ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" грудня 2015 р.Справа № 916/1625/15-г

Колегія суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючого судді Шаратова Ю.А., суддів Д'яченко Т.Г. та Оборотової О.Ю., розглянувши справу за позовом: Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" (01033, м. Київ, вул. Ковпака, 29, )

до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю „Буковина" (67772, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Приморська, 89, )

Приватного підприємства „Вікторія-Н" (м. Одеса, вул. Бабеля, 34, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності

Представники:

Від позивача - Ленець О.В. (довіреність від 09.06.2015 № 02-36/1533);

Від відповідача - ТОВ „Буковина"- не з'явився;

Від відповідача - ПП „Вікторія-Н" - не з'явився;

Від третьої особи - не з'явився.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство „Укрсоцбанк" (далі - Позивач) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Буковина" (далі - Відповідач1) про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме просить: В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 за Договором невідновлювальної кредитної лінії № 670/20-301 від 29.03.2007 року перед ПАТ «Укрсоцбанк»: звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на належний ТОВ «Буковина» (код за , місцезнаходження: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Приморська, буд. 89): цілісний майновий комплекс будівель та споруд бази відпочинку «Буковина-1», розташованої за адресою: АДРЕСА_2, на земельній ділянці розміром 11 670 кв.м., яка складається в цілому з: № 1 готель-бар керамзіто бетонні блоки, площею 298,3 кв.м., № 2 склад керамзіто бетонні блоки, загальною площею 55,4 кв.м., № 3 їдальня металевий каркас, загальною площею 534,3 кв.м., № 4-6 будинки відпочинку дерев., загальною площею 411,0 кв.м., № 7 відеозал яч. бетон, загальною площею 89,3 кв.м., № 8 будинок відпочинку дерев., № 9-10 будинок відпочинку дерев., загальною площею 349,0 кв.м., № 12 душові-туалети цегла, загальною площею 72,8 кв.м., № 13 гаражи з складськими приміщеннями цегла сілікат, загальною площею 1 305,8 кв.м. Визнати за Публічним Акціонерним Товариством «Укрсоцбанк» (МФО 300023, , місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Ковпака, 29) право власності на предмет іпотеки, а саме на: цілісний майновий комплекс будівель та споруд бази відпочинку «Буковина-1» , розташованої за адресою: АДРЕСА_2, на земельній ділянці розміром 11 670 кв.м., яка складається в цілому з: № 1 готель-бар керамзіто бетонні блоки, площею 298,3 кв.м., № 2 склад керамзито бетонні блоки, загальною площею 55,4 кв.м., № 3 їдальня металевий каркас, загальною площею 534,3 кв.м., № 4-6 будинки відпочинку дерев., загальною площею 411,0 кв.м., № 7 відеозал яч. бетон, загальною площею 89,3 кв.м., № 8 будинок відпочинку дерев., № 9-10 будинок відпочинку дерев., загальною площею 349,0 кв.м., № 12 дошові-туалети цегла, загальною площею 72,8 кв.м., № 13 гаражи з складськими приміщеннями цегла сілікат, загальною площею 1 305,8 кв.м., за ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на момент реєстрації права власності.

Ухвалою суду від 20.04.2015 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 13.05.2015.

Ухвалою суду від 13.05.2015 залучено до участі у справі в якості іншого відповідача - Приватне підприємство „Вікторія-Н", залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 та відкладено розгляд справи на 17.06.2015.

17.06.2015 на адресу господарського суду Одеської області надійшла заява Позивача про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 2-3395/15). З огляду на те, що вказану Заяву про збільшення розміру позовних вимог від 17.06.2015 обґрунтовано іншими підставами ніж у первісній позовній заяві, та вона містить інші позовні вимоги, суд розцінив вказану заяву як подання іншого (ще одного) позову з одночасною зміною (доповненням) предмета і підстав позову, відмовив в її задоволенні, та розглядав справу по суті раніше заявлених позовних вимог.

Ухвалою суду від 17.06.2015 відкладено розгляд справи на 06.07.2015.

