ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2015 р. Справа №917/1616/15

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.,

за участю представників:

позивача: не з'явився,

відповідача 1: ОСОБА_1,

відповідача 2: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,

вул. Коцюбинського, 19, м. Хорол Полтавська область, 37800

до 1. Хорольської міської ради, вул. К. Маркса, 33, м. Хорол Полтавська область, 37800,

2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4,

АДРЕСА_1, 37800

про визнання рішення №270 від 26.07.2012 р. про продаж земельної ділянки недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до господарського суду Полтавської області з позовом до Хорольської міської ради та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про визнання рішення №270 від 26.07.2012 р. "Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення підприємцю ОСОБА_4В." недійсним, посилаючись на незаконність прийнятого рішення та порушення прав позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21.12.1999 року рішенням №673 Хорольської міської ради Полтавської області було надано в довгострокову оренду з правом викупу земельну ділянку площею 0,0450 га для здійснення підприємницької діяльності по вул. Леніна, 48-а, із земель запасу міської ради. 25.01.2000 року було затверджено Архітектурно - планувальне завдання. В 2001 році були внесені зміни в площу орендної ділянки від частини земельної ділянки, яка була виділена в 1999 році. В 2002 році було побудоване приміщення аптеки, до якого за власні кошти позивача були підведені комунікації: тепло - водопостачання та каналізацію. На вказане приміщення було видане свідоцтво про право власності за №52 від 22 лютого 2002 року, а 20 лютого 2003 року виданий акт на землю під аптекою. 25 січня 2000р. було виготовлено архітектурно-планувальне завдання, проведені узгодження із земельним відділом та головним санітарним лікарем Хорольського району, яке передбачало обладнання аптеки, та підведення до неї тепло - водопостачання та каналізації. Відповідно до технічних умов №10 від 15 вересня 2000 року виготовлена позивачем каналізація була підключена до приватної каналізації підприємця ОСОБА_5 21.12.2010 року рішенням виконавчого комітету Хорольської міської ради №517 позивачу було дозволено виготовлення проектної документації на водовідведення. 19.01.2011 року виготовлені технічні умови для внесення змін в проект підключення аптеки до каналізаційних мереж м. Хорола.

Вказана каналізація потребує обслуговування так, як проходить до міської каналізації мережі під прилягаючою до аптеки земельною ділянкою, розміром 27 кв. м.

Каналізація проходить до міської каналізаційної мережі через суміжну земельну ділянку, яка належить на праві приватної власності ФОП ОСОБА_4

Ухвалою господарського суду від 04.08.2015 р. порушено провадження у даній справі та призначено до розгляду на 19.08.2015р.

13.08.2015 р. від відповідача 1 надійшло клопотання про припинення провадження у справі на підставі п. п. 2 ч. 1 статті 80 ГПК України посилаючись на те, що Рішенням господарського суду Полтавській області по справі №917/1062/13 від 06.08.2014 р. ФОП ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні вимоги про визнання незаконним Рішення Хорольської міської ради двадцять восьмої сесії шостого скликання №270 від 26.07.2012р. "Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення підприємцю ОСОБА_4В." (а.с.53-54).

13.08.2015 р. від відповідача 2 надійшло клопотання, в якому відповідач 2 підтримує клопотання відповідача 1 про припинення провадження у справі на підставі п. п. 2 ч. 1 статті 80 ГПК України та просить припинити провадження у справі.

Згідно п.2 частини 1 статті 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Як вбачається з рішення господарського суду Полтавській області по справі №917/1062/13 від 06.08.2014 р., яке набрало законної сили, господарським судом розглянуто позов ФОП ОСОБА_3 до Хорольської міської ради та ФОП ОСОБА_4,, однією з вимог якого було визнання недійсним рішення Хорольської міської ради від 26.07.2012 року №270.

Однак, як вбачається з описової частини рішення, підставою позовних вимог було близькість розташування протипожежного підземного резервуару, що належить ОСОБА_4 до будівлі аптеки, що належить ОСОБА_3, що перешкоджає повноцінно обслуговувати нерухоме майно.

Даним рішенням встановлено, що позивачем не надано жодних належних доказів в підтвердження того, що вказаний акт суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також не доведено, якими саме діями відповідачі порушили права та охоронювані законом інтереси позивача, а посилання на те, що каналізація проходить до міської каналізаційної мережі через суміжну земельну ділянку, яка належить на праві приватної власності ФО - П ОСОБА_4 не є підставою для задоволення позовних вимог.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що вимоги позивача по справі №917/1062,13 та даній справі є однорідним за підставами позову, а тому клопотання відповідача не підлягає задоволенню.

19.08.2015 р. від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, яка за своєю суттю є додатковими письмовими поясненнями.

Від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву вх. №12675 від 03.09.2015 р.

05.10.2015 р. від позивача надійшли додаткові пояснення до позовної заяви.

Представник позивача в судове засідання 06.10.2015 р. не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи (розписка про оголошення перерви а.с. 143).

Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на неї.

Представник відповідача 2 проти задоволення вимог позивача також заперечував через їх необґрунтованість.

Рішення виноситься після перерви, оголошеної в судовому засіданні 30.09.2015 р.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка по вул. Леніна 44-б в м. Хоролі Полтавської області загальною площею 0,0109 га з 2009р. по 2013 р. перебувала в оренді в підприємця ОСОБА_4, що підтверджується договорами оренди від 25 березня 2009 року та від 13 липня 2010 року (а.с.89-95).

На вказаній земельній ділянці знаходиться об'єкт нерухомого майна, а саме підземний протипожежний резервуар, який належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 04.02.2004 року та акту прийому-передачі основних засобів від 04.02.2004 року (а.с.96-97).

Державну реєстрацію речових прав, а саме: право власності ОСОБА_4 на підземний протипожежний резервуар об'ємом 150 мЗ, по вулиці Леніна 44б в місті Хоролі Полтавської області, здійснено КП "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" 07.06.2012р., про що засвідчує витяг №34398778 (а.с. 98).

Рішенням Хорольської міської ради двадцять восьмої сесії шостого скликання №270 від 26.07.2012р. "Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення підприємцю ОСОБА_4В." було вирішено продати земельну ділянку площею 0,0109 га. по вул. Леніна 44-б, м. Хорол, підприємцю ОСОБА_4 На виконання зазначеного рішення 01.08.2012р. між Хорольською міською радою та підприємцем ОСОБА_4було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно зі статтею 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У силу норм статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання; право звернутися до суду за їх захистом відповідно до встановлених способів захисту цивільних прав та інтересів судом.

Під час розгляду будь-якого спору судам необхідно встановлювати на захист яких прав подано позов та ким і яким чином вони порушені.

Відтак, розглядаючи спір, господарський суд повинен встановити об'єктивну наявність порушення чи оспорювання цивільного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним законодавством, а за наслідками прийняття рішення про задоволення позову повинно відбуватися реальне поновлення чи захист порушених прав позивача.

Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» унормовано, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Рішення органу місцевого самоврядування, прийняте з перевищенням повноважень, є таким, що не відповідає вимогам законодавства.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника) визначений у ст. 16 Цивільного кодексу України.

За змістом ч. 2 статті 16, ч. 1 статті 215 Цивільного кодексу України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених статтею 203 Цивільного Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи позивач та відповідач 2 являються суміжними землекористувачами і саме сусіднє розміщення їх земельних ділянок не є підставою для звернення щодо визнання недійсним оспорюваного рішення першого відповідача.

Позивачем не надано жодних належних доказів в підтвердження того, що рішення №270 від 26.07.2012 р. "Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення підприємцю ОСОБА_4В." суперечать вимогам чинного законодавства України, а також не доведено того, що з прийняттям вказаного рішення були порушені права та охоронювані законом інтереси позивача як суміжного землекористувача, так і власника майнового об'єкта, що розміщений на суміжній земельній ділянці.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Суддя Кульбако М.М.

.