ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.12.15р. Справа № 904/10555/15
За позовом публічного акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ", м.Нікополь, Дніпропетровська область

до державного підприємства "Придніпровська залізниця", м.Дніпропетровськ

до приватного акціонерного товариства "ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД", м.Харків

про стягнення вартості недостачі

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: представник ОСОБА_1 - довіреність № 71 від 01.01.15р.;

від відповідача-2: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів", м.Нікополь, Дніпропетровська область (далі по тексту - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до державного підприємства "Придніпровська залізниця", м.Дніпропетровськ (далі по тексту - відповідача-1) та до приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод", м.Харків (далі по тексту - відповідач-2) про стягнення з належного відповідача на користь позивача 6084,85грн.

Судові витрати по справі позивач просив суд стягнути з належного відповідача.

За результатами розгляду позовної заяви за вих. №15775-4016 від 07.12.2015р. ухвалою суду від 10.12.2015р. порушено провадження по справі та призначено слухання на 28.12.2015р.

Відповідно до п.3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 Господарського процесуального кодексу України), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 18.12.2015р. з відміткою представника позивача про отримання ухвали суду 17.12.2015р.

Відповідач-1 про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду з відміткою представника відповідача про отримання ухвали суду 14.12.2015р. та явкою представника в судове засідання.

Відповідач-2 про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання відповідачем 26.12.2015 року відповідного поштового відправлення, зокрема ухвалу господарського суду Дніпропетровської області про порушення провадження у справі.

28.12.2015р. повноважний представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без участі сторони.

Повноважний представник відповідача-1 в судовому засіданні проти позову заперечує, також подав відзив на позовну заяву.

Повноважний представник відповідача-2 в судове засідання не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, відзив на позов не представив, витребуванні судом документи не надав, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Абзацом 1 пунктом 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. за №18 визначено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

На думку суду неявка у судове засідання представника відповідача-2 не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.

В судовому засіданні оглянуто всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір.

Суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні, яке відбулося 28.12.2015р. в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, подані документи, заслухавши пояснення повноважного представника відповідача-1, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.05.2015р. відповідно до договору перевезення, а саме за залізничною накладною №43482678 від вантажовідправника приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" (далі по тексту - відповідач-2, вантажовідправник) на адресу публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (далі по тексту - позивач) надійшов коксовий горішок.

Під час видачі вантажу з перевіркою, була встановлена вагова недостача продукції у в кількості 2650кг.

З урахуванням норми недостачі - 2% відповідальна вагова недостача склала на загальну суму 6484,85грн.

Недостача продукції документально підтверджена комерційним актом.

Комерційним актом РА№006403/115, який складено 31.05.2015р. міститься наступний напис: "У доповнення до комерційного акту №009210/1016 станції ОСОБА_2, акту про технічний стан вагону №14 станції Нікополь. При комісійному зважуванні, та перевірки тари після вивантаження, на 100т вагонних тензометричних вагах вантажоодержувача, перевірених органами Держстандарту 29/10-14р, контроль придатності 4/02-15р. Виявлено менше проти документу на 2560кг. горішка коксового, який у вагоні вміститися міг. По документу - горішок коксовий, вантаж маркований, у вологому стані, тара перевірена. У дійсності навантаження тотожно комерційному акту №009210/1016 станції ОСОБА_2, нижче рівня бортів 10-30 см. нерівномірне, вантаж маркований, крім наявного лійкоподібного поглиблення над 3-4 люками діаметром 250см., глибина 150 см. З одного боку вагона нещільне прилягання кришек 3,4 люків до армировочних листів поперечної балки, зазори довжиною 80 см., шириною 2-4 см. кожний. На момент прибуття, течі вантажу не було, зазори вже були закладені шматтям. Вагон бездверний, люка були закриті. Згідно акту про технічний стан вагону №14, вагон технічно справний, вантажовідправник до навантаження зазори бачити міг, не прийняв мір, втрата вантажу можлива. Перевірка брутто проводили прийомоздавальник Назарова, вантажоодержувач Бохан, в.о. заст. ДС Головко. Перевірка тари після вивантаження проводила прийомоздавальник Дорошенко, вантажоодержувач Марченко, в.о. заст.ДС Головко".

Статтею 314 Господарського кодексу України встановлено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Згідно зі ст. 110 Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до статті 31 Статуту залізниць України, п. 3.9 Роз'яснень Вищого господарського суду № 04-5/225 від 29.09.2008р., залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. Незбереження вантажу може бути наслідком як технічної несправності вагона або контейнера, так і їх непридатності для перевезення певного вантажу (тобто у комерційному відношенні).

Придатність вагону для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 32 Статуту залізниць України, відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням технічних умов.

Згідно зі ст. 917 Цивільного кодексу України, відправник вантажу має право відмовитися від наданого транспортного засобу, якщо він є непридатним для перевезення цього вантажу.

По спірній відправці відповідно до ст. 31 Статуту залізниць України придатність рухомого складу для перевезення вантажу у комерційному відношенні повинен був визначити відповідач-2, однак у технічному відношенні саме відповідач-1 повинен був надати придатний для перевезення вантажу рухомий склад.

Перед завантаженням відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов'язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів.

У разі навантаження у вагон відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню вантажу під час перевезення, такі заходи розробляються відправником окремо для кожного виду вантажу (п.6 Правил перевезень вантажу у вагонах відкритого типу).

Як вбачається з комерційного акту РА№006403/115, який складено 31.05.2015р., акту про технічний стан вагону №14 від 29.05.2015р. вагон в технічному відношенні був справним, разом з тим непридатними для перевезення вантажу дрібних фракцій, вантажовідправник міг бачити непридатність вагону в комерційному відношенні, а залізниця у технічному відношенні для перевезення цього вантажу, однак від завантаження вагону відповідач-2 не відмовився, заходів, які б унеможливлювали втрату вантажу не здійснив.

Відповідач-1 доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав. Крім того, відповідач-1 скористався наданим йому правом на судовий захист та повідомив, що відповідальність за втрату вантажу повинен нести саме відповідач-2, з огляду на те, що саме на відповідача-2, як відправника вантажу покладено обов'язок вжити заходів щодо запобіганню його втрати та перевірити рухомий склад в комерційному відношенні. На думку відповідача-1 саме відповідач-2 не підготував вагон для перевезення спірного вантажу. Крім зазначеного, позивач вказує, що 31.05.2015р. станцією Нікополь Придніпровської залізниці був складений комерційний акт РА№006403/115 в якому вказано, що вагон №67903468 технічно справний, але складений акт про технічний стан вагону №14. У вказаному акті зазначено, що вагон технічно справний, проте виявлено з одного боку нещільне прилягання кришок 3, 4 люків до армувального листа поперечної балки, зазори 80х2-4см. кожний. Експлуатаційний знос по старому, відправник бачити міг, але заходів не вжив, втрата вантажу можлива.

Відповідач-2 доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав. Крім того, відповідач-2 не скористався наданим йому правом на судовий захист, наведених позивачем обставин не спростував.

З урахуванням викладеного перевізник (відповідач-1) подав непридатний для перевезення спірного вантажу контейнер, а вантажовідправник (відповідач-2) міг бачити непридатність вагону в комерційному відношенні для перевезення цього вантажу, однак від завантаження вагону не відмовився, заходів, які б унеможливлювали втрату вантажу не здійснив, у зв'язку з чим слід визнати, що нестача вантажу мала місце з вини як перевізника, який подав під завантаження вагони, які не були придатні для перевезення спірного вантажу, так і вантажовідправника, який не прийняв необхідних заходів для запобігання видуванню, або просипанню вантажу, не відмовився від завантаження вагонів, які не були придатні для перевезення вантажу у комерційному відношенні.

Таким чином позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі за рахунок відповідача-1 та відповідача-2 в рівних частинах, а саме у розмірі 3042,43грн. з кожного.

Відповідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір при задоволенні позову покладається на відповідача.

З урахуванням положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України стягнути з відповідача-1 на користь позивача судовий збір у розмірі 609,00грн.

З урахуванням положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України стягнути з відповідача-2 на користь позивача судовий збір у розмірі 609,00грн.

До уваги. Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 9 постанови від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", роз'яснив, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція підтримана постановами Вищого господарського суду України від 24.12.2014р. по справі № 904/9428/13, від 23.11.2015р. по справі №904/2640/15, недотримання якої стало підставою скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 31, 32, 110 Статуту залізниць України, ст. 917 Цивільного кодексу України, ст. 314 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 2, 12, 21, 32, 33, 34, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" (61010, м.Харків, вул.Набережна Червоношкілька, 24; ідентифікаційний код 24481702) на користь публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (53213, Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул.Електрометалургів, 310; ідентифікаційний код 00186520) 3042,43грн. (три тисячі сорок дві грн. 43 коп.) основної заборгованості; 609,00грн. (шістсот дев'ять грн. 00 коп.) судового збору, видати наказ.

Стягнути з державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49000, м. Дніпропетровськ, пр-т. ОСОБА_3, 108; ідентифікаційний код 01073828) на користь публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (53213, Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул.Електрометалургів, 310; ідентифікаційний код 00186520) 3042,43грн. (три тисячі сорок дві грн. 43 коп.) основної заборгованості; 609,00грн. (шістсот дев'ять грн. 00 коп.) судового збору, видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

04.01.2016р.

Суддя ОСОБА_4