Ухвалою суду від 06.07.2015 продовжено строк розгляду справи на 15 днів та відкладено розгляд справи на 24.07.2015.

Ухвалою суду від 24.07.2015 справу призначено до колегіального розгляду.

Ухвалою суду від 27.07.2015 справу прийнято до провадження колегією суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючого суді Шаратова Ю.А., суддів Д'яченко Т.Г. і Мостепаненко Ю.І., та призначено її розгляд на 31.08.2015.

Судове засідання 31.08.2015 не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Мостепаненко Ю.І. на лікарняному.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Одеської області від 31.08.2015 № 1271 для розгляду справи № 916/1625/15-г призначено її повторний автоматичний розподіл для визначення нового складу колегії у зв'язку з перебуванням судді Мостепаненко Ю.І. з 10.08.2015 на лікарняному.

Ухвалою суду від 04.09.2015 прийнято справу № 916/1625/15-г до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого суді Шаратова Ю.А., суддів Горячук Н.О. і Д'яченко Т.Г., та призначено її розгляд на 06.10.2015.

Ухвалою суду від 06.10.2015 відкладено розгляд справи на 23.10.2015.

Судове засідання призначене на 23.10.2015 не відбулося у зв'язку із перебуванням судді Д'яченко Т.Г., яка є членом колегії у розгляді вказаної справи з 23.10.2015 на лікарняному, про що складено відповідну довідку /т. ІV, а.с. 32/.

Ухвалою суду від 28.10.2015 продовжено строк розгляду спору на 15 календарних днів та призначено розгляд справи на 10.11.2015.

Ухвалою суду від 10.11.2015 відмовлено у задоволені заяви від 23.10.2015 (вх. № 26384/15) відповідача - ПП „Вікторія-Н" про відвід складу суду у справі № 916/1625/15-г.

Ухвалою суду від 10.11.2015 відкладено розгляд справи на 17.11.2015.

Судове засідання призначене на 17.11.2015 не відбулося у зв'язку із прийняттям Верховною Радою України постанови від 12.11.2015 № 788-VIII, якою звільнено члена колегії суддю Горячук Н.О.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Одеської області від 17.11.2015 для розгляду справи № 916/1625/15-г повторно призначено автоматичний розподіл справи для визначення складу колегії. За результатами автоматизованого розподілу визначено наступний склад колегії: головуючий суддя Шаратов Ю.А., судді Д'яченко Т.Г. і Оборотова О.Ю.

Ухвалою суду від 19.11.2015 прийнято справу № 916/1625/15-г до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого суді Шаратова Ю.А., суддів Д'яченко Т.Г. і Оборотової О.Ю., та призначено її розгляд на 07.12.2015.

Ухвалою суду від 07.12.2015 відмовлено у задоволені заяви від 16.11.2015 (вх. № 28495/15) відповідачів ПП „Вікторія-Н", ТОВ „Буковина" та третьої особи - ОСОБА_1 про відвід складу суду у справі № 916/1625/15-г.

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Позовні вимоги, із посиланням на статті 509, 525, 526, 549, 550, 551, 552, 612, 651, 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, статті 12, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» обґрунтовані виникненням у Позивача на підставі Іпотечного договору (з майновим поручителем) від 29.03.2007 права стягнення на предмет іпотеки - цілісний майновий комплекс, що належить ТОВ „Буковина", в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за Договором невідновлювальної кредитної лінії від 29.03.2007 № 670/20-301 у загальній сумі 406 112,23 доларів США, що еквівалентно 9 310 752,83 грн., яка складається з 218 000,00 доларів США - сума заборгованості за кредитом, 86 750,68 доларів США - сума заборгованості за відсотками, 64 606,72 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 25 709,53 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 11 045,30 доларів США - сума заборгованості за комісіями.

