ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"11" грудня 2015 р. Справа № 918/1211/15

Господарський суд Рівненської області в складі судді Пашкевич І.О.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт"

до Фермерського господарства "Садочки"

про стягнення заборгованості в сумі 51 020,00 грн

за участі представників:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №09 від 10.09.2014 року;

від відповідача: не з'явився.

Статті 20, 22, 91 Господарського процесуального кодексу України позивачу роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

Обставини справи: В жовтні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" (далі Товариство) звернулося до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до фермерського господарства "Садочки" (далі Господарство) про стягнення заборгованості в сумі 66 326,00 грн, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем умов договорів купівлі-продажу нафтопродуктів №0406/7448 від 04.06.2015 року, №2107/8014 від 21.07.2015 року та №1809/8649 від 18.09.2015 року, з яких 51 020,00 грн основного боргу та 15 306,00 грн штрафу.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 27 жовтня 2015 року порушено провадження у справі, розгляд якої призначено на 20 листопада 2015 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 11 грудня 2015 року провадження у даній справі в частині стягнення з Господарства 15 306,00 грн штрафних санкцій припинено за клопотанням позивача.

В зв'язку з наведеним господарський суд здійснює розгляд справи в межах вимог Товариства про стягнення з Господарства основного боргу за договорами купівлі-продажу нафтопродуктів №0406/7448 від 04.06.2015 року, №2107/8014 від 21.07.2015 року та №1809/8649 від 18.09.2015 року в розмірі 51 020,00 грн.

У судовому засіданні 11.12.2015 року позивач підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві, просив стягнути з відповідача 51 020,00 грн основного боргу та покласти судові витрати на Господарство в повному обсязі.

Відповідач не забезпечив явки в судове засідання 11.12.2015 року свого повноважного представника, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Відзиву на позов не подав. Надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

04.06.2015 року між Товариством (Постачальник) та Господарством (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів №0406/7448 (далі Договір 1, а.с. 9-11).

21.07.2015 року між Товариством (Постачальник) та Господарством (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів №2107/8014 (далі Договір 2, а.с. 12-14).

18.09.2015 року між Товариством (Постачальник) та Господарством (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів №1809/8649 (далі Договір 3, а.с. 15-17).

Відповідно до умов Договорів 1-3 постачальник зобов'язався передати у власність покупця, а покупець в свою чергу - прийняти та оплатити товар (нафтопродукти) (п. 1.1 Договорів).

Згідно з пунктами 3.2, 3.4 Договорів 1-3 поставка товару покупцю здійснюється окремими партіями транспортом покупця із складу постачальника на умовах поставки EXW - резервуар нафтобази зберігання, вказаної постачальником або по домовленості сторін, поставка товару може здійснюватися автомобільним транспортом на умовах поставки СРТ - пункт призначення покупця, на підставі заявки покупця, в якій вказується найменування товару та його кількість, або підписаних Додатків до даного договору. Право власності на товар, а також всі пов'язані з ним ризики, переходять від постачальника до покупця з моменту передачі товару та підписання уповноваженою особою покупця відповідних документів, які засвідчують прийом-передачу товару (видаткової накладної та/або товарно-транспортної накладної, та/або акту прийому-передачі товару) в пункті поставки.

За умовами Договорів 1,2 оплата товару за договорами проводиться покупцем в безготівковій формі в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок вказаний продавцем. Моментом оплати покупцем вартості кожної конкретної партії товару є дата прийтяння банком від покупця платіжного доручення на користь продавця і поступлення даних коштів на розрахунковий рахунок продавця. Покупець зобов'язується провести оплату 100 % вартості (вказаної в накладних та/або в специфікаціях (додатках до даних Договорів) кожної конкретної партії товару не пізніше 30 вересня 2015 року (п. 5.1 Договорів 1 та 2).

Відповідно до п. 5.1 Договору 3 оплата товару за договором проводиться покупцем в безготівковій формі в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок вказаний продавцем. Моментом оплати покупцем вартості кожної конкретної партії товару є дата прийтяння банком від покупця платіжного доручення на користь продавця і поступлення даних коштів на розрахунковий рахунок продавця. Покупець зобов'язується провести оплату 100 % вартості (вказаної в накладних та/або в специфікаціях (додатках до даних Договорів) всієї партії товару не пізніше 05 жовтня 2015 року.

Договір 1 набрав чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін, та діє до 31.12.2015 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між сторонами (п. 9.1).

Договір 2 набрав чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін, та діяв до 30.09.2015 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між сторонами (п. 9.1).

Договір 3 набрав чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін, та діяв до 15.10.2015 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між сторонами (п. 9.1).

Договори 1-3 підписані повноважними представниками постачальника та покупця, а також скріплені відбитками печаток вказаних осіб.

Судом встановлено, що на виконання умов Договорів 1-3 позивач у червні-вересні 2015 року поставив відповідачу товар (нафтопродукти) на загальну суму 51 020,00 грн, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними №71 від 16.06.2015 року, №263 від 22.07.2015 року та №210 від 18.09.2015 року, товаро-транспортними накладними №19550 від 16.06.2015 року, №20496 від 22.07.2015 року та №22349 від 18.09.2015 року а також довіреностями на отримання матеріальних цінностей №30, 41 та 302 відповідно, належним чином завірені копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 18-26).

Проте відповідач свої зобов'язання з оплати вартості отриманого товару своєчасно та в повному обсязі не виконав. Таким чином, заборгованість Господарства по оплаті поставленого товару на момент звернення позивача до суду з даним позовом склала 51 020,00 грн.

Статтею 174 ГК України визначено, що господарські зобов'язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України).

За договором поставки (ст.712 ЦК України), - продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 ГК України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Згідно з ст.612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Доказів сплати боргу відповідач суду не подав.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства до Господарства є обґрунтованими, стверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а відтак підлягають до задоволення в повному обсязі.

Судовий збір на підставі ч.2 ст. 49 ГПК України суд покладає на відповідача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фермерського господарства "Садочки" (35162, Рівненська область, Млинівський район, село Козирщина, ідентифікаційний код 36346087) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" (43022, місто Луцьк, вулиця Мамсурова, 10, ідентифікаційний код 31496816) 51 020 (п'ятдесят одну тисячу двадцять) грн 00 коп. основного боргу та 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено "15" грудня 2015 року

Суддя Пашкевич І.О.