РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2015Справа №910/15482/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельна компанія КАПІТАЛ", м. Київ

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія", м. Київ

про стягнення 38 834,26 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Семененко Є.М. (довіреність б/н від 01.05.2015)

від відповідача: Тарасюк Є.О. (довіреність б/н від 02.07.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельна компанія КАПІТАЛ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія" про стягнення 38 834,26 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 0301/13 від 01.01.2013 р. в частині своєчасної оплати за виконані роботи у березні 2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2015 р. порушено провадження у справі № 910/15482/15, розгляд останньої призначено на 02.07.2015 р.

02.07.2015 р. через канцелярію суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Представник відповідача у судовому засіданні надав клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначивши, що листом №72 від 13.03.2015 року відповідач повідомив позивача про відмову від договору № 0301/13 від 01.01.2013, таким чином, відповідач вважає, що зобов'язання сторін за договором №0301/13 від 01.01.2013 року припинилися, в зв'язку з відмовою відповідача від договору підряду.

Крім цього, відповідач зазначив, що з березня 2015 року не отримував від позивача послуг щодо ТО ліфтів та систем ОДС, жодних доказів виконання робіт ним не надано.

У судовому засіданні 02.07.2015 р. оголошено перерву у судовому засіданні до 30.07.2015 р. на підставі ст.. 77 ГПК України.

30.07.2015 р. через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позов.

У поданому відзиві відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що між сторонами не укладалось жодного додатку до Договору, який би визначав перелік об'єктів замовника, зокрема адреси будинків, в яких мали б бути виконані роботи щодо обслуговування систем ОДС. В Акті за березень 2015 року відповідачем жодної інформації щодо виконаних робіт та на яких об'єктах виконувались роботи не зазначено.

Також відповідач зазначає, що в Журналах технічного обслуговування (ТО) і ремонтів ліфта та обладнання ОДС, які належать відповідачу, записи щодо проведення технічного огляду чи обслуговування систем ОДС відсутні. Позивачем неправомірно після розірвання договору здійснювалось перешкоджання огляду ліфтів, утримувалися паспорта ліфтів, ключі від ліфтів, що перешкоджало відповідачу (замовнику) здійснити огляд ліфтів, перевірити факт виконання робіт, здійснити прийняття робіт, у разі їх виконання.

У судовому засіданні представники сторін подали клопотання про продовження строку вирішення спору, яке задоволено судом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2015 р. продовжено строк вирішення спору на 15 днів, розгляд справи відкладено на 27.08.2015 р.

26.08.2015 р. через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог, у яких останній повідомив, що метою належного виконання прийнятих на себе зобов'язань, між позивачем та ТОВ «ОДС - ЛІФТСЕРВІС» укладено договір № 30 від 01.02.2013 року, відповідно до умов якого ТОВ «ОДС - ЛІФТСЕРВ1С» прийняла на себе зобов'язання з організації та виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту обладнання ОДС на об'єктах замовника за адресами згідно додатку № 1 до даного договору, який є невід'ємною частиною Договору № 30 від 01.02.2013 р.

ТОВ «ОДС - ЛІФТСЕРВІС» належним чином виконало свої забовязання за Договором № 30 від 01.02.2013 р., а тому позивач вважає, що й ним належним чином виконані зобов'язання перед позивачем за договором №0301/13 від 01.01.2013 року у березні 2015 р.

У судовому засіданні 27.08.2015 р. представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив.

В судовому засіданні 27.08.2015 р., в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельна компанія «КАПІТАЛ» (далі - підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія" (далі - замовник) укладено договір №0301/13 від 01.01.2013 року (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору замовник доручив, а підрядник приймає на себе організацію та виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту обладнання Об'єднаної Диспетчерської Системи (надалі - ОДС) на об'єктах Замовника , згідно додатку №1 до даного Договору, який є невід'ємною частиною даного Договору.

Згідно з п. 1.2 Договору, технічне обслуговування і ремонт обладнання ОДС підрядник виконує відповідно до Положення "Про систему технічного обслуговування і ремонту ліфтів в Україні" КД36.1-001-2000 і "Про технічне обслуговування, ремонт і реконструкцію систем ОДС (ДСЗ) Наказ Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 10.04.2000 p. N 73.