У відзиві на заяву про застосування позовної давності від 16.06.2015 № 08.506-297/85-2367 (вхід. від 17.06.2015 № 15469/15) позивач просив відмовити відповідачу ПП «Вікторія-Н» у задоволенні заяви про застосування позовної давності /т. ІІІ а.с. 11-14/. Окрім того, у цьому відзиві Позивач зазначає, що внаслідок невиконання ОСОБА_1 зобов'язань з погашення кредиту, ПАТ «Укрсоцбанк» був вимушений звернутись до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором кредиту, яка була задоволена третейським судом. На підставі рішення Третейського суду Дніпровським районним судом міста Києва був виданий виконавчий лист № 6-402/10 від 15.09.2010, який разом із заявою про прийняття до виконання виконавчого документа, неодноразово подавався ПАТ «Укрсоцбанк» до органів Державної виконавчої служби. Але рішення третейського суду не було виконане. Також Позивач вказує на те, що застава зберігає силу у випадках заміни заставодавця правонаступником з підстав, передбачених законом.

У додаткових поясненнях від 09.11.2015 № 08.506-297/85-4423 Позивач, заперечуючи проти заяви про застосування позовної давності зазначає, що 27.10.2009 Постійно діючим Третейським судом при асоціації українських банків було прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» 1 946 718,80 грн. заборгованості за Договором невідновлювальної кредитної лінії від 29.03.2007 № 670/20-301 та 19 867,19 грн. витрат пов'язаних з вирішенням спору третейським судом, що підтверджується ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15.09.2010 про видачу виконавчих листів. Постановою Першого приморського ВДВС Одеського МУЮ від 28.12.2012 виконавчий лист від 15.03.2010 № 6-402/10 повернутий стягувачеві без виконання. 20.05.2015 виконавчий лист від 15.03.2010 № 6-402/10 подано повторно до органів виконавчої служби, що підтверджується копією заяви з відміткою про отримання. Вказані дії, на думку Позивача, свідчать про переривання перебігу позовної давності в розумінні положень статті 264 Цивільного кодексу України, а тому позовна заява була подана до Господарського суду Одеської області в належний строк. Окрім того, Позивач зазначає про різний склад сторін та різність предметів спору (через не визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки) у справах № 15/169-09-5920 і № 916/1625/15-г, а тому, на його думку відсутні підстави для припинення провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач - ТОВ „Буковина" явку свого повноважного представника до судового засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином /т. ІV, а.с. 175/.

Відповідач - ПП „Вікторія-Н" явку свого повноважного представника до судового засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином /т. ІV, а.с. 176/.

Третя особа - ОСОБА_1 явку свого повноважного представника до судового засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином /т. ІV, а.с. 172/.

У Заяві про застосування позовної даності від 27.04.2015 (вхід. від 27.04.2015 № 2-2312/15) відповідачі відповідно до частини третьої статті 267 Цивільного кодексу України зробили заяву про застосування позовної давності до спірних правовідносин пов'язаних із стягненням заборгованості за Договором невідновлювальної кредитної лінії від 29.03.2007 № 670/20-301, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 а також до правовідносин, які виникли із Іпотечного договору від 29.03.2007, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Буковина», у зв'язку з чим просили відмовити у задоволенні позову. Окрім того, відповідачі зазначають, що загальними зборами засновників ТОВ «Буковина» (протокол від 17.09.2014 № 10) прийнято рішення про припинення (реорганізацію) товариства як юридичної особи шляхом його приєднання до Приватного підприємства «Вікторія-Н». 29.09.2014 реєстраційні відомості про перебування ТОВ «Буковина» у процесі припинення за рішенням засновників розміщено в офіційному загальнодержавному спеціалізованому друкованому засобі масової інформації «Бюлетень держаної реєстрації» № 296(26), 297(27). Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Буковина» від 17.09.2014 (протокол № 10) встановлено строк для заявлення кредиторами своїх вимог до 29.11.2014. Комісією з припинення ТОВ «Буковина» та директором ПП «Вікторія-Н» підписано Передавальний акт від 06.12.2014, який затверджений загальними зборами ТОВ «Буковина» та рішенням засновника ПП «Вікторія-Н». Отже, після підписання та затвердження вказаного передавального акту, починаючи з 06.12.2014, ПП «Вікторія-Н» стало повним (універсальним) правонаступником ТОВ «Буковина» /т. І а.с. 82-87/.

