ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2015 р. Справа № 918/1128/15

Господарський суд Рівненської області в складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Конончук С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Відкритого акціонерного товариства "Здолбунівський завод продовольчих товарів"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

та Мізоцької селищної ради

про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки

за участю представників сторін:

від позивача - Ващишина О.В., довіреність б/н від 05.01.2015р.,

ліквідатор Тихончук Л.Х.;

від відповідача-1- ОСОБА_4, договір б/н від 12.10.2015р.;

від відповідача-2 - ОСОБА_5, довіреність №02-21/505 від 01.12.2015р..

В судовому засіданні 14 грудня 2015 року, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство "Здолбунівський завод продовольчих товарів" (далі - позивач, ВАТ "Здолбунівський завод продовольчих товарів") звернулось до господарського суду Рівненської області із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач-1, ФОП ОСОБА_1.) та до Мізоцької селищної ради (далі - відповідач-2) про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ФОП ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №2595 від 28.12.2006р. викупив земельну ділянку, яка слугує для обслуговування будівлі лабораторії, будівлі котельні, башти водонапірної, свердловини артезіанської, електросітки поверхневої та будівлі цеху плодопереробки, що належать на праві власності ВАТ "Здолбунівський завод продовольчих товарів". Позивач вважає зазначений договір неправомірним та таким, що суперечить нормам діючого законодавства, посилаючись на ст. 134 Земельного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 28 вересня 2015 року позовну заяву №01-20/893 від 23.09.2015р. прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №918/1128/15, розгляд якої призначено на 13 жовтня 2015 року.

12 жовтня 2015 року від відповідача-2 на адресу суду надійшов відзив №02-21/428 від 12.10.2015р. на позовну заяву (а.с.30).

Крім того, 12 жовтня 2015 року від відповідача-1 через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив б/н від 12.10.2015р. на позовну заяву. (а.с. 36-38). Також від представника відповідача-1 надійшла заява про відкладення розгляду справи (а.с. 33).

13 жовтня 2015 року від позивача надійшло клопотання (факсограма) про відкладення розгляду справи (а.с. 51).

Ухвалою суду від 13 жовтня 2015 року розгляд справи відкладено на 02 листопада 2015 року.

02 листопада 2015 року від позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли додаткові пояснення до позовної заяви (а.с. 69-131).

30 жовтня 2015 року від відповідача-2 надійшла факсограма про розгляд справи без представника останнього (а.с. 132).

Ухвалою суду від 02 листопада 2015 року розгляд справи відкладено на 19 листопада 2015 року.

13 листопада 2015 року від відповідача-2 на адресу суду надійшов лист з додатками (а.с. 138-140).

19 листопада 2015 року від відповідача-1 через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи (а.с. 142-148).

Також 19 листопада 2015 року від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії реєстраційного посвідчення на об'єкти нерухомого майна, виданого Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації (а.с. 149-150).

У судовому засіданні 19 листопада 2015 року представник позивача подав клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів (а.с. 151).

Ухвалою суду від 19 листопада 2015 року продовжено строк розгляду даної справи на 15 днів.

У судовому засіданні 19 листопада 2015 року оголошено перерву до 02 грудня 2015 року.

02 грудня 2015 року від відповідача-2 надійшов супровідний лист з додатками про долучення до матеріалів справи рішень Мізоцької селищної ради (а.с. 159-164).

У судовому засіданні 02 грудня 2015 року оголошено перерву до 14 грудня 2015 року.

14 грудня 2015 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії свідоцтва про право власності (а.с. 168-169). Крім того, від представника відповідача-1надійшла заява про долучення до матеріалів справи копії проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду (а.с. 170-209).

14 грудня 2015 року представник позивача подав заяву про видачу ухвали про повернення надміру сплаченого судового збору (а.с. 210). Судом дану заяву прийнято до розгляду.

Ухвалою суду від 14 грудня 2015 року повернуто Відкритому акціонерному товариству "Здолбунівський завод продовольчих товарів" зайво сплачений судовий збір у сумі 160 грн..

В судовому засіданні 14 грудня 2015 року представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві та додаткових поясненнях до позовної заяви.

В судовому засіданні 14 грудня 2015 року представник відповідача-1позовні вимоги заперечив з підстав, зазначених у відзиві. Представник відповідача-2 позовні вимоги також заперечив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2006 року рішенням Мізоцької селищної ради Здолбунівського району Рівненської області №116 «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення для облаштування будівель для стоянки і ремонту власного автотранспорту, обслуговування допоміжних господарських і виробничих споруд підприємцю ОСОБА_1 в межах АДРЕСА_1» вирішила: 1) затвердити ціну продажу земельної ділянки площею 9532 кв.м. для облаштування будівель для стоянки і ремонту власного автотранспорту, обслуговування допоміжних господарських і виробничих споруд підприємцю ОСОБА_1 жителю АДРЕСА_2 за результатами експертної грошової оцінки в сумі 71109 грн. (сімдесят одна тисяча сто дев'ять гривень); 2) продати земельну ділянку площею 9532 кв.м. за 71109 грн. ОСОБА_1 для облаштування будівлі для стоянки і ремонту власного автотранспорту, обслуговування допоміжних господарських і виробничих споруд; 3) кошти від продажу земельної ділянки зарахувати на р/р0173 в ГУДКУ в Рівненській області МФО 833017 код ЄДРПОУ 010100 код платежу; 4) доручити селищному голові ОСОБА_6 укласти договір купівлі-продажу до 01.02.2007 року (а.с. 31).

28 грудня 2006 року на виконання вказаного рішення, між Мізоцькою селищною радою (далі - Продавець) та суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_1 (далі - Покупець) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, який посвідчений приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Банацькою Л.І. та зареєстрований в реєстрі за №2595 (далі - Договір) (а.с. 41-42). Оригінал договору оглянуто у судовому засіданні.

Згідно п..1.1. Договору Продавець на підставі рішення Мізоцької селищної ради від 24.12.2006р. за №116 передає за плату, а Покупець приймає у власність і оплачує земельну ділянку з усіма обтяженнями, обмеженнями, сервітутами, у випадку їх наявності, за адресою в селищі АДРЕСА_1, загальною площею 9532 кв.м., згідно з планом земельної ділянки, що додається.

Земельна ділянка, зазначена в п.1.1., продається для облаштування будівлі для стоянки і ремонту власного автотранспорту, обслуговування допоміжних господарських і виробничих споруд (п. 1.2. Договору).

Пункт 1.4. Договору: на земельній ділянці розташовані будівлі та споруди, що належать Покупцеві на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, будівлі складу, посвідченого Банацькою Л.І., приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу, Рівненської області, 21.07.2005 року, за реєстровим №1135.

Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу №1135 від 21.07.2005 року Продавець, Відкрите акціонерне товариство «Здолбунівський завод продовольчих товарів» продав, а Покупець, приватний підприємець ОСОБА_1, купив нежитлову будівлю, будівлю кондитерського цеху і цеху плодопереробки, що знаходиться в АДРЕСА_1, зазначеної в по поверховому плані літерою Б1 - будівля кондитерського цеху і цеху плодопереробки, побудовані з цегли, загальною площею 1092,8 кв.м. (а.с. 39).

Постановою господарського суду Рівненської області від 27 листопада 2012 року по справі №5018/1475/11 ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором призначено арбітражного керуючого Тихончук Л.Х..

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 14.07.2015р. по справі №5019/1475/11 продовжено строк ліквідаційної процедури ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» та строк повноважень ліквідатора.

Частиною 1 статті 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом» передбачено, що ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом» усі види майнових активів банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Судом встановлено, що дублікатом Наказу Регіонального відділення фонду державного майна України по Рівненській області від 05.07.2001 року №252 «Про передачу нерухомого майна у власність відкритому акціонерному товариству «Здолбунівський завод продовольчих товарів» передано у власність об'єкті нерухомого майна по АДРЕСА_1, а саме: будівля лабораторії (інвентарний номер 2, залишковою вартістю станом на 01.12.1993р - 510192 крб.); будівля котельні (інвентарний номер 49, залишковою вартістю станом на 01.12.1993р - 8051753 крб.); башта водонапірна (інвентарний номер 36, залишковою вартістю станом на 01.12.1993р - 37864 крб.); свердловина артезіанська (інвентарний номер 35, залишковою вартістю станом на 01.12.1993р - 448440 крб.); електросітка поверхнева (інвентарний номер 71, залишковою вартістю станом на 01.12.1993р - 236442 крб.); будівля цеху плодопереробки (інвентарний номер 3, залишковою вартістю станом на 01.12.1993р - 38479 крб.) (а.с.19-21).

Відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом» вищезазначене майно включено до ліквідаційної маси.

Позивач вважає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 28.12.2006 року з реєстраційним номером, укладений між Мізоцькою селищною радою та ФОП ОСОБА_1 суперечить нормам законодавства, оскільки зазначене вище майно належить на праві власності ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів».

Рішенням від 20.10.2005 року №436 «Про вилучення земельної ділянки у ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» Мізоцька селищна рада вирішила припинити право користування земельною ділянкою площею 0,94 га в АДРЕСА_1 ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» за їх добровільною відмовою в зв'язку з продажем цілого майнового комплексу (а.с. 140).

Як повідомив позивач, а саме ліквідатор ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» вищезазначеної відмови у нього немає, а також останньому взагалі невідомо про таку відмову.

Крім того, представник відповідача-2 повідомив, що відмови ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» у Мізоцькій селищній раді немає, оскільки рішення від 20.10.2005 року №436 та всі додатки до рішення були передані в архів та були знищені.

Мізоцька селищна рада долучила до матеріалів справи довідку архівного відділу №85/01-19 від 24.11.2015р. про те, що при впорядкуванні фонду була проведена експертиза цінності документів Мізоцької селищної ради, під час якої відібрані документи за 2001-2005 роки та за 2004-2008 роки були внесені в Акти про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду №1 від 12.01.2010р. та №2 від 12.10.2012р. (а.с. 163).

Однак з вищенаведеної довідки не вбачається, які саме документи були знищені, а лише зазначені роки знищених документів. Відтак суд не може дійти висновку про знищення саме відмови ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» від земельної ділянки площею 0,94 га в АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що будівля лабораторії з баштою водонапірною, свердловиною артезіанською, електросіткою поверхневою з трансформаторною підстанцією, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів», що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 від 16.10.2015р. (а.с. 169).

Відповідач-1 у відзиві на позовну заяву стверджує те, що за Договором купівлі-продажу від 21.07.2005р. купив нежитлову будівлю, будівлю кондитерського цеху і цеху плодопереробки, що знаходяться по АДРЕСА_1. Крім того, зазначає, що ФОП ОСОБА_1 було сплачено грошові кошти за речі, призначені для обслуговування зазначених будівель, зокрема: трансформатор, артезіанську скважину та башту водонапірну, будівлю котельні, посилаючись на акти приймання-передавання майна.

Зазначене спростовується, оскільки як вбачається з договору купівлі-продажу від 21.07.2005р. ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» продав, а ПП ОСОБА_1 купив лише нежитлову будівлю кондитерського цеху і цеху плодопереробки, що знаходиться по. АДРЕСА_1.

А докази того, що відповідач-1 купив трансформатор, артезіанську скважину та башту водонапірну, будівлю котельні в матеріалах справи відсутні. Посилання відповідача на акти приймання-передавання зазначеного вище майна, судом не беруться до уваги, оскільки це не є документом, що підтверджує право власності на майно. Крім того, як встановлено судом, право власності на зазначене вище майно зареєстровано за ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів».

Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно (ч.3 ст. 3, п.1 ч.1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Судом встановлено, що нерухоме майно ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів», а саме: будівля лабораторії з баштою водонапірною, свердловиною артезіанською, електросіткою поверхневою з трансформаторною підстанцією, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться на земельній ділянці, яка належить відповідачу-1 згідно спірного договору.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Згідно з п. в ч. 1 ст. 16 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або результатами аукціону.

Порядок набуття юридичними та фізичними особами прав на земельну ділянку визначений ст. 134 Земельного кодексу України.

Частиною 1 вищевказаної статті визначено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них, у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Крім того, ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України встановлено виключні випадки, коли земельні торги не проводяться, у тому числі у разі розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна, що перебувають у власності фізичних осіб або юридичних осіб.

Як вбачається зі спірного договору Мізоцька селищна рада продала ФОП ОСОБА_1 земельну ділянку, на якій знаходиться будівля лабораторії з баштою водонапірною, свердловиною артезіанською, електросіткою поверхневою з трансформаторною підстанцією, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належать на праві власності ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідним обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до Постанови Пленум ВГС України, від 29.05.2013, № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними") вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Наведені вище обставини свідчать про те, що оспорюваний позивачем договір купівлі-продажу не відповідає приписам ст. 203 Цивільного кодексу України, а тому підлягає визнанню недійсним.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене в сукупності вбачається, що вимога позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки підлягає задоволенню.

Згідно вимог ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 32-34, 43, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 28.12.2006 року з реєстраційним №2595 укладений між Мізоцькою селищною радою і суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Відкритого акціонерного товариства "Здолбунівський завод продовольчих товарів" (35700, Рівненська обл., м. Здолбунів, вул. Щепкіна, 13, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 609 грн..

Стягнути Мізоцької селищної ради (35740, Рівненська обл., Здолбунівський р-н, смт. Мізоч, вул. Липки, буд. 12, 0) на користь Відкритого акціонерного товариства "Здолбунівський завод продовольчих товарів" (35700, Рівненська обл., м. Здолбунів, вул. Щепкіна, 13, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 609 грн..

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено та підписано 21.12.2015 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 4 примірники:

1- до справи;

2- позивачу рекомендованим (33001, м. Рівне, вул. Фруктова, 4/1);

3- відповідачу -1 рекомендованим (АДРЕСА_2);

4- відповідачу -2 рекомендованим (АДРЕСА_3).