КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2015 р. Справа№ 910/4528/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Лобаня О.І.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 05.10.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вагра» на рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2015 (повне рішення складено 27.04.2015)

у справі №910/4528/15-г (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом заступника прокурора міста Києва

до 1) Київської міської ради

2) товариства з обмеженою відповідальністю «Вагра»

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору та визнання відсутності прав,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.04.2015 у справі №910/4528/15-г позов задоволено частково. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 13.03.2014, укладений між Київською міською радою та ТОВ «Вагра», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Досінчуком Ф.І. та зареєстрований в реєстрі за №1100, зареєстрований Департаментом земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації 25.03.2014 за №МЗК-00195. Визнано відсутнім у ТОВ «Вагра» права користування земельною ділянкою площею 0,1521 га (кадастровий номер :72:215:0116) на вул. Волгоградській, 25, у Солом'янському районі м. Києва. Стягнуто з Київської міської ради та ТОВ «Вагра» в дохід Державного бюджету України по 1 218,00 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено. Скасовано заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду міста Києва від 24.02.2015 у даній справі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ТОВ «Вагра» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2015 у справі №910/4528/15-г в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення суду, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 18.05.2015 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Тищенко А.І., судді Отрюх Б.В., Михальська Ю.Б. прийнято вказану вище апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи №910/4528/15-г за участю уповноважених представників сторін.

Ухвалою від 02.06.2015 Київським апеляційним господарським судом частково задоволено заяву заступника прокурора міста Києва про вжиття заходів забезпечення позову. Заборонено ТОВ «Вагра» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо проведення будівельних та вишукувальних робіт щодо будівництва житлового будинку по вул. Волгоградській, 25, у Солом'янському районі м. Києва на земельній ділянці площею 0,1521 га (кадастровий номер :72:215:0116), а також заборонено здійснювати будь-які дії зі спірною земельною ділянкою.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 22.07.2015 №09-52/1002/15, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Тищенко А.І. на лікарняному та подальший вихід у довготривалу відпустку, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/4528/15-г.

Згідно з протоколом про повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями апеляційну скаргу ТОВ «Вагра» на рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2015 у справі №910/4528/15-г передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І., Федорчук Р.В.

Ухвалою від 23.07.2015 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І., Федорчук Р.В. прийнято вказану вище апеляційну скаргу до свого провадження та призначено до розгляду за участю уповноважених представників сторін.

Прокурором на підставі ст. 96 Господарського процесуального кодексу України надано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ТОВ «Вагра» залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2015 у справі №910/4528/15-г - без змін.

Прокурор та представники відповідача-1 брали участь у судових засіданнях, заперечували щодо доводів апеляційної скарги, надавали пояснення та просили апеляційну скаргу ТОВ «Вагра» залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2015 у справі №910/4528/15-г - без змін.

Представники відповідача брали участь в судових засіданнях, підтримували доводи апеляційної скарги та просили апеляційну скаргу ТОВ «Вагра» задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2015 у справі №910/4528/15-г скасувати та прийняти нове рішення суду, яким у позові відмовити.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київської міської ради від 23.10.2013 №419/9907 «Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю «Вагра» земельної ділянки для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку на вул. Волгоградській, 25, у Солом'янському районі міста Києва» ТОВ «Вагра» передано у довгострокову оренду на 10 років земельну ділянку площею 0,1521 га (кадастровий номер :72:215:0116) для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку на вул. Волгоградській, 25, у Солом'янському районі міста Києва із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва.

13.03.2014, на підставі даного рішення, між Київською міською радою (орендодавець) та ТОВ «Вагра» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №1100.

Згідно з п. 2.1 договору об'єктом оренди відповідно до цього договору є земельна ділянка (кадастровий номер :72:215:0116) загальною площею 0,1521 га, що розташована за адресою: вул. Волгоградська, 25, у Солом'янському районі міста Києва.

У лютому 2015 року заступник прокурора міста Києва звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради та ТОВ «Вагра» про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради від 23.10.2013 №419/9907 «Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю «Вагра» земельної ділянки для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку на вул. Волгоградській, 25, у Солом'янському районі міста Києва»; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки загальною площею 0,1521 га, що розташована за адресою: вул. Волгоградська, 25, у Солом'янському районі міста Києва; визнання відсутності у ТОВ «Вагра» права користування земельною ділянкою площею 0,1521 га, кадастровий номер :72:215:0116, вартістю 3 427 588,16 грн., що розташована на вул. Волгоградській, 25, у Солом'янському районі міста Києва.

В обґрунтування позовних вимог заступник прокурора зазначає, що рішення Київської міської ради «Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Вагра» земельної ділянки для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку на вул. Волгоградській, 25, у Солом'янському районі міста Києва» від 23.10.2013 №419/9907 прийнято з порушенням норм статей 124, 134, 135 Земельного кодексу України, що тягне наслідком його незаконність, та недійсність договору оренди земельної ділянки, укладеного на підставі зазначеного рішення.