У Відзиві на позовну заяву від 17.05.2015 (вхід. від 17.06.2015 № 15443/15), підписаним ОСОБА_1 та директором ПП «Вікторія-Н» ОСОБА_8 також відповідно до частини третьої статті 267 Цивільного кодексу України зроблено заяву про застосування позовної давності до спірних правовідносин пов'язаних із стягненням заборгованості за Договором невідновлювальної кредитної лінії від 29.03.2007 № 670/20-301, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 а також до правовідносин, які виникли із Іпотечного договору від 29.03.2007, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Буковина» (майновим поручителем), у зв'язку з чим просили відмовити у задоволенні позову /т. ІІІ а.с. 1-5/.

У додатковому відзиві від 09.11.2015 (вхід. від 10.11.2015 № 27900/15) відповідачами зроблено заяву про застосування позовної давності до основних та додаткових позовних ПАТ «Укрсоцбанк» до ТОВ «Буковина», ПП «Вікторія-Н», ОСОБА_1 за правовідносинами, які виникли за Договором невідновлювальної кредитної лінії від 29.03.2007 № 670/20-301, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 а також до правовідносин, які виникли із Іпотечного договору від 29.03.2007, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Буковина»/т. ІІІ а.с. 41-44/. Також, відповідачі зазначають, що на підставі Звіту про незалежну оцінку майна (ідентифікатор за базою ФДМУ 277417_03112014_ZX141103-010 від 03.11.2014) вартість цілісного майнового комплексу будівель та споруд бази відпочинку «Буковина-1», що є власністю ТОВ «Буковина» становить 15 578 300,00 грн., що дорівнює 1 202 957,53 доларів США (станом на 04.11.2014 курс гривні встановлений НБУ до долара США становить 12,95 гривень). З урахуванням офіційного курсу гривні, встановленого НБУ на 09.11.2015 вартість цілісного майнового комплексу будівель та споруд бази відпочинку «Буковина-1», що є власністю правонаступника ТОВ «Буковина» - Приватного підприємства «Вікторія-Н» становить 27 367 284,00 грн., що дорівнює 1 202 957,53 доларів США.

У Заяві про зловживання позивачем правом на судовий захист від 17.11.2015 (вхід. від 17.11.2015 № 2-6288/15), представники відповідачів і ОСОБА_1 вказали на наявність рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2010 у справі № 15/169-09-5920, у зв'язку з чим, провадження у справі № 916/1625/15-г підлягає припиненню відповідно до пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

У заяві про відмову у задоволенні позову від 23.11.2015 (вхід. від 24.11.2015 № 29427/15) представники відповідачів і ОСОБА_1 зазначають про пропущення Позивачем строку, встановленого частиною третьою статті 112 Цивільного кодексу України /т. IV а.с. 159-161/.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представника позивача, суд,

в с т а н о в и в :

29.03.2007 між Позивачем та відповідачем - ТОВ "Буковина" укладено Іпотечний договір (з майновим поручителем), посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Чухрай Т.Ю., реєстровий номер 977 (далі - Іпотечний договір від 29.03.2007) /а.с. 12-14/.

