РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2015Справа №910/9602/15

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/9602/15

за позовом публічного акціонерного товариства «Рокитнянський цукровий завод»;

до публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк»;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на

стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю «Донантрацит»

про стягнення 500 000,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Луцький Я,І., довіреність № 5 від 08.01.2015р.;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: Абросімова О.Ю., довіреність № 1 від 15.05.2015р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось публічне акціонерне товариство «Рокитнянський цукровий завод» (надалі - позивач) з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» (надалі - відповідач) про стягнення 500 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач без достатньої правової підстави володіє грошовими коштами позивача в розмірі 500 000,00 грн., перерахованих згідно платіжним дорученням №419 від 07.11.2014р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.06.2015р. у справі №910/9602/15 позов задоволено; зобов'язано публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" повернути публічному акціонерному товариству "Рокитнянський цукровий завод" грошові кошти у розмірі 500.000,00 грн., які були помилково перераховані за платіжним дорученням № 419 від 07.11.2014р.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015р. рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2015р. у справі № 910/9602/15 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог публічному акціонерному товариству "Рокитнянський цукровий завод" відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2015р. у справі №910/9602/15, касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Рокитнянський цукровий завод" задоволено частково; рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2015р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015р. у справі № 910/9602/15 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно з розпорядженням Керівника апарату суду від 11.11.2015р., призначено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами якого справу № 910/9602/15 передано на розгляд судді Привалову А.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2015р. суддею Приваловим А.І. прийнято справу № 910/9602/15 до свого провадження, розгляд справи призначено на 26.11.2015р., залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю «Донантрацит».

У судовому засіданні 26.11.2015р. представник відповідача подав суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві.

Ухвалою суду від 26.11.2015р. розгляд справи було відкладено на 17.12.2015р., у зв'язку з неявкою повноважних представників сторін та неподанням витребуваних доказів.

Присутній у судовому засіданні 17.12.2015р. представник третьої особи подав суду письмові пояснення на позовну заяву.

В судовому засіданні 17.12.2015р. було оголошено перерву до 29.12.2015р.

Присутній у судовому засіданні 29.12.2015р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи підтримав заявлені позовні вимоги, обґрунтовуючи викладеними в письмових поясненнях доводами та подав додаткові докази по справі..

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем і відповідачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з платіжними дорученнями № 419 від 07.11.2014р. позивач перерахував на рахунок ТОВ «Донантрацит» (третя особа по справі) грошові кошти в сумі 500 000,00 грн. із призначенням платежу: «часткова оплата за одержане вугілля згідно договору №021001 від 02.10.2014р.».

10.11.2014р. позивач звернувся до третьої особи з листом вих. № 838 від 10.11.2014р., в якому повідомив про здійснення помилкового перерахування коштів та просив їх повернути.

12.11.2014р. позивач повторно звернувся до третьої особи з листом вих. № 860 від 12.11.2014р. з вимогою повернути помилково перераховані кошти в сумі 500 000,00 грн.

У відповідь на вказані звернення позивача листом за вих. № 1/20/11 від 20.11.2014р. ТОВ «Донантрацит» повідомило позивача про те, що з 10.11.2014р. третя особа ініціює повернення вищевказаних коштів, про що свідчить платіжне доручення № 246 від 10.11.2014р., проте ПАТ «Дельта Банк» (далі - відповідач), без зазначення причин та законних підстав, не перераховує суму в розмірі 500 000,00 грн. з рахунку ТОВ «Донантрацит» на рахунок позивача.

Позивач також звертався з вимогою вих. № 1051 від 12.12.2014р. повернути кошти в сумі 500 000,00 грн. і до Національного банку України, і до ПАТ «Дельта Банк», проте останні на них не відреагували та не повернули кошти, при цьому відповідач не наводить жодних причин, з яких він не здійснює перерахування (повернення) спірних коштів у розмірі 500 000,00 грн.

Листом від 29.12.2014р. Національний банк України направив звернення позивача до ПАТ "Дельта Банк", просив розглянути його по суті, надати відповідь товариству, а також повідомити Національний банк України в строк до 06.01.2015.

Листом від 09.01.2015р. ПАТ "Дельта Банк" повідомив, що запитувана позивачем інформація є банківською таємницею та може бути отримана безпосередньо клієнтом банку.

Оскільки відповідач не перерахував позивачу зазначені грошові кошти, останній звернувся до суду з даним позовом, в якому просить зобов'язати відповідача повернути позивачу грошові кошти у розмірі 500.000,00 грн., перераховані помилково на рахунок ТОВ "Донантрацит".

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зі змісту ст. 1212 ЦК України слідує, що зобов'язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

- по-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння;

- по-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою;

- по-третє, обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 ЦК України).

Отже, вимоги про повернення коштів на підставі вказаної статті можуть висуватися лише у випадку відсутності між сторонами правочину або будь-якої іншої підстави виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22, неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі; неналежний платник - особа, з рахунку якої помилково або неправомірно переказана сума коштів.

Згідно з п.2.35 Постанови Національного банку України № 22 від 21.01.2004р. «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк, повернення їх здійснюється у судовому порядку.

Відповідно до п. 6 Указу Президента України від 16.03.1995р. № 227 «Про заходи щодо нормалізації платіжної дисципліни в народному господарстві України», підприємства, незалежно від форми власності, мають повертати в 5-денний термін помилково зараховані кошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, в матеріалах справи містяться пояснення ТОВ «Донантрацит», в яких останнє підтверджує вчинення дій щодо перерахування коштів у сумі 500 000,00 грн. позивачу, однак відповідач не здійснив таке перерахування.

Крім того, третя особа подала суду копію договору № 021001 купівлі-продажу від 02.10.2014р. та відповідні акти приймання-передачі та видаткові накладні на виконання цього договору, на підтвердження повного виконання умов договору № 021001 як позивачем, так і відповідачем, що свідчить, що грошові коти в сумі 500 000,00 грн. були перераховані помилково на рахунок відповідача згідно платіжного доручення № 419 від 07.11.2014р.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що оскільки позивачем було перераховано грошові кошти в сумі 500 000,00 грн. без достатньої правової підстави, натомість відповідачем грошові кошти у сумі 500 000,00 грн. не повернуті позивачу, тому вимога позивача про зобов'язання відповідача повернути грошові кошти у розмірі 500 000,00 грн. є законною, обґрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву, заперечуючи проти позовних вимог, відповідач виходив з того, що на момент звернення позивача з позовом до суду у відповідача було запроваджено тимчасову адміністрацію, позивач є кредитором відповідача щодо майнового зобов'язання з перерахування коштів, а тому, з урахуванням встановленої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (п. 1 ч. 5 ст. 36) заборони на задоволення вимог кредиторів банку щодо майнових зобов'язань, вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Зазначені заперечення судом відхиляються, з огляду на те, постанову НБУ про введення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» було прийнято 02.03.2015р., а спірні кошти позивачем помилково перераховано на рахунок ТОВ «Донантрацит», який знаходився у банку відповідача 07.11.2014р., тобто відповідач безпідставно, порушуючи права позивача на володіння та розпорядження належним йому майном, тримав кошти у розмірі 500 000,00 грн. три місяці, не здійснюючи дій, спрямованих на відновлення порушеного права позивача та порушуючи розпорядження ТОВ «Донантрацит» щодо перерахування даних коштів на рахунок позивача.

Беручи до уваги вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Зобов'язати публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (01133 м. Київ, вул. Щорса 36-Б; ) повернути публічному акціонерному товариству «Рокитнянський цукровий завод» (09600 Київська обл., с. Рокитне, вул. Ентузіастів 6; ) грошові кошти у розмірі 500 000 (п'ятсот тисяч) грн., які були помилково перераховані згідно платіжного доручення № 419 від 07.11.2014р. Видати наказ.

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» «Дельта Банк» (01133 м. Київ, вул. Щорса 36-Б; ) на користь публічного акціонерного товариства «Рокитнянський цукровий завод» (09600 Київська обл., с. Рокитне, вул. Ентузіастів 6; ) 10 000 (десять тисяч) грн. - судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 04.01.2016р.

Суддя А.І. Привалов