КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2015 р. Справа№ 910/11717/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Власова Ю.Л.

Станіка С.Р.

при секретарі судового засідання - Киниці А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тар Компані ЛТД"

на рішення господарського суду міста Києва від 10.06.2015

у справі № 910/11717/15 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тар Компані ЛТД"

про стягнення 258 210 896,16 грн.

за участю представників:

від позивача: Демченко О.В.,

від відповідача: Войцехівський О.В.,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" (далі - ПАТ "ВіЕйБі Банк") в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Тар Компані ЛТД" про стягнення 258 210 896,16 грн. з яких: 218 029 589,05 грн. - заборгованість за кредитом, 35 390 682,37 грн. - заборгованість за процентами, 2 107 432,62 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту, 225 796,34 грн. - 3 % річних на суму заборгованості, 2 457 395,78 грн. - інфляційні збитки за несвоєчасну сплату процентів.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.06.2015 позов задоволено частково, стягнуто на користь позивача 218 029 589,05 грн. заборгованості за кредитом, 35 390 682,37 грн. заборгованості за процентами, 2 107 432,62 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту, 225 796,34 грн. 3 % річних на суму заборгованості та 1 595 364,91 грн. інфляційних збитків за несвоєчасну сплату процентів.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ТОВ "Тар Компані ЛТД" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 10.06.2015 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема скаржник вказує на недоведеність позовних вимог належними та допустимими доказами, оригіналами наданих до суду документів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2015 апеляційну скаргу ТОВ "Тар Компані ЛТД" у справі № 910/11717/15 прийнято до провадження.

Розпорядженням секретаря судової палати від 06.10.2015 у зв'язку з виходом з відпусток суддів Власова Ю.Л. та Станіка С.Р., які входить до складу постійної колегії суддів згідно з рішенням зборів суддів, для розгляду справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя Хрипун О.О., судді: Власов Ю.Л., Станік С.Р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 апеляційну скаргу ТОВ "Тар Компані ЛТД" у справі № 910/11717/15 прийнято до провадження новим складом колегії, ухвалено здійснювати її розгляд в раніше призначеному судовому засіданні 07.10.2015.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представники позивача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечили, вказавши на її безпідставність.

Клопотання відповідача про призначення судово-економічної експертизи, мотивоване великою сумою позову, складністю обчислення, великою кількістю змін умов договору та помилками, на думку скаржника, в розрахунках позивача, було відхилене судом як безпідставне з огляду на недоведеність заявником необхідності спеціальних знань в області економіки та банківської справи для з'ясування наявності та розміру заборгованості за кредитним договором, враховуючи наявні матеріали справи, а також заперечення скаржника позовних вимог в цілому.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

05.06.2013 між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та ТОВ "Добробут Інвестсервіс" був укладений кредитний договір № 69-2013, на умовах якого банк зобов'язався надати ТОВ "Добробут Інвестсервіс" кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом 108 000 000,00 грн. зі сплатою відсотків відповідно до умов кредитного договору, терміном повернення кредиту до 04.12.2014 включно.

Договором про внесення змін від 26.06.2013 до кредитного договору сторони погодили, що кредитор зобов'язується надати ТОВ "Добробут Інвестсервіс" кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом 208 000 000,00 грн.

Отримання ТОВ "Добробут Інвестсервіс" кредитних коштів на загальну суму 208 000 000,00 грн. для купівлі цінних паперів підтверджується меморіальними ордерами № 169169 від 05.06.2013 та № 1168686 від 26.06.2013.

04.10.2013 між ПАТ "ВіЕйБі Банк" (кредитор), ТОВ "Добробут Інвестсервіс" (позичальник) та ТОВ "Тар Компані ЛТД" (новий позичальник) укладено договір про внесення змін № 7 до кредитного договору № 69-2013, яким у відповідності з положеннями ст. 520 ЦК України здійснено заміну сторони позичальника в кредитному договорі, у зв'язку з чим всі права та обов'язки позичальника за кредитним договором перейшли від ТОВ "Добробут Інвестсервіс" до ТОВ "Тар Компані ЛТД".

У п. 3 договору про внесення змін № 7 сторони погодили, що загальна сума зобов'язань за договором, що переходить до нового позичальника становить 218 029 589,05 грн. Відсоткова ставка за користування кредитом згідно з договором про внесення змін № 8 від 04.10.2013 до кредитного договору становить 25 % річних.

Переведення боргу за кредитним договором № 69-2013 від 05.06.2013 на відповідача в сумі саме 218 029 589,05 грн. підтверджено меморіальним ордером № 173601 від 04.10.2013 та виписками по особовим рахункам ТОВ "Добробут Інвестсервіс" та ТОВ "Тар Компані ЛТД".

В подальшому договором від 01.04.2014 про внесення змін до кредитного договору сторони встановили термін остаточного повернення кредиту - 04.12.2015 згідно договору про внесення змін від 01.04.2014.

Договором про внесення змін від 13.08.2014 до кредитного договору сторони погодили, що процентна ставка з 01.09.2014 встановлюється у розмірі 16,1 % річних.

Договором про внесення змін від 15.10.2014 до кредитного договору, сторони погодили, що процентна ставка нарахована за період з 01.05.2014 по 30.09.2014 позичальник сплачує в строк до 15.11.2014.

Згідно п. 15.4 кредитного договору, договір діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Проценти за користування кредитом нараховуються банком у валюті кредиту на фактично отриману позичальником суму кредиту за фактичний строк користування ним, з дня видачі кредиту по день повернення кредиту (п. 2.2 кредитного договору).