Відповідно до пункту 1.1 Іпотечного договору від 29.03.2007 іпотекодавець (Відповідач) передає в іпотеку іпотекодержателю (Позивач) в якості забезпечення виконання позичальником (ОСОБА_1) зобов'язань за Договором кредиту від 29.03.2007 № 670/20-301 (далі - «Основне зобов'язання»), а саме: цілісний майновий комплекс будівель та споруд бази відпочинку «Буковина-1», розташованої за адресою: АДРЕСА_2, на земельній ділянці розміром 11 670 кв.м., яка складається в цілому з: № 1 готель-бар керамзіто бетонні блоки, площею 298,3 кв.м., № 2 склад керамзіто бетонні блоки, загальною площею 55,4 кв.м., № 3 їдальня металевий каркас, загальною площею 534,3 кв.м., № 4-6 будинки відпочинку дерев., загальною площею 411,0 кв.м., № 7 відеозал яч. бетон, загальною площею 89,3 кв.м., № 8 будинок відпочинку дерев., № 9-10 будинок відпочинку дерев., загальною площею 349,0 кв.м., № 12 душові-туалети цегла, загальною площею 72,8 кв.м., № 13 гаражи з складськими приміщеннями цегла сілікат, загальною площею 1 305,8 кв.м., яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності від 07.10.2012, дублікат якого виданий Білгород-Дністровською районною держаною адміністрацією 12.07.2005, зареєстрованого Комунальним Підприємством «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» 15.07.2005, номер запису: 81 в книзі: 1, реєстраційний номер: 3381967.

Пунктом 1.4 Іпотечного договору від 29.03.2007 встановлено зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання, а саме: 1.4.1. повернення позичальником кредиту у розмірі 218 000,00 доларів США з порядком погашення суми основної заборгованості та процентів згідно кредитного договору, з кінцевим терміном повернення заборгованості 28.03.2012, та наступним графіком повернення кредиту: 28.06.2011 - 80 000,00 доларів США; 28.09.2011 - 80 000,00 доларів США; 28.12.2011 - 29 000,00 доларів США; 28.03.2012 - 29 000,00 доларів США, а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором, яким обумовлене Основне зобов'язання; 1.4.2. сплата процентів за користування кредитом у розмірі 13% річних та комісій, у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлене Основне зобов'язання; 1.4.4. відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимог за Основним зобов'язанням, та збитків завданих порушенням Основного зобов'язання.

Згідно із пунктом 6.3 Іпотечного договору від 29.03.2007 він набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення Основного зобов'язання. Дія договору також припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема, Законом України «Про іпотеку».

29.03.2007 між Позивачем та ОСОБА_1 укладено Договір невідновлювальної кредитної лінії № 670/20-301 (далі - Кредитний договір від 29.03.2007).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.1.1., 1.1.2, 1.3 Кредитного договору від 29.03.2007 кредитор (Позивач) зобов'язався надавати позичальнику (ОСОБА_1.) грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Надання кредиту здійснюється окремими частинами (транш), зі сплатою 13 % річних за кредитом та комісій, в розмірі та в порядку визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в Додатку 1 до договору, який є невід'ємною складовою частиною цього договору, в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом, в сумі 218 000,00 доларів США, з наступним порядком надання траншів кредиту, а саме: 29.03.2007 в сумі 218 000,00 доларів США. Погашення кредиту здійснюється відповідно до графіку, що міститься в Додатку 2 до договору, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом не пізніше 28.03.2012 на умовах, визначених договором. Кредит надається позичальнику на поточні потреби.

Пунктами 2.2, 2.3, 2.4 Кредитного договору від 29.03.2007 встановлено, що кредит вважається наданим в момент (день) списання сум траншу кредиту з позичкового рахунку, зазначеного в п. 2.1 договору, на підставі письмової заяви позичальника. Нарахування процентів за користування кредитом (траншем кредиту) здійснюється у валюті наданого кредиту, щомісячно, в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі, за методом «факт/360», де «факт» - це фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, а « 360» - умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Сплата процентів за користування кредитом (траншами кредиту) здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно не пізніше п'ятого числа місяця, наступного за місяцем в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі на рахунок № НОМЕР_2, відкритий у Київському відділенні Одеської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк». У випадку, якщо день сплати процентів за користування кредитом припадає на неробочий день кредитора, то днем сплати процентів вважається попередній робочий день кредитора.

03.10.2008 між Позивачем і ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору від 29.03.2007, яким з 21.10.2008 доповнено Додаток № 1 (Тарифи та послуги банку, пов'язані з наданням кредиту) до договору пунктом 3 із послугою ведення кредитної справи позичальника /т. І а.с. 14/.

