договору генпідряду) здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України та державних кредитних ресурсів (п. 3.5 Договору);

- розрахунки за виконані роботи по цьому договору здійснюються шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок субпідрядника після одержання від субпідрядника рахунку на оплату робіт та після підписання сторонами Акту приймання виконаних робіт (форма № КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма № КБ-3), а також після одержання від субпідрядника документів, зазначених пунктом 4.2. договору та виключно після отримання повного розрахунку від замовника (Служби автомобільних доріг у Полтавській області) за відповідні роботи (п. 4.1 Договору);

- цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2012 року (п. 10.1 Договору).

Крім цього, сторонами укладено додаткові угоди до даного договору № 01 від 28.12.2012 р., № 03 від 30.12.2013 р. відповідно до яких внесено зміни до Договору, зокрема, щодо строків виконання робіт (до кінця 2014 року).

На виконання умов вищевказаного договору, додаткових угод до нього, діючих будівельних норм і стандартів Позивач своєчасно та з належною якістю виконав роботи щодо ремонту автомобільної дороги.

Факт виконання позивачем робіт у встановленому договором порядку підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт та довідками про вартість виконаних будівельних робіт: за травень 2012 року від 31.05.2012 року на суму 6 477 227,34 грн., за серпень 2012 року від 31.08.2012 року на суму 3 190 031,69 грн., за вересень 2013 року від 25.09.2013 року на суму 1 500 000,00 грн., за жовтень 2013 року від 31.10.2013 року на суму 3 608 832,79 грн., які підписані та скріплені печатками сторін (копії залучено до матеріалів справи, а. с. 33-57).

17.04.2014 року позивач направив відповідачу вимогу № 503 про перерахування заборгованості за договором субпідряду № 01-03-12/с від 24.05.2012 р. на суму 14 776 091,82 грн. (а. с. 58, 64-65). В додатки до вимоги залучено рахунки на оплату № 98/1 від 31.05.2012 року, № 208/2 від 31.08.2012 року, № 199/1 від 25.09.20123 року, № 215/1 від 31.10.2013 року (а. с. 59-62). Будь-якого реагування від відповідача не надійшло.

За даними позивача в порушення умов договору відповідач свої зобовязання з оплати виконаних робіт в порушення умов договору не виконав.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 24 500 876,03 грн., з яких: 14 628 330,91 грн. - заборгованість відповідача за умовами Договору субпідряду № 01-03-12/с від 24.05.2012 р. до Договору підряду № 01-03-12 від 23.05.2012 р. (в редакції Додаткових угод: № 01 від 28.12.2012 р., № 03 від 30.12.2013 р.), 9 800,98 грн. - пеня, 9 282 019,44 грн. - сума інфляційних втрат та 580 724,70 грн. - 3 % річних (в редакції пояснень до позовної заяви № б/н від 15.11.2015 року (вх. № 16602 від 16.11.2015 року).

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку. (ст. 838 Цивільного кодексу України). Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ст. 854 Цивільного кодексу України). Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов'язання за вищезазначеним Договором № 01-03-12/с від 24.05.2012 р. до Договору підряду № 01-03-12 від 23.05.2012 р. в редакції Додаткових угод: № 01 від 28.12.2012 р., № 03 від 30.12.2013 р.. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним Договором та приписів ст. 692 Цивільного кодексу України виконані роботи не оплатив. Дана обставина відповідачем не спростована.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 14 628 330,91 грн. заборгованості відповідача за умовами Договору субпідряду № 01-03-12/с від 24.05.2012 р. до Договору підряду № 01-03-12 від 23.05.2012 р. в редакції Додаткових угод: № 01 від 28.12.2012 р., № 03 від 30.12.2013 р.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 5.5 Договору субпідряду сторони передбачили, що в разі порушення строків оплати генпідрядник на вимогу субпідрядника зобовязаний сплатити останньому пеню в розмірі 0,001 % від суми боргу за кожен день прострочення та штраф в розмірі 0,0001 % від суми боргу.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 9 800,98 грн. пені за період з 27.08.2014 року по 01.11.2014 року суд прийшов до висновку про їх задоволення (розрахунок пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга: ОСОБА_5 9.1.3" та додано до матеріалів справи).

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 9 282 019,44 грн. інфляційних втрат за період з 01.05.2014 року по 30.07.2014 року та 580 724,70 грн. 3 % річних за період з 01.05.2014 року по 26.08.2014 року, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є правомірними, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга: ОСОБА_5 9.1.3" та додано до матеріалів справи).

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. 22, ст. 49, ст. 75, ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути із Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (36039, м. Полтава, вул. Куйбишева, буд. 22-А), на користь Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" (21021, м. Вінниця, вул. Шістсотріччя, 17), - 14 628 330,91 грн. заборгованості відповідача за умовами Договору субпідряду № 01-03-12/с від 24.05.2012 р. до Договору підряду № 01-03-12 від 23.05.2012 р. в редакції Додаткових угод: № 01 від 28.12.2012 р., № 03 від 30.12.2013 р., 9 800,98 грн. пені, 9 282 019,44 грн. інфляційних втрат, 580 724,70 грн. 3 % річних та 73 080,00 грн. судового збору.

Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

3. Копію рішення направити позивачеві, за вказаною у вступній частині адресою.

Повне рішення складено 11.01.2016 року.

Суддя Г.І.Бунякіна