УХВАЛА

29.12.2015Справа № 910/25938/15

За позовом Концерну «Техвоєнсервіс»

до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Татарчук Р.О., Гуща В.О. (представник за довіреністю);

від відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року Концерн «Техвоєнсервіс» звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.10.2015 порушено провадження у справі № 910/26793/15, справу призначено до розгляду.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце його проведення сповіщений у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Відповідно до статті 1 ГПК України, право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Згідно з п. 3.1 вказаної постанови, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Частиною 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 зазначеної статті, рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Порядок розгляду адміністративними судами справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби встановлено ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За приписами ч. 1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором.

В той же час, можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців або інших посадових осіб державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень до господарських судів України, в порядку позовного провадження, чинним законодавством не передбачена.

Таким чином, у зв'язку з тим, що позов заявлено до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві із вимогами про зобов'язання вчинити дії