24.11.2008 між Позивачем і ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору від 29.03.2007, яким з 31.10.2008 внесено зміни до Додатку № 1 (Тарифи та послуги банку, пов'язані з наданням кредиту) до договору в пункт 3 із послугою ведення кредитної справи позичальника /т. І а.с. 15/.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

За приписами частини першої статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення що регулюють відносини за договором позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 10561 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір процентів та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Позивачем були надані кредитні кошти позичальнику - ОСОБА_1 за Кредитним договором від 29.03.2007 у розмірі 218 000,00 доларів США, що підтверджується листом-заявкою на кредит/транш № 1 від 29.03.2007 /т. І а.с. 26/.

У матеріалах справи відсутні докази повернення ОСОБА_1 суми кредиту за Кредитним договором від 29.03.2007. Отже, заборгованість ОСОБА_1 за кредитом становить 218 000,00 доларів США.

Позивачем нараховані відсотки у розмірі 86 750,68 доларів США за користування кредитом у періоді з 29.03.2007 по 31.03.2012 за ставкою 13 % річних /т. І а.с. 27/.

В силу частини другої статті 20 Господарського кодексу України, захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно із частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов'язання визначені статтею 611 Цивільного кодексу України, зокрема, пунктом 3 частини першої, зазначеної статті встановлена сплата неустойки.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4.1 Кредитного договору від 29.03.2007 передбачено, що у разі прострочення позичальником строків погашення кредиту (траншів кредиту), сплати процентів, комісій, зазначених у п.п. 1.1.2, п. 2.4, п. 2.5, 3.3.15 цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню у національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період невиконання зобов'язань за цим договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення.

Отже, пункт 4.1 Кредитного договору від 29.03.2007 не містить умов щодо зняття часових обмежень нарахування штрафних санкцій, встановлених частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України.

Позивачем нарахована пеня за прострочення строків повернення суми кредиту за Кредитним договором від 29.03.2007 за період з 14.04.2014 по 14.04.2015 у розмірі 64 606,72 доларів США (еквівалент - 1 481 209,31 грн.) /т. І а.с. 27/. Проте, таке нарахування не відповідає положенням частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Адже, згідно із підпунктом 1.1.2 пункту 1.1 Кредитного договору від 29.03.2007 кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом встановлений сторонами не пізніше 28.03.2012. А відтак, неправомірним є нарахування пені за прострочення повернення суми кредиту у період з 14.04.2014 по 14.04.2015, тобто за межами строку у шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивачем також нарахована пеня за період з 14.04.2014 по 14.04.2014 у розмірі 25 709,53 доларів США (еквівалент - 589 430,80 грн.) за прострочення строків сплати процентів за користування кредиту за Кредитним договором від 29.03.2007 у розмірі 86 750,68 доларів США нарахованих у періоді з 29.03.2007 по 31.03.2012 /т. І а.с. 27/. Проте, таке нарахування не відповідає положенням частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Адже, згідно із пунктом 2.4 Кредитного договору від 29.03.2007 сплата процентів за користування кредитом (траншами кредиту) здійснюється щомісячно не пізніше п'ятого числа місяця, наступного за місяцем в якому нараховані проценти. А відтак, неправомірним є нарахування пені за прострочення сплати вказаної суми процентів за користування кредитом у період з 14.04.2014 по 14.04.2015, тобто за межами строку у шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно із статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження існування заявленої до стягнення заборгованості позичальника - ОСОБА_1 за комісіями за Кредитним договором від 29.03.2007 у розмірі 11 045,30 доларів США (еквівалент - 253 230,63 грн.), зокрема, надання банківських послуг на таку суму.

Не підлягає задоволенню викладене у Заяві про зловживання позивачем правом на судовий захист від 17.11.2015 (вхід. від 17.11.2015 № 2-6288/15), клопотання представників відповідачів і третьої особи про припинення провадження у справі у зв'язку із наявністю рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2010 у справі № 15/169-09-5920 між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, з огляду на наступне.

