ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2015 р. Справа № 925/1899/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма УКРТРАНС-СЕРВІС

до Черкаської міської ради

про визнання недійсним частини договору

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Биченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 директор товариства, ОСОБА_2 за довіреністю від 30.11.2015;

від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю від 02.12.2015.

Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма УКРТРАНС-СЕРВІС звернулося до господарського суду Черкаської області з позовом до Черкаської міської ради про визнання недійсним на підставі ст.ст. 16, 22, 203, 215, 217, 1166 Цивільного кодексу України підпункту і пункту 31 укладеного між Черкаською міською радою і товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма УКРТРАНС-СЕРВІС договору оренди землі від 23.07.2015 в частині зобовязання орендаря відшкодувати орендодавцю суму упущеної вигоди (не отриманого прибутку) у розмірі орендної плати за увесь період з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 08.12.2011 №3-444 до моменту набуття чинності договором оренди.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 03.11.2015 виконавчий комітет Черкаської міської ради предявив позивачу письмову вимогу про сплату 81600 грн. упущеної вигоди, нарахованої на підставі підпункту і пункту 31 укладеного між сторонами договору оренди землі від 23.07.2015. Проте позивач вважає, що підпункт і пункту 31 вказаного договору має бути визнаний судом недійсним через його невідповідність вимогам ст. 22 та ст. 1166 Цивільного кодексу України стосовно визначеного у цих нормах поняття такого виду збитків як упущена вигода та підстав для її відшкодування, а також умовам затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 №220 типового договору оренди землі, який не містить умови щодо зобовязання орендаря відшкодовувати орендодавцю упущену вигоду за минулий час через не укладання договору оренди землі.

Ухвалою від 01.12.2015 господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма УКРТРАНС-СЕРВІС до розгляду, порушив провадження у цій справі і призначив її розгляд у судовому засіданні на 9 годину 29.12.2015 у приміщенні господарського суду Черкаської області.

Відзив на позов до господарського суду Черкаської області не надійшов.

У судовому засіданні, яке відбулося 29.12.2015 за участю представників обох сторін, представники позивача підтримали позов з викладених у ньому підстав, а представник відповідача проти позову заперечив, оскільки вважає, що спірний пункт договору оренди землі від 23.07.2015 не суперечить вимогам ст. 22 та ст. 1166 Цивільного кодексу України та умовам затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 №220 типового договору оренди землі.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2000 року виконавчий комітет Черкаської міської ради і товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма УКРТРАНС-СЕРВІС уклали між собою договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), згідно з яким виконавчий комітет Черкаської міської ради на підставі власного рішення від 22.12.1999 №1056 надає товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма УКРТРАНС-СЕРВІС, а останнє приймає в тимчасове довгострокове користування строком на 15 років земельну ділянку загальною площею 0,2750 га згідно з планом землекористування для розміщення відкритої автостоянки та шиномонтажної майстерні по вул. Пацаєва, 8 у м. Черкаси.

Того ж дня 16.05.2000 договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 16.05.2000 був зареєстрований в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею за №1872.

08 грудня 2011 року третя сесія Черкаської міської ради з ініціативи товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма УКРТРАНС-СЕРВІС прийняла рішення №3-444 Про надання товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма УКРТРАНС-СЕРВІС земельної ділянки в оренду по вул. Пацаєва, 8.

Цим рішенням Черкаська міська рада вирішила: затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж та складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма УКРТРАНС-СЕРВІС по вул. Пацаєва, 8; надати товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма УКРТРАНС-СЕРВІС земельну ділянку площею 2750 кв. м. по вул. Пацаєва, 8 в оренду на 10 років під відкриту автостоянку та шиномонтажну майстерню за рахунок власного землекористування; віднести за основним цільовим призначенням земельну ділянку віднести до земель промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення, а за функціональним використанням 228 кв. м. до категорії земель комерційного використання і 2522 кв. м. до категорії земель транспорту і звязку.

23 липня 2015 року Черкаська міська рада як орендодавець і товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма УКРТРАНС-СЕРВІС як орендар уклали між собою договір оренди землі, згідно з яким Черкаська міська рада на підставі власного рішення від 08.12.2011 №3-444 надає товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма УКРТРАНС-СЕРВІС, а останнє приймає в строкове платне користування строком на 10 років земельну ділянку площею 0,2750 га по вул. Пацаєва, 8 у м. Черкаси, у тому числі: 0,2522 га під відкриту автостоянку і 0.0228 га під шиномонтажну майстерню.

01 вересня 2015 року на підставі договору оренди землі від 23.07.2015 право оренди товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма УКРТРАНС-СЕРВІС земельними ділянками по вул. Пацаєва, 8 у м. Черкаси площею 0,2522 га під відкриту автостоянку і 0.0228 га під шиномонтажну майстерню.0,2750 га було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і того ж дня на виконання договору оренди землі від 23.07.2015 за підписаним обома сторонами актом приймання-передачі земельної ділянки від 01.09.2015 Черкаська міська рада передала товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма УКРТРАНС-СЕРВІС, а останнє прийняло в оренду земельну ділянку площею 0,2750 га по вул. Пацаєва, 8 у м. Черкаси, у тому числі: 0,2522 га під відкриту автостоянку і 0.0228 га під шиномонтажну майстерню.

У підпункті і пункту 31 договору оренди землі від 23.07.2015 його сторони передбачили зобовязання орендаря відшкодувати орендодавцю суму упущеної вигоди (не отриманого прибутку) в розмірі орендної плати за весь період з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 08.12.2011 №3-444 до моменту набуття чинності договору оренди. У разі ж наявності документів, що підтверджують сплату за користування земельною ділянкою до моменту набуття чинності договору оренди землі, сума упущеної вигоди (не отриманого прибутку) відповідно зменшується на суму сплачених коштів.

03 листопада 2015 року виконавчий комітет Черкаської міської ради предявив товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма УКРТРАНС-СЕРВІС письмову вимогу №13224-01-20 про сплату 81600 грн. упущеної вигоди, нарахованої відповідно до підпункту і пункту 31 договору оренди землі від 23.07.2015 за період з 08.12.2011 до 01.09.2015.

Предявлення позивачу вказаної письмової вимоги і спричинило даний спір.

Статтею 1 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до положень статті 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Стаття 6 Цивільного кодексу України передбачає, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до 1-3 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою відповідальності за заподіяну шкоду (завдані збитки) є протиправне винне діяння особи, яка завдала збитки, для відшкодування яких необхідно довести неправомірність поведінки особи; наявність збитків і їх розмір; причинний звязок між протиправною поведінкою особи і завданими збитками та вину особи, яка завдала збитки. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

За змістом статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.Водночас відповідно до статті 156 цього Кодексу власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно зі статтею 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284 затверджено порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Пунктом 3 зазначеного вище порядку визначено, що відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Даний порядок також дає визначення поняття неодержаний доход. Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Частина 1 ст. 215 Цивільного кодексу України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно ж до ч. 1 та ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 14 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою від 03.03.2004 №220 Кабінет Міністрів України затвердив типовий договір оренди землі, який передбачає можливість конкретизації його умов в частині зобовязань та відповідальності сторін.

З огляду на приведені вище обставини та норми чинного законодавства господарський суд дійшов до таких висновків.

Відносини між сторонами, повязані з укладенням та виконанням договору оренди землі від 23.07.2015, є цивільно-правовими, у яких Черкаська міська рада і товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма УКРТРАНС-СЕРВІС є юридично рівними.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України упущена вигода є одним із можливих видів збитків, конкретний розмір якої може встановлюватися договором, а відповідно до ч. 3 ст. 631 цього Кодексу сторони договору можуть домовитися про поширення умов договору до відносин між ними, які виникли до його укладення.

В Земельному кодексі України та у постанові Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284 прямо не вказується, що учасники земельних відносин не можуть відступати від положень цих актів цивільного законодавства щодо порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі шляхом укладення відповідного договору. Не перешкоджає цьому і затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 №220 типовий договір оренди землі.

Отож, положення як Цивільного так і Земельного кодексів України не забороняють врегулювати відносини із відшкодування упущеної вигоди (неодержаних доходів) у договірному порядку, тому Черкаська міська рада і товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма УКРТРАНС-СЕРВІС в силу ч. 3 ст. 6, ст. 627 Цивільного кодексу України мали право за обопільною згодою передбачити у підпункті і пункту 31 договорі оренди землі від 23.07.2015 такий вид цивільно-правової відповідальності як збитки у вигляді упущеної вигоди, ії розмір і період часу, за який така відповідальність застосовується.

При цьому підпункт і пункту 31 договору оренди землі від 23.07.2015 не встановлює підстав застосування такої відповідальності. Такими законними підставами, як уже зазначалося вище, є: неправомірність поведінки особи; наявність збитків; причинний звязок між протиправною поведінкою особи і завданими збитками та вина особи, яка завдала збитки.

Предявлення відповідачем позивачу письмової вимоги про сплату 81600 грн. упущеної вигоди, нарахованої на підставі підпункту і пункту 31 договору оренди землі від 23.07.2015, стосується виконання сторонами умов цього договору і не означає про його невідповідність вимогам законодавства, як не означає і про наявність законних підстав для сплати вказаної у цій вимозі суми упущеної вигоди.

Таким чином, господарський суд Черкаської області не вбачає невідповідності підпункту і пункту 31 договору оренди землі від 23.07.2015 вимогам вказаних позивачем у позові нормам чинного законодавства та типового договору оренди землі, а відповідно і підстав для визнання вказаного підпункту цього договору недійсним.

За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 11.01.2016.

СУДДЯ М.В. Дорошенко