ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2015 р.Справа № 922/6201/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Коваленко М.Ю.

розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "НВФ "Електросервіс", 61058, АДРЕСА_1, код 35585752;

до 1. Приватного підприємства "Ліктор-ОСВ", 63503, Харківська обл., м. Чугуїв, вул. Перемоги,1, код 37180319; ,

2. Державне міське підприємство "Івано-Франківськтеплокомуненерго", м. Івано-Франківськ, вул. Б. Хмельницького, 59-А, код 03346058

про стягнення 8 379 784,41 грн.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність б/н від 25.11.2015 р.);

відповідача 1 не зявився;

відповідача 2 - не з'явився;

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма Електросервіс звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача 1 приватного підприємства Ліктор-ОСВ та відповідача 2 державного міського підприємства Івано-Франківськтеплокомуненерго про стягнення 8 379 784,41 грн., з яких 4 554 000,00 грн. основний борг, втрати від інфляції у розмірі 3 425 022,00 грн., 3% річних у розмірі 400 762,41 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що в результаті порушення умов договору про закупівлю товару № 12-423 від 30.08.2012 р. та у відповідності до договору поруки № 310812 від 31.08.2012 р. у відповідачів перед позивачем виникли солідарні зобовязання по сплаті заборгованості.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.11.2015 р. справу було призначено до розгляду у судовому засідання на 16 грудня 2015 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.12.2015 р. розгляд справи було відкладено на 22 грудня 2015 р. зв клопотанням відповідача 2.

Представник відповідача 1 у судове засідання 22.12.2015 р. не з'явився, відзив на позов та докази на виконання ухвал суду по даній справі не надав, про час та місце розгляду даної справи повідомлений належним чином, за адресою зазначеною у позовній заяві, що співпадає з адресою, вказаною станом на 12.12.2015 р. у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців: 63503, Харківська обл., м. Чугуїв, вул. Перемоги,1.

09.12.2015 року на адресу господарського суду Харківської області повернулась ухвала про порушення розгляду справи № 922/6201/15 від 30.11.2015р., направлена на адресу відповідача 1, з довідкою поштового відділення: "організація вибула". Разом з тим, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців вбачається, що відомості про приватне підприємство "Ліктор-ОСВ" підтверджені та відомості про перебування юридичної особи у процесі припинення відсутні.

Відповідач 2 у судове засідання 22.12.2015 р. свого представника не направив, відзив на позов та докази на виконання ухвал суду по даній справі не надав, хоча про час та місце розгляду даної справи повідомлений належним чином за адресою зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців: м. Івано-Франківськ, вул. Б. Хмельницького, 59-А. Про належне повідомлення другого відповідача про час та місце розгляду даної справи свідчить також його клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 50010 від 15.12.2015 р.), яке було задоволено в судовому засіданні 16.12.2015 р. Крім того, судом було здійснено спробу повідомлення сторони про час та місце розгляду даної справи шляхом передачі телефонограми, від отримання якої другий відповідач відмовився.

Як визначено у п. п. 3.9. та 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року, розпочинаючи судовий розгляд суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не зявилися у засідання. Необхідно мати на увазі, що розгляд справи за відсутності будь - якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомлення суду стороною, а у разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважаються, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Так, процесуальний документ у даній справі (ухвала суду про порушення провадження у справі та ухвала про відкладення розгляду справи) направлялись відповідачам, що підтверджується штампом канцелярії на зворотній стороні ухвал.

Згідно п. 1. розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013 нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку): 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; 2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; 3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; 4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Відповідно п. 2 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013 при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Приймаючи до уваги, що ухвали суду про порушення провадження у справі від 30.11.2015 р. направлені відповідачам 30.11.2015 р. та ухвали суду про відкладення розгляду справи від 16.12.2015 р. направлені відповідачам 17.12.2015 р., що підтверджується відмітками канцелярії суду, на адреси зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, але поштові повідомлення про вручення судових ухвал відповідачам до суду на час розгляду справи не повернулися, беручи до уваги норми Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013р. та враховуючи достатність часу, необхідного для пересилання рекомендованої письмової кореспонденції, суд вважає, що відповідачі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Таким чином, суд вважає, що відповідачі будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, своїм конституційним правом на захист не скористались, тому суд вважає, що ним виконано вимоги процесуального Закону щодо повідомлення сторін належним чином про час та місце слухання справи і реалізовано право учасника судового процесу на судовий захист.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позовні вимоги.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення, внаслідок чого справа розглядається відповідно до норм ст. 75 ГПК України. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, в разі необхідності - ознайомлення з матеріалами справи, надання доказів на підтвердження своєї позиції по суті спору тощо).

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Між товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма Електросервіс (позивач, продавець) та державним міським підприємством Івано-Франківськтеплокомуненерго (відповідач, покупець) 30.08.2012 р. було укладено договір про закупівлю товару № 12-423, відповідно до умов якого продавець зобов'язався у 2012 році поставити датчики тиску п'єзоелектричні (код ДК 016-97-33.20.5) у кількості 1100 штук, а покупець, в свою чергу, зобов'язався прийняти і оплатити такий товар.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2012 року. (п. 10.1. договору).

Умови поставки продукції узгоджені сторонами у розділі 5 договору, зокрема п.5.1. договору встановлено, що строк поставки товару до 03 вересня 2012 року.