Як випливає зі змісту рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2010 предметом розгляду у справі № 15/169-09-5920 були вимоги Позивача до ТОВ «Буковина» про стягнення на користь Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк" в особі Одеської обласної філії заборгованості за договором невідновлювальної кредитної лінії № 670/20-301 від 29.03.2007 в сумі 1 961 400,60 грн. шляхом звернення стягнення на цілісний майновий комплекс будівель та споруд бази відпочинку „Буковина", розташований за адресою: АДРЕСА_2, що розташований на земельній ділянці розміром 11670 кв.м, належить Товариству з обмеженою відповідальністю „Буковина" та перебуває в іпотеці АКБ „Укрсоцбанк" на умовах іпотечного договору від 29.03.2009 року реєстровий № 977, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Чухрай Т.Ю.

При цьому, позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на майно Господарським судом Одеської області у справі № 15/169-09-5920 не розглядались, судове рішення про спору з таким предметом не приймалось.

Отже, оскільки предметом розгляду у цій справі є вимоги про стягнення з відповідачів в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором від 29.03.2007 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 29.03.2007 саме шляхом визнання права власності на майно, тобто позовна вимога яка раніше судом не розглядалась, зокрема у справі № 15/169-09-5920, відсутні підстави для припинення провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Суд не приймає довід відповідачів та третьої особи про наявність підстав для відмови у позові через пропущення Позивачем строку, встановленого частиною третьою статті 112 Цивільного кодексу України, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 104 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Тобто, вказаною нормою передбачено можливість припинення діяльності товариства двома шляхами: 1) реорганізація з переданням ним всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення); 2) ліквідація без правонаступництва.

Відповідно до частин третьої, п'ятої статті 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

З огляду на можливі шляхи припинення юридичної особи Законом встановлено різні правові наслідки спливу строку заявлення кредиторами своїх вимог.

Частиною другою статті 107 Цивільного кодексу України передбачено, що після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), які мають містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов'язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами.

Згідно із частинами третьою, п'ятою статті 112 Цивільного кодексу України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи. Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.

Отже, погашення вимог кредиторів передбачено вказаними нормами лише у разі ліквідації юридичної особи. При реорганізації (злиття, приєднання, поділ, перетворення) погашення вимог кредиторів у зв'язку зі спливом строку для їх заявлення не відбувається.

Як випливає зі змісту наданих відповідачами протоколу Загальних зборів учасників ТОВ «Буковина» від 06.12.2014 № 11, а також Рішення засновника Приватного підприємства «Вікторія-Н» від 06.12.2014 № 5-16, загальними зборами Товариства з обмеженою відповідальністю «Буковина» прийнято рішення (протокол від 17.09.2014 № 10) про приєднання товариства до Приватного підприємства «Вікторія-Н» /т. І а.с. 97-99, 100-102, т. ІІІ а.с. 243-245, 246-248/. Тобто, у даному випадку йдеться не про ліквідацію юридичної особи, а про її припинення шляхом реорганізації - приєднання до іншої юридичної особи (правонаступника). А відтак, відсутні підстави для застосування норм частин третьої, п'ятої статті 112 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 256, частини першої статті 257, частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною третьою статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Суд не приймає довід Позивача щодо подання ним позовної заяви у межах позовної даності через її переривання, з огляду на наступне.

Згідно із статтею 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З огляду на те, що, як встановлено рішенням Господарського суду Одеської області від 05.02.2010 у справі № 15/169-09-5920, Позивач звернувся до ОСОБА_1 та ТОВ «Буковина» з листами-претензіями від 20.02.2009 про сплату заборгованості, і відповідно до підпункту 3.3.15 пункту 3.3 Кредитного договору від 29.03.2007 у позичальника виник обов'язок з дострокового, протягом 30 днів, повернення кредиту, перебіг позовної давності за вимогою про стягнення суми основного розпочався за спливом вказаного строку.