При прийняті оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 у справі №826/8679/14 за позовом громадського об'єднання «Український суспільно-правовий рух: Демократія через право» до Київської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ТОВ «Вагра», Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), про визнання протиправним та скасування рішення від 23.10.2013 №419/9907, визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської ради «Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю «Вагра» земельної ділянки для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку на вул. Волгоградській, 25, у Солом'янському районі міста Києва» від 23.10.2013 №419/9907.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Статтею 78 Земельного кодексу України визначено, що право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставі і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 134 ЗК України Земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них, зокрема, у разі розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Судом встановлено, що на земельній ділянці по вул. Волгоградській, 25 в Солом'янському районі міста Києва розташований одноповерховий нежитловий будинок загальною площею 279,20 кв. м, який належить ТОВ «Вагра» на праві власності.

Відповідно до матеріалів кадастрової справи технічної документації на будівлю, нежитловий будинок (будівля літ. А) на вул. Волгоградській, 25 в Солом'янському районі м. Києва складається з двох частин: підвалу площею 131,6 кв. м та першого поверху площею 147,6 кв. м.

Водночас, спірним рішенням Київської міської ради передано ТОВ «Вагра» земельну ділянку площею 0,1521 га не для обслуговування та експлуатації вже збудованого нежитлового приміщення, а для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку, тобто для нового будівництва.

Крім того, площа земельної ділянки, яка надана ТОВ «Вагра» в оренду більш ніж у 10 разів перевищує площу нерухомого майна, яке на ній розташовано.

Отже, право оренди земельної ділянки для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку, що не знаходиться під об'єктом нерухомості ТОВ «Вагра» може набути лише на конкурентних засадах в порядку передбаченому ст. ст. 124, 134, 135 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 № 826/8679/14 за позовом громадського об'єднання «Український суспільно-правовий рух: Демократія через право» до Київської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ТОВ «Вагра», Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), про визнання протиправним та скасування рішення від 23.10.2013 №419/9907, визнано протиправним та скасовано вказане рішення Київської міської ради «Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю «Вагра» земельної ділянки для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку на вул. Волгоградській, 25, у Солом'янському районі міста Києва».

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, рішення Київської міської ради від 23.10.2013 №419/9907 вже визнано протиправним та скасовано, тому, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги прокурора про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради від 23.10.2013 №419/9907 є такими, що не підлягають задоволенню.

Положеннями ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно з п. 2.24 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» №6 від 17.05.2011 для правильного вирішення спору про визнання недійсним договору оренди суттєве значення має з'ясування правового режиму спірної земельної ділянки та дотримання сторонами порядку передачі її в оренду згідно з вимогами статей 84, 118, 123, 124 ЗК з урахуванням необхідності у певних випадках дотримання порядку її вилучення. З огляду на це судам потрібно встановлювати наявність у відповідної ради повноважень для вирішення питання щодо затвердження проекту відведення і передачі спірної земельної ділянки в оренду, а, отже, й дійсність укладеного договору, що оспорюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Тобто, однією з підстав для визнання договору оренди земельної ділянки комунальної форми власності недійсним є відсутність (недійсність) рішення уповноваженого органу про надання земельної ділянки в оренду.

З матеріалів справи вбачається, що договір оренди земельної ділянки від 13.03.2015, укладений між Київською міською радою та ТОВ «Вагра» на підставі рішення Київської міської ради «Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю «Вагра» земельної ділянки для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку на вул. Волгоградській, 25, у Солом'янському районі міста Києва» від 23.10.2013 року №419/9907, визнано судом незаконним та скасовано.

Твердження скаржника про те, що скасування рішення Київської міської ради не зумовлює визнання недійсним спірного договору оренди колегія суддів вважає необґрунтованим.

Тому, з огляду на вищенаведене, судова колегія вважає, що вимога про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 0,1521 га на вул. Волгоградській, 25, у Солом'янському районі міста Києва також підлягає задоволенню, як така, що має похідний характер.

Щодо позовної вимоги заступника прокурора міста Києва про визнання відсутнім у ТОВ «Вагра» права користування земельною ділянкою, оскільки її відведено не під обслуговування розміщеного на ній майна колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Враховуючи вищевикладене та те, що судом визнано незаконним та скасовано рішення Київської міської ради, а відповідно визнано недійсним договір оренди спірної земельної ділянки, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у ТОВ «Вагра» права користування земельною ділянкою площею 0,1521 га з кадастровим номером :72:215:0116, що розташована на вул. Волгоградській, 25, у Солом'янському районі міста Києва, а відтак позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами ст. 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2015 у справі №910/4528/15-г прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв'язку із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і є таким що відповідає нормам закону.

Зважаючи на те, що доводи відповідача-2 законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2015 у справі №910/4528/15-г слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Вагра» - без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вагра» на рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2015 у справі №910/4528/15-г залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2015 у справі №910/4528/15-г залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/4528/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.І. Лобань

Р.В. Федорчук