Відповідно до п. 5.3. договору, перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент приймання-передачі товару в пункті поставки та підпису представниками обох сторін видаткової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання своїх зобов'язань за спірним договором, передав у власність відповідача за період вересень-жовтень 2012 р. товар у кількості 1100 шт. на загальну суму 4554000,00 грн., що підтверджується матеріалами справи, а саме видатковими накладними № 2809-24 від 28.09.2012 року на суму 1656000,00 грн., № 3110-6 від 31.10.2012 року на суму 2898000,00 грн. та довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей № 885 від 30 жовтня 2012 року.

Вищезазначені документи оформлені належним чином, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності п. 4.1 договору, розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем після пред'явлення постачальником рахунка на оплату товару та після підписання сторонами акта прийняття-передачі товару

Пунктом 4.3. Договору визначено, що оплата проводиться покупцем протягом 60 календарних днів з моменту отримання товару та підписання акту прийняття-передачі товару.

За твердженнями позивача другий відповідач прострочив виконання своїх зобов'язань за договором № 12-423 про закупівлю товару від 30.08.2012 р., у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 4554000,00 грн., яка станом на момент розгляду справи не сплачена, що стало підставою для звернення в суд з даним позовом.

Також, на підтвердження факту поставки товару ТОВ Науково-виробнича фірма Електросервіс, позивачем надано акт прийняття-передачі товару № 3 від 31.10.2012 року до договору про закупівлю товару № 12-423, який свідчить про передачу відповідачу 2 датчиків тиску п*єзоелектричних у кількості 700 шт. на суму 2898000,00 грн. Щодо акту прийняття-передачі відповідачу 2 датчиків тиску п*єзоелектричних у кількості 400 шт. на суму 1656000,00 грн., які були передані відповідачу 2 - 28 вересня 2012 року на підставі видаткової накладної № 2809-24, позивач зазначає про втрату цього акту.

Разом з тим, суд зазначає, що первинними документами бухгалтерського обліку, які підтверджують передачу товару є видаткові накладні та довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, копії яких містяться в матеріалах справи, досліджені судом, а відтак позивачем доведено факт поставки товару відповідачу 2 у повному обсязі.

При цьому, враховуючи, що зобов*язання по оплаті товару пов*язуються з моменту передачі товару, факт передачі товару доведено, а тому, відповідно до п. 4.3 договору № 12-423, строк оплати товару поставленого по видатковій накладній № 2809-24 від 28.09.2012 року на суму 1656000,00 грн. протягом 60 днів, тобто до 28.11.2012 року, а по видатковій накладній № 3110-6 від 31.10.2012 року на суму 2898000,00 грн. - до 31.12.2012 року.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи вищевикладене, державне міське підприємство Івано-Франківськтеплокомуненерго визнається судом таким, що прострочило виконання зобов'язання з оплати поставленого позивачем за договором № 12-423 про закупівлю товару від 30.08.2012 р. товару на суму 4554000,00 грн.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що державним міським підприємством Івано-Франківськтеплокомуненерго не доведено факт відсутності заборгованості перед позивачем, останнім не оспорюються наведені позивачем розрахунки, хоча другий відповідач мав можливість надати обґрунтування своєї позиції по справі, останній не надав суду належних доказів виконання домовленості у строку передбачені договором, а також враховуючи, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, позовні вимоги позивача в сумі основного боргу у розмірі 4554000,00 грн. грн. є обґрунтованими та підтверджуються наданими суду доказами .

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Враховуючи прострочення державним міським підприємством Івано-Франківськтеплокомуненерго виконання грошового зобов'язання, позивачем, зроблений розрахунок інфляційних втрат, сума яких складає 3425022,00 грн., та 3% річних, сума яких складає 400762,41 грн., надані розрахунки перевірені судом, відповідають вимогам чинного законодавства та відносинам, що склалися між сторонами.

Обґрунтовуючи свої вимоги до першого відповідача (приватного підприємства Ліктор-ОСВ), позивач посилається на договір поруки № 310812, укладений 31.08.2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма Електросервіс (позивачем) та приватним підприємством Ліктор-ОСВ (перший відповідач), відповідно до умов якого перший відповідач поручився перед ТОВ Науково-виробнича фірма Електросервіс за виконання ДМП Івано-Франківськтеплокомуненерго своїх зобов'язань, що випливають із договору № 12-423 про закупівлю товару від 30.08.2012 р. зі всіма існуючими або майбутніми змінами та доповненнями до цього договору та відповідає перед кредитором за порушення.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2. договору поруки № 310812, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання забезпеченого обов'язку в повному обсязі. Поручитель відповідає як за основною сумою боргу, так і за штрафними санкціями, річними процентами та інфляційними нарахуваннями, що можуть бути застосовані у разі прострочення виконання забезпеченого порукою зобов'язання.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що перший та другий відповідачі в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростували, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо солідарного стягнення нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати у даній справі, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 125696,77 грн., у відповідності до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 33-34, 38, 43, 44, 49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України;

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (76007, м. Івано-Франківськ, вул. Б. Хмельницького, 59-А; код 03346058) та приватного підприємства "Ліктор-ОСВ" (63503, Харківська обл., м. Чугуїв, вул. Перемоги,1; код 37180319) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "НВФ "Електросервіс" (61058, АДРЕСА_1, код 35585752) основний борг в сумі 4554000,00 грн., втрати від інфляції в сумі 3425022,00 грн., три проценти річних в сумі 400762,41 грн., судовий збір в сумі 125696,77 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 28.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_2