Оскільки пунктом 2.4 1 Кредитного договору від 29.03.2007 встановлено, що сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно не пізніше п'ятого числа місяця, наступного за місяцем в якому нараховані проценти, початками перебігу позовної даності за вимогами про стягнення сум процентів є відповідно кожне шосте число місяця, в якому повинен був бути здійснений платіж. При цьому, для останнього платежу відсотків, що входять в суму 86 750,68 доларів США за користування кредитом у періоді з 29.03.2007 по 31.03.2012, початком перебігу позовної давності є 06.04.2012.

У матеріалах справи відсутні докази вчинення позичальником - ОСОБА_1 або майновим поручителем - ТОВ «Буковина» дій, що свідчать про визнання боргу та обов'язків за Кредитним договором від 29.03.2007 та Іпотечним договором від 29.03.2007.

Пред'явлення АКБ «Укрсоцбанк» позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором невідновлювальної кредитної лінії від 29.03.2007 № 670/20-301 у розмірі 1 946 718,80 грн., тобто за частиною вимоги, право на яку має Позивач, його розгляд Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків свідчить про переривання позовної давності.

Звернення Позивача до Господарського суду Одеської області із позовом про стягнення заборгованості за договором невідновлювальної кредитної лінії № 670/20-301 від 29.03.2007 в сумі 1 961 400,60 грн. шляхом звернення стягнення на цілісний майновий комплекс, тобто за частиною вимоги, право на яку має Позивач, також свідчить про переривання позовної давності.

Рішення Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків у справі № 1379-09 було ухвалено 27.10.2009. Господарським судом Одеської області у справі № 15/169-09-5920 рішення ухвалено 05.02.2010, та набрало законної сили 23.02.2010. А відтак, за вимогою про стягнення з відповідачів в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором від 29.03.2007 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 29.03.2007 шляхом визнання права власності на майно, перебіг позовної давності, яка повинна обчислюватись окремо від позовної давності для інших вимог, після переривання розпочався заново.

Відповідно до частини четвертої статті 51 Господарського процесуального кодексу України процесуальна дія, для якої встановлено строк, може бути вчинена до 24-ї години останнього дня строку. Якщо позовну заяву, відзив на позовну заяву, заяву про перегляд рішення та інші документи здано на пошту чи телеграф до 24-ї години останнього дня строку, строк не вважається пропущеним.

Як випливає зі змісту відбитків штампу реєстрації вхідної кореспонденції позовну заяву було подано до Господарського суду Одеської області 17.04.2015 /т. І а.с. 4/. Тобто, на момент звернення Позивача до суду сплила позовна давність за вимогами про стягнення з відповідачів в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитом ОСОБА_1 за Кредитним договором від 29.03.2007 у розмірі 218 000,00 доларів США (еквівалент 4 997 988,12 грн.), а також відсотків у розмірі 86 750,68 доларів США (еквівалент 1 9888 893,97 грн.) за користування кредитом у періоді з 29.03.2007 по 31.03.2012. А відтак, з огляду на заяви відповідачів про застосування позовної даності, наявні підстави для відмови у позові відповідно до частини четвертої статті 267 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у позові в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Повне рішення, у зв'язку із перебуванням члена колегії судді Оборотової О.Ю. на лікарняному, складено відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 15 грудня 2015 р.

Керуючись частиною першою статті 11, частиною першою статті 104, частинами третьою, п'ятою статті 105, частиною другою статті 107, частинами третьою, п'ятою статті 112, частиною першою статті 256, частиною першою статті 257, частиною першою статті 261, статтею 264, частиною третьою статті 267, статтями 525, 526, 536, 549, 610, 611, 1046, 1054, частиною першою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, частиною другою статті 20, частиною першою статті 193, статтею 217, частиною першою статті 230, частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, статтями 33, 34, 49, 51, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Головуючий Ю.А. Шаратов

Суддя Т.Г. Д'яченко

Суддя О.Ю. Оборотова