донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

21.12.2015 р. справа №908/4861/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін від позивача від відповідача ОСОБА_4, за довіреністю; ОСОБА_5, за довіреністю;
розглянувши апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя
на рішення господарського судуЗапорізької області
від28.10.2015 р. (підписано 02.11.2015 р.)
у справі№ 908/4861/15 (суддя Кутіщева-Арнет Н.С.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Квант-Енерго», м. Запоріжжя
до Концерну «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя
простягнення 53 050 555,22 грн.

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Квант-Енерго», м. Запоріжжя (Позивач) із позовом до Концерну «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя (Відповідач) про стягнення 53 050 555,22 грн., з яких 29 900 000,00 грн. заборгованості внаслідок невиконання грошового зобовязання щодо оплати прийнятого на себе права вимоги боргу згідно договору про заміну кредитора (відступлення права вимоги) № 02/12-12 від 22.01.2013р., 21 501 549,74 грн. втрат від інфляції, 1 649 005,48 грн. 3 % річних.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 28.10.2105 р. позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України, а також суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи і висновки, які викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справи.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції необґрунтовано не взято до уваги, що позивачем не передано відповідачу первинних бухгалтерських документів в порушення умов спірного договору.

Представник позивача в судовому засіданні вважав рішення суду законним та обґрунтованим, тому просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач підтримав доводи апеляційної скарги, надав пояснення, аналогійні викладеним в позовній заяві, заявив клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відкрите акціонерне товариство «Луганськобленерго», у задоволенні якого судовою колегією відмовлено через те, що вирішення даного спору не впливає на права боржника, не повязаний зі справою про банкрутство, оскільки в даному випадку вирішується питання тільки щодо виконання договору між сторонами.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.01.2013р. між сторонами був укладений договору про заміну кредитора (відступлення права вимоги) №02/12-12, за змістом п. 1.1 якого, позивач передає, відповідач приймає на себе право вимоги боргу частково у сумі 35 000 000,00 грн. за договорами доручення №18-08, №18-08/1, №18-08/2 від 19.02.2008р. та додатковими угодами до них, який виник внаслідок неповних розрахунків ОКП Луганськводпром (боржник), а відповідач заміняє позивача в основному зобов'язанні на суму відступленого права вимоги, зобов'язується розрахуватись з позивачем та отримує право вимагати від боржника сплатити суму боргу в розмірі 35 000 000,00 грн.

За змістом п. 2.1 Договору, сума відступленого права (дебіторської заборгованості за основним договором), що переходить від позивача до відповідача на умовах цього Договору, становить 35 000 000,00 грн.

Згідно п. 3.1.1 Договору, позивач зобовязався протягом двох календарних днів з моменту підписання цього Договору надати відповідачу документи первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують заборгованість боржника перед позивачем та інші документи (за необхідності), які є важливими та необхідними для виконання сторонами предмету цього Договору (листування, судові акти, тощо), у т.ч. договори доручення №18-08, №18-08/1, №18-08/2 від 19.02.2008р. та додаткові угоди до них, рішення господарського суду Луганської області від 15.01.2009 року по справі № 20/74б.

Пунктом 3.2.2 Договору встановлено, що відповідач зобовязується провести розрахунок з позивачем протягом місяця.

Сторонами до Договору була підписана Додаткова угода № 1 від 22.01.2013р., за змістом якої, позивач надає відповідачу дисконт (знижку) в розмірі 100 000,00 грн. від суми зобовязань, що погашаються відповідачем позивачу.

Укладений Договір за своєю правовою природою не є договором купівлі-продажу майнових прав, що оформлений в порядку ч. 3 ст. 656 Цивільного кодексу України, а є договором відступлення права вимоги.

Відповідно до ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

За змістом ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Актом приймання передачі документів згідно Договору від 22.01.2013р. позивач передав, а відповідач прийняв наступні документи: засвідчена копія договору про заміну кредитора (відступлення права вимоги боргу) № 01/12-12 від 01.11.2011р., договори доручення №18-08, №18-08/1, №18-08/2 від 19.02.2008р. та додаткові угоди до них, рішення господарського суду Луганської області від 15.01.2009 року по справі № 20/74б.

Жодних документів первинного бухгалтерського обліку та на підтвердження існування самого зобовязання за вищевказаним актом не передавалось.

Посилання позивача, що на підтвердження права вимоги ТОВ «Всеукраїнська Енергетична Компанія», як кредитора, ним було надано ухвалу господарського суду Луганської області у справі № 20/74б про банкрутство від 15.01.2009р., якою встановлено, що сума заборгованості виникла у ОКП «Луганськводпром» на підставі договорів доручення №18-08, №18-08/1, №18-08/2 від 19.02.2008р., судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки за означеними договорами доручення ТОВ «Компанія «Всеукраїнська Енергетична Компанія» зобовязався від імені та за рахунок ВАТ «Луганськобленерго» здійснювати повноваження кредитора щодо стягнення боргів з ОКП «Луганськводпром» за спожиту електроенергію по договорам постачання електричної енергії.

Отже самі договори доручення не є підставою для виникнення права вимоги до боржника (ОКП «Луганськводпром»).

З цих договорів не вбачається підтвердження права вимоги у ТОВ «Компанія «Всеукраїнська Енергетична Компанія», а вбачається лише зобовязання на вчинення певних юридичних дій від імені ВАТ «Луганськобленерго».

Оскільки, спірне зобовязання виникло з зобовязання оплати за електричну енергію, однак до матеріалів справи такі документи не надавались, доказів передання позивачем відповідачу документів, що засвідчують право вимоги не передано, відсутні підстави вважати спірний Договір виконаним позивачем та настання обовязку у відповідача по оплаті за Договором.

Ухвала господарського суду Луганської області від 15.01.2009р. не є доказом, що засвідчує беззаперечну наявність право майнової вимоги, в розумінні належного виконання позивачем спірного Договору, оскільки є ухвалою у справі про банкрутство, засвідчує участь у справі у якості кредитора ТОВ «Всеукраїнська Енергетична Компанія», але не є документом що підтверджує наявність самого зобовязання ОКП «Луганськводпром».

Разом з тим, судовим рішенням , яким встановлюються обставини, що в силу ст.35 ГПК України не доводяться при розгляді інших справ, зазначена ухвала не є.

Також судова колегія вважає, що змістом спірного Договору не встановлено конкретної суми оплати, яку відповідач має сплатити позивачу за отримання цієї вимоги.

З тексту п. 3.2.2 Договору вбачається, що відповідач зобовязався провести з позивачем розрахунок протягом місяця, проте конкретно визначеної суми такого розрахунку, зазначений пункт не містить.

Як вбачається з п. 1 Додаткової угоди до Договору, позивач надав відповідачу дисконт (знижку) у розмірі 100 000,00 грн. від суми зобовязань, що сплачуються відповідачем позивачу, однак зазначене також не встановлює розмір плати за вимогу.

За таких підстав судова колегія вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача суми 29 900 000,00 грн. заборгованості внаслідок невиконання грошового зобовязання щодо оплати прийнятого на себе права вимоги боргу згідно договору про заміну кредитора (відступлення права вимоги) № 02/12-12 від 22.01.2013р., 21 501 549,74 грн. втрат від інфляції, 1 649 005,48 грн. 3 % річних.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції посилався на доведеність позивачем факту невиконання відповідачем зобовязання щодо оплати прийнятого на себе права вимоги боргу згідно договору про заміну кредитора (відступлення права вимоги), але не дослідив належність поданих позивачем доказів та визнав встановленими обставини, що не підтверджуються належними доказами по справі, що призвело до прийняття невірного рішення.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Запорізької області від 28.10.2015 р. у справі № 908/4861/15 слід скасувати через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

По справі № 908/4861/15 слід прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Квант-Енерго», м. Запоріжжя до Концерну «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя про стягнення 53 050 555,22 грн., з яких 29 900 000,00 грн. заборгованості внаслідок невиконання грошового зобовязання щодо оплати прийнятого на себе права вимоги боргу згідно договору про заміну кредитора (відступлення права вимоги) № 02/12-12 від 22.01.2013р., 21 501 549,74 грн. втрат від інфляції, 1 649 005,48 грн. 3 % річних.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги слід покласти на позивача, стягнувши з останнього на користь відповідача судовий збір в розмірі 80 388,00 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 28.10.2015 р. у справі № 908/4861/15 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Квант-Енерго», м. Запоріжжя до Концерну «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя про стягнення 53 050 555,22 грн., з яких 29 900 000,00 грн. заборгованості внаслідок невиконання грошового зобовязання щодо оплати прийнятого на себе права вимоги боргу згідно договору про заміну кредитора (відступлення права вимоги) № 02/12-12 від 22.01.2013р., 21 501 549,74 грн. втрат від інфляції, 1 649 005,48 грн. 3 % річних.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Квант-Енерго» (69104, м. Запоріжжя, пр. Леніна, б. 169, кв. 30, ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (69002, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, р/р 1951 в ЗОУ АТ Ощадбанк, МФО 313849, ) судовий збір за подання апеляційної скарги 80 388,00 грн.

Зобовязати господарський суд Запорізої області видати відповідний наказ.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В.Стойка

Судді Т.М. Колядко

ОСОБА_3

Надр. 5 прим

1 позивачу

2 відповідачу

3 до справи

4 ДАГС

5 ГСЗО