Кількість днів для розрахунку процентів визначається факт/факт (фактична кількість днів у місяці та у році).

Нарахування процентів здійснюється щомісячно за період з 26 числа попереднього місяця по 25 число включно поточного місяця та в день повернення кредиту. При розрахунку процентів враховується день надання кредиту і не враховується день повернення кредиту.

Матеріали справи свідчать, що банк виконав свої зобов'язання за договором та надав відповідачу кредит у розмірі 218 029 589,05 грн. та відповідач не повернув заборгованість за кредитом, яка станом на 24.02.2015 становить 218 029 589,05 грн.

Згідно з умовами договору (п. 1.2) банк за користування кредитом нараховує проценти у відповідності до п. 2.3 кредитного договору, виходячи із фактичної суми заборгованості.

Відповідно до п. 2.4 кредитного договору (зі змінами та доповненнями), відповідач зобов'язаний: проценти нараховані за місяць сплачувати щомісяця, не пізніше 15 календарного числа місяця, наступного за тим, за який вони нараховані. При цьому, проценти нараховані по 30.09.2014 позичальник сплачує в строк до 15.11.2014.

Місцевим господарським судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що станом на 24.02.2015 прострочена заборгованість відповідача по сплаті відсотків за користування кредитом становить 35 390 682,37 грн., враховуючи часткове погашення процентів за користування кредитом у розмірі 47 820 728,84 грн. Доказів погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом відповідач суду не надав.

Таким чином місцевим господарським судом встановлено, що в порушення умов договору та норм чинного законодавства України, позичальник не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість, що складається з заборгованості по кредиту у сумі 218 029 589,05 грн., заборгованості за процентами у сумі 35 390 682,37 грн.

Вимога № 32-2775 від 04.03.2015 про погашення заборгованості за кредитним договором, яка була направлена на адресу відповідача 06.03.2015, останнім не задоволена та залишена без відповіді.

Відповідно до п. 14.4 кредитного договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення.

Перевіривши розрахунок пені, місцевий господарський суд вмотивовано визнав його обґрунтованим в сумі 2 107 432,62 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За перевіреним судом розрахунком, 3 % річних підлягають задоволенню у розмірі заявленому до стягнення 225 796,34 грн., а інфляційні втрати підлягають задоволенню у сумі 1 595 364,91 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що 04.10.2013 позивачем до відповідача безпідставно передано збільшений обсяг основної кредитної лінії 218 029 589,05 (змінами до договору погоджено лише 208 000 000,00 грн.). Різниця (10 029 589,05 грн. - "позакредитна заборгованість") рахуватись як тіло кредиту не може.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач уклавши 04.10.2013 договір про внесення змін № 7 до кредитного договору № 69-2013 взяв на себе зобов'язання боржника перед банком у сумі 218 029 589,05 грн. основного боргу.

Згідно із ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За висновком колегії судів, договір від 04.10.2013, яким передбачена заміна боржника у зобов'язанні ТОВ "Добробут Інвестсервіс" на ТОВ "Тар Компані ЛТД" є не тільки договором про переведення боргу, на підставі якого старий боржник передає свої обов'язки у зобов'язанні новому боржнику, що вступає у зобов'язання та має виконати обов'язок перед кредитором, адже п. 8 цього договору було також внесено зміни в п. 1.1 ст. 1 кредитного договору № 69-2013, виклавши його в наступній редакції: Відповідно до умов цього договору кредитор зобов'язується надати позичальнику кредит у формі поновлюваної кредитної лінії з лімітом 218 029 589,05 грн., п позичальник зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії можливі штрафні санкції та інші платежі, передбачені цим договором, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором.

Вищезазначений договір не втратив свою чинність, в судовому порядку недійсним не визнаний, його недійсність прямо не встановлена законом, отже, враховуючи передбачену ст. 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, колегія суддів визнає його правомірність в регулюванні спірних правовідносин щодо погашення заборгованості відповідачем за кредитним договором.

В силу ст. 522 ЦК України відповідач як новий боржник у зобов'язанні має право висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником.

Оскаржуючи рішення місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог, відповідач, не заперечуючи фактів існування кредитних відносин між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та ТОВ "Добробут Інвестсервіс" та переведення боргу на ТОВ "Тар Компані ЛТД", стверджує про їх недоведеність з огляду на відсутність оригіналів документів.

Частина 2 ст. 36 ГПК України дозволяє подачу письмових доказів не лише в оригіналі а й у належним чином засвідченій копії.

Подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності).

Якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви, господарський суд може витребувати оригінали цих документів, у тому числі для огляду в судовому засіданні з наступним поверненням цих оригіналів особі, яка їх подала.

У разі неподання оригіналів документів на вимогу суду справа розглядається за наявними доказами, оцінка яких здійснюється відповідно до вимог статей 32, 33, 43 ГПК України.

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

З пояснень позивача, листа-запиту слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України від 17.11.2014 № 51/12-061/02, супровідного листа ПАТ "ВіЕйБі Банк" (стор. справи 52-54), вбачається, що оригінал кредитного договору № 69-2013 від 05.06.2013, оригінали додаткових угод до цього кредитного договору як і оригінали інших документів даної кредитної справи були передані до слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України.

Отже, місцевий господарський суд правомірно розглянув справу за наявними у ній доказами, оцінивши їх відповідно до ст. 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, врахувавши, що ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржник не подав суду жодних доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тар Компані ЛТД" на рішення господарського суду міста Києва від 10.06.2015 у справі № 910/11717/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 10.06.2015 у справі № 910/11717/15 залишити без змін.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді Ю.Л. Власов

С.Р. Станік