РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2015Справа №910/21249/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Державного підприємства "Санаторний комплекс "Пуща-Озерна"

про стягнення основного боргу, штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3%річних за поставлений природний газ у розмірі 7 057 678,87 грн.

Суддя Полякова К.В.

Представники сторін:

від позивача: Гринько О.А. (дов. №14-126 від 13.05.2014),

від відповідача: Гурський Б.В. (дов.№82 від 08.04.2015),

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного підприємства "Санаторний комплекс "Пуща-Озерна" про стягнення основного боргу, штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3%річних за поставлений природний газ у розмірі 7 057 678,87 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2015 порушено провадження у справі № 910/21249/15 та призначено її до розгляду на 08.09.2015 року.

У судовому засіданні 08.09.2015 судом оголошено перерву до року.

Ухвалою суду від 01.10.2015, у задоволення клопотання сторін, продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та у судовому засіданні оголошено перерву до 27.10.2015 року.

Під час судового засідання 27.10.2015 представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені у позові.

У свою чергу, представник відповідача проти позову заперечував, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у письмовому відзиві.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.02.2013 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Державним підприємством "Санаторний комплекс "Пуща -Озерна" (покупець) укладено договір №13/3703-БО-17 на купівлю-продаж природного газу (далі -Договір).

Відповідно до п.п. 1.1., 2.1. Договору продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ (за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну території України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити природний газ у обсязі 1 420 тис. куб. м. на умовах цього договору.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до п.6.1. договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Позивач виконав свої зобов'язання згідно даного договору, передавши відповідачу у січні-червні 2013 року, жовтні-грудні 2013 року природний газ на загальну суму 4 322 129,12 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи Актами приймання - передачі природного газу.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач свої зобов'язання по договору в частині своєчасної та повної оплати поставленого природного газу не виконав, у зв'язку із чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 4 322 129,12 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується із положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що станом на дату звернення позивача із позовом відповідач свої зобов'язання за Договором у повному обсязі не виконав, суму боргу у розмірі 4 322 129,12 грн. не сплатив

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений природний газ становить 4 322 129,12 грн., її розмір належним чином доведений та документально підтверджений, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу підлягають задоволенню у розмірі 4 322 129,12 грн.

Як передбачено ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Неустойкою відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 7.2. договору, у разі невиконання покупцем п. 6.1. договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищенаведених норм законодавства та умов договору позивач просить стягнути з відповідача 314 998,39 грн. - пені, 228 754,03 грн. - 3% річних та 2 191 797,33 грн. - інфляційних втрат.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, інфляційних втрат та процентів річних за несвоєчасну оплату поставленого природного газу, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість, у зв'язку із чим вказані позовні вимоги підлягають задоволенню згідно із розрахунками позивача.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Станом на дату звернення з позовом до суду та розгляду справи у судовому засіданні відповідач не надав доказів сплати суми заборгованості, не навів підстав для звільнення від обов'язку її оплатити та не спростував обставини, зазначених позивачем у позові.

Враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 22, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Державного підприємства "Санаторний комплекс "Пуща-Озерна" про стягнення основного боргу, штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3%річних за поставлений природний газ у розмірі 7 057 678,87 грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємство "Санаторний комплекс "Пуща -Озерна" (04075, м. Київ, Пуща-водиця, 14-лінія, ідентифікаційний код 05907147) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) 4 322 129 (чотири мільйони триста двадцять дві тисячі сто двадцять дев'ять) гривень 12 копійок основного боргу, 314 998 (триста чотирнадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто вісім) гривень 39 копійок - пені, 2 191 797 (два мільйони сто дев'яносто одну тисячу сімсот дев'яносто сім) гривень 33 копійок - інфляційних втрат, 3% річних у розмірі 228 754 (двісті двадцять вісім тисяч сімсот п'ятдесят чотири) гривні 03 копійки та 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) гривень 00 копійок - судового збору.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частину у судовому засіданні 27.10.2015 року. Повний текст рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Наказ видати відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України, після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

та підписано 03.11.2015 року

Суддя К.В. Полякова