ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2015 року Справа № 904/7332/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання: Фьокліна Д.І.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №5/кам/ю від 09.12.2014 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність №07/09/15 від 07.09.2015 р.;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2015 року у справі № 904/7332/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс", с. Гаврилівка, Вишгородський район, Київська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет", смт. Ювілейне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область

про стягнення 24 649,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2015 року у справі № 904/7332/15 (суддя Рудовська І.А.) позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" 24 576,00 грн. основного боргу, 73,64 грн. 3 % річних за користування чужими коштами, 1827,00 грн. судового збору.

Рішення мотивовано порушенням відповідачем умов договору поставки №37858 від 01.01.2013 року в частині оплати заборгованості за тару та піддони, вимог ст.ст.525, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, правом позивача відповідно до п.2 ст.625 Цивільного кодексу України стягнути 3% річних за користування відповідачем чужими грошовими коштами.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неналежну оцінку доводів відповідача щодо відсутності заборгованості, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків, в якому позивач підтвердив відсутність станом на 30.11.2014 року будь-якої заборгованості за будь-яким з договорів між сторонами.

Просить суд скасувати оскаржуване судове рішення, в задоволенні позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач спростовує доводи відповідача, просить залишити скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що 01.01.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (покупець) укладений договір поставки № 37858 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобовязується в порядку та строки, встановлені договором, передати товар у власність покупцю, у визначеної кількості, відповідної якості та по узгодженій ціні, а останній прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених в даному договорі (а.с.11-21).

Згідно п.1.2 договору найменування, асортимент та ціна поставленого товару вказується в додатку № 1 до договору (специфікація/ прайс-лист), яке є його невідємною частиною.

Відповідно до п. 5.1 договору в редакції додаткової угоди № 1 віл 01.01.2013 року товар повинен поставлятися у непошкодженій упаковці. Упаковка товару повинна відповідати вимогам, встановленими державними стандартами та технічними умовами, діючими в Україні та забезпечувати повне збереження товару від будь-якого роду пошкоджень при його транспортуванні з урахуванням кількох перевантажень в шляху та зберіганні протягом строку придатності товару. Товар повинен поставлятися у фірмовому ящику Т55, якщо він поставляється в упаковці (а.с.22 28).

Згідно п.5.2 в редакції додаткової угоди №1 від 01.01.2013 року піддон є поворотною тарою. Постачальник надає покупцю накладну на піддони з зазначенням їх кількості і залогової ціни. Покупець проводить повернення піддонів в момент поставки постачальнику за накладною з зазначенням їх кількості та залогової ціни.

Згідно п. 6.15 в редакції додаткової угоди №1 від 01.01.2013 року вся тара (ящики, піддони), підлягають поверненню. У випадку не повернення тари, або повернення не всієї кількості або повернення пошкодженої тари, така тара вважається реалізованою покупцем із розрахунку: за ящик 48,00 грн. в тому числі ПДВ, за піддон 1 200,00 грн., в тому числі ПДВ. Відшкодування вартості тари відбувається покупцем протягом 7 календарних днів з моменту отримання повідомлення від постачальника про необхідність відшкодувати вартість тари.

Матеріали справи містять копії актів приймання-передачі тари (а.с.30 43), з яких вбачається, що за період з 04.07.2013 року по 04.12.2013 року відповідач не повернув позивачу 412 шт. ящиків та 4 піддони.

Враховуючи умови договору, вартість неповернутої тари становить 24 576,00 грн. (412 х 48) + (4 х1 200) = 19 776,00 +4 800,00 = 24 576,00 грн.)

16.06.2015 року за № 23вих/15-КАМ позивачем направлено відповідачу вимогу про необхідність повернення тари та повідомлено про необхідність відшкодування останнім вартості тари в разі її неповернення у встановлені строки (а.с.44).

Доказів належного виконання відповідачем умов договору в частині повернення тари за вимогою постачальника, суду не надано.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення відповідачем умов договору та вимог ст.ст.525, 526, 530 Цивільного кодексу України.

За вказаними нормами права зобовязання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, у встановлений договором строк і одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Суд першої інстанції вірно встановив, що відповідно до умов договору не повернута тара вважається реалізованою відповідачу і у останнього виникло грошове зобов'язання.

Починаючи з 27.06.2015 року ( після сплину 7 календарних днів з моменту отримання повідомлення від постачальника про необхідність відшкодувати вартості тари 19.06.2015 року), у відповідача почався строк порушення виконання грошового зобовязання.

Згідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

На підставі даної норми закону позивач нарахував проценти за користування чужими коштами в розмірі 73,64 гри.

Отже, відповідно до встановлених обставин справи, які підтверджені належними та допустимими доказами, суд першої інстанції вірно стягнув заборгованість та проценти, і обґрунтування такого висновку суду відповідач не спростував.

Щодо доводів апеляційної скарги про неналежну оцінку судом акта звірки взаємних розрахунків, необхідно зазначити наступне:

По-перше, вказаний акт, що знаходиться в матеріалах справи на а.с.92, не містить даних, які б могли ідентифікувати операцію, за якою проводилась звірка.

По-друге, з наданих відповідачем ОСОБА_3 приймання-передачі тари (а.с. 104-112) вбачається, що відповідачем повернута не вся тара, яка була отримана в спірний період, а в деяких випадках, взагалі тара не поверталась.

Тому, за відсутності первинних документів, що є належними доказами виконання відповідачем зобовязання за договором поставки №37858 від 01.01.2013 року, акт звірки, який зазначає апелянт, не підтверджує його доводи.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2015 року у справі № 904/7332/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.М. Білецька

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Підписано в повному обсязі 11.01.2016 року.