Положенням п. 2.1.2 Договору передбачено, що підрядник зобов'язаний усі роботи з технічного обслуговування ремонту обладнання ОДС виконувати своєчасно, якісно, навченим і атестованим персоналом, згідно Галузевого Стандарту України (ГСМТУ 36.1- 008-98). Технічний огляд - один раз на місяць, ремонт обладнання - на протязі 24 годин з часу отримання заявки від представника замовника, але в будь-якому разі представник підрядника повинен з'явитися на об'єкті «замовника» протягом 2-х годин робочого часу з моменту виклику.

Пунктом 3.1 Договору сторони погодили, що вартість виконуваних робіт підрядник погоджує з замовником згідно розрахованих підрядником калькуляцій (додаток №1 до Договору) за технічне обслуговування та ремонт обладнання ОДС відповідно вартості обслуговування та кількості обладнання, встановленого на об'єктах замовника.

Згідно з п. 4.1 Договору, замовник сплачує вартість виконаних робіт за місяць, не пізніше 10 днів з дати підписання Актів виконаних робіт.

Між сторонами підписано Додаток № 1 до Договору, яким погоджено калькуляцію на щомісячне технічне обслуговування та ремонт обладнання ОДС.

За твердженням позивача, останнім у березні 2015 р. виконані роботи з технічного обслуговування систем ОДС на загальну сум 33 253,19 грн., що підтверджується актом приймання виконаних робіт станом на 31.03.2015 р.

02.04.2015 р. позивач направив на адресу відповідача для підписання Акт виконаних робіт, однак відповідач примірник Акту не підписав та не повернув.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом просить стягнути з відповідача суму заборгованості за Актом виконаних робіт за березень 2015 р. у сумі 33 253,19 грн., а також 3% річних та інфляційні втрати.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Так, між сторонами укладено Договір № 0301/13, який за своєю правовою природою є договором підряду.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з частиною четвертою статті 849 ЦК України замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитись від договору підряду, виплативши підряднику плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Таким чином, законом замовнику надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи, і встановлене цією нормою право не може бути обмежене.

Частиною третьою статті 651 ЦК України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до частини другої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

13.03.2015 р. відповідач звернувся до позивача з листом від 13.03.2015 р. вих. № 71, у якому повідомив позивача про відмову від Договору, зазначивши , що Договір є розірваним з 01.04.2015 р.

Отже, у березні 2015 р. Договір продовжував свою дію.

За твердженням позивача, на виконання умов Договору ним виконані роботи у березні 2015 року на загальну сум 33 253,19 грн., що підтверджується актом приймання виконаних робіт станом на 31.03.2015 р.

Наданий позивачем акт приймання виконаних робіт відповідачем не підписаний.

Однак, відповідач заперечує проти факту виконання робіт позивачем у березні 2015 року відповідно до умов Договору з огляду на наступне:

- між сторонами не укладалось жодного додатку до Договору, який би визначав перелік об'єктів замовника, зокрема адреси будинків, в яких мали б бути виконані роботи щодо обслуговування систем ОДС;

- в Акті за березень 2015 року позивачем жодної інформації щодо виконаних робіт та на яких об'єктах виконувались роботи не зазначено;

- в Журналах технічного обслуговування (ТО) і ремонтів ліфта та обладнання ОДС, які належать відповідачу, записи щодо проведення технічного огляду чи обслуговування систем ОДС відсутні;

- позивачем неправомірно після розірвання договору здійснювалось перешкоджання огляду ліфтів, утримувалися паспорта ліфтів, ключі від ліфтів, що перешкоджало відповідачу (замовнику) здійснити огляд ліфтів, перевірити факт виконання робіт, здійснити прийняття робіт, у разі їх виконання;

- доказів реального виконання робіт у березні 2015 року відповідачем не надано.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Відповідно до п.5.1. «Положення про систему технічного обслуговування та ремонту ліфтів в Україні», затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України за №73 від 10.04.2000р. (далі - Положення), взаємовідносини між спеціалізованою організацією і власником ліфта визначаються вимогами ПББЕЛ, цим Положенням та укладеним Договором, які регламентують основні обов'язки, права, відповідальність сторін, а також підстави і форми розрахунків за виконані роботи з технічного обслуговування і ремонту ліфтів.

Пунктом 2.5. названого Положення передбачено, що система технічного обслуговування та ремонту ліфтів складається з регламентних робіт (РР), місячних (МР), квартальних (КР) ремонтів. Періодичність їх проведення: регламентні роботи - встановлюються спеціалізованою організацією; проведення місячного ремонту - не рідше одного разу в 31 день, для вантажних ліфтів - не рідше одного разу в 15 днів; проведення квартального ремонту - не рідше одного разу у три місяці.

Згідно пункту 3.1. Положення для забезпечення безпечної та безперебійної роботи ліфтів система технічного обслуговування та ремонту ліфтів має такі форми технічного обслуговування: повне технічне обслуговування; часткове технічне обслуговування; технічне обслуговування за індивідуальними калькуляціями.

Пунктом 3.2. Положення визначено, що повне технічне обслуговування включає регламентні роботи (РР), місячний ремонт (МР), квартальний ремонт (КР).

Згідно приписів п. 2.10 Положення, вся інформація про виконаний ремонт на ліфті (вид ремонту, дата виконання, прізвище та підпис виконавця роботи) заносяться виконавцем в журнал технічного огляду, який знаходиться в машинному приміщенні.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копій Журналів технічного обслуговування (ТО) і ремонтів ліфта та обладнання ОДС, жодних записів щодо проведення позивачем технічного огляду, обслуговування системи ОДС, виду ремонту, дати, виконавця робіт, у них не міститься.

Як на докази реального виконання робіт за Договором, позивач посилається на акт приймання-передачі виконаних робіт за березень 2015 року згідно умов Договору № 30 від 01.02.2013 року, підписаний між позивачем та ТОВ «ОДС-ЛІФТСЕРВІС».

Однак, суд зазначає, що з копій Журналів технічного обслуговування (ТО) і ремонтів ліфта та обладнання ОДС записів щодо виконання робіт ТОВ «ОДС-ЛІФТСЕРВІС» також не міститься.

Крім того, у Акті приймання виконаних робіт з технічного обслуговування систем ОДС від 31.03.2015 р. згідно з Договором № 0301/13, складеним позивачем в односторонньому порядку, не міститься інформації які саме роботи виконані позивачем, на якому об'єкті.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом належним та допустимим доказом у справі лише у разі, якщо позивач, у відповідності до ст. ст. 32, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України довів реальне виконання ним робіт в обсягах та вартістю, зазначених ним в акті, а мотиви відмови другої сторони від підписання такого акта визнані судом необґрунтованими.

Отже, повне технічне обслуговування ліфтів - це комплекс заходів які здійснюються підрядною організацією у відповідності до нормативних документів. Характерними рисами договору підряду є те, що підрядник виконує роботу за завданням замовника для задоволення його інтересів; підрядник зобов'язаний виконати роботу на свій ризик, тому може одержати винагороду лише у разі, якщо досягне обумовленого договором результату; підрядник виконує роботу за певну винагороду, право на одержання якої у нього виникає лише після виконання і її передачі замовнику, крім випадків встановлених договором та законом.

В матеріалах справі наявні листи, з якими відповідач звертався до позивача з вимогами надати паспорти ліфтів для можливості перевірити факт виконання робіт з технічного обслуговування ліфтів та ОДС, оскільки записи у відповідних журналах відсутні, проте зазначені вимоги позивачем виконані не були.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, враховуючи наведене вище, а також те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту реального виконання робіт на суму 33 253,19 грн., вимога про стягнення суми основного боргу у вказаному розмірі задоволенню не підлягає.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 194,05 грн. та інфляційних втрат у розмірі 5 387,02 грн.

Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Оскільки в процесі судового розгляду не було встановлено факту прострочення виконання відповідачем грошових зобов'язань перед позивачем, а вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є похідними від вимоги про стягнення основного боргу, у якій позивачу відмовлено, то вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат також задоволенню не підлягають.

Відповідно положень до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивач.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 31.08.2015

Суддя С.О. Турчин