РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2015Справа №910/28164/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВУС УКРАЇНА"

до Приватного підприємства "Торговий дім "Мотор Сіті"

про стягнення грошових коштів у розмірі 86 048,46 грн.

Суддя Полякова К.В.

Представники:

від позивача: Кобилінський Б.О. (дов.№б/н від 05.01.2015)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВУС УКРАЇНА" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного підприємства "Торговий дім "Мотор Сіті" про стягнення грошових коштів у розмірі 86 048,46 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2014 порушено провадження у справі №910/28164/14 та призначено її до розгляду на 29.01.2015 року.

28.01.2015 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

За наслідками судового засідання 29.01.2015 судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 12.02.2015 у зв'язку із неявкою відповідача.

До судового засідання 12.02.2015 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті спору, посилаючись на обставини та факти, викладені у позовній заяві просив задовольнити позов.

Відповідач повторно не направив свого представника для участі у судовому засіданні, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду справи, а також зважаючи на достатність у матеріалах справи доказів, необхідних для такого всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Згідно ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає у межах строків, встановлених статтею 69 цього кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Пунктом 1 ст. 77 ГПК України у якості такої обставини визначено нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Судом, враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2011 року між ТОВ «НОВУС УКРАЇНА» та ПП «ТОРГОВИЙ ДІМ «МОТОР СІТІ» укладено Договір про надання маркетингових послуг № А172609101 (надалі по тексту Договір).

Відповідно до умов вказаного Договору, Виконавець (Позивач) приймає на себе зобов'язання по наданню Замовнику (Відповідачу) маркетингових послуг, а Замовник (Відповідач) зобов'язаний прийняти та оплатити належним чином надані йому послуги.

Пунктом 1.2 Договору визначено конкретний перелік послуг, які Позивач надає ідповідачу з метою вивчення споживчого попиту на ринку та впливу на нього, з метою 'ільшення об'ємів продажу та просуванню товарів Відповідача.

Згідно із п. 1.8 Договору, конкретний комплекс послуг, що будуть надаватися иконавцем Замовнику, визначається Замовником, виходячи з переліку у п. 1.2 Договору, та казується у Додатках до Договору, що підписуються уповноваженими представниками Іторін, та є невід'ємною частиною Договору.

Згідно із ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України - за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов 'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено зговором.

Відповідно до п. 3.1 Договору, загальна вартість даного Договору є змінною величиною та дорівнює сумі усіх додатків до даного Договору.

Згідно із п. 3.2 Договору, вартість маркетингових послуг, що вказані в п. 1.2 даного Договору розраховується відповідно до Додатку № 2 до Договору, що є його невід'ємною частиною.

Згідно із ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України - якщо договором передбачено ;надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Одночасно з підписанням Договору, між Позивачем та Відповідачем було підписано Додаток № 2 до Договору, в якому Сторони погодили умови надання Виконавцем послуг Замовнику, зокрема:

- п. 2 Додатку № 2 передбачає надання послуг з вивчення споживчого попиту, проведення дослідження та аналізу споживчого попиту в період з 01.10.2011 р. по 31.12.2011 р., з фіксованою одноразовою оплатою в розмірі 10 000,00 грн. з ПДВ в період з 1 по 10 листопада 2011 року;

- п. З Додатку № 2 передбачає надання послуг з вивчення споживчого попиту, проведення дослідження та аналізу споживчого попиту в період з 01.01.2012 р. по 30.09.2012 р., з фіксованою одноразовою оплатою в розмірі 20 000,00 грн. з ПДВ в період з 5 по 10 лютого 2012 року;

- п. 5 Додатку № 2 передбачає надання послуг з розміщення товарів на полицях в місцях продажу, згідно планограми продажу в період з 01.10.2011 р. по 01.03.2012 р., з фіксованою щомісячною оплатою в розмірі 10 000,00 грн. з ПДВ.

На виконання умов Договору та на підставі вищевказаного Додатку № 2, Позивач надав Відповідачу послуги на загальну суму 80 000,00 грн. (вісімдесят тисяч грн. 00 коп.).

Однак, Відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе грошових зобов'язань, що призвело до грубого порушення ним умов п. 1.8, 3.1, 3.2 Договору, умов підписаного Додатку № 2 до Договору та наведених нижче норм матеріального права.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із нормами ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов 'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов 'язань, крім випадків, передбачених законом.

Отже, загальна сума основного боргу Відповідача, без врахування штрафних санкцій становить - 80 000,00 грн. (вісімдесят тисяч гривень 00 копійок).

Як визначено пунктом 2.1 Договору, Виконавець (Позивач) зобов'язаний своєчасно та якісно надати Замовнику (Відповідачу) обумовлені в Договорі маркетингові послуги. При цьому Сторони в договірному порядку погоджуються, що під «якісним» наданням послуги Сторони мають на увазі надання послуги таким чином, щоб її кінцевий результат відповідав меті її надання, передбаченій Договором.

Згідно із п. 2.6 Договору, у разі якщо Замовником (Відповідачем) не буде пред'явлено письмових вимог щодо доробки результатів наданих маркетингових послуг, то результати вважаються прийнятими Замовником, а послуги вважаються наданими, про що сторонами складається та підписується Акт про прийом-передачу наданих послуг.

Слід відзначити, що на виконання п. 2.6 Договору Позивачем складені, а Відповідачем підписані відповідні Акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), що підтверджує надання Позивачем послуг за Договором (копії актів додаються).

Крім того, умовами п. 4.2 Договору, в разі прострочення платежу Замовник виплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно із ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Загальний розмір пені, що підлягає стягненню з Відповідача за прострочення виконання грошових зобов'язань за Договором становить 6 048,46 грн. (шість тисяч сорок вісім гривень 46 копійок).

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, загальна сума грошових коштів, що підлягає стягненню з відповідача становить 86 048,46 грн. (вісімдесят шість тисяч сорок вісім гривень 46 копійок), у тому числі основний борг - 80 000,00 грн. (вісімдесят тисяч гривень 00 копійок), пеня - 6 048,46 грн. (шість тисяч сорок вісім гривень 46 копійок).

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

З'ясувавши обставини справи та надавши оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі.

Нормами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, то судові витрати - судовий збір - відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 22, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВУС УКРАЇНА" до Приватного підприємства "Торговий дім "Мотор Сіті" про стягнення грошових коштів у розмірі 86 048,46 грн. - задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "Торговий дім "Мотор Сіті" (03148, місто Київ, вулиця Сімї Сосніних, будинок 12, квартира 254; ідентифікаційний код 36265684) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Новус Україна" (04112, місто київ, вулиця Дегтярівська, будинок 52; ідентифікаційний код 36003603) 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок - основний борг, 6 048 (шість тисяч сорок вісім гривень) 46 копійок пені та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) гривень 00 копійок витрат зі сплати судового збору.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частину у судовому засіданні 12.02.2015 року.

Повний текст рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Наказ видати відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України, після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

та підписано 13.02.2015 року

Суддя К.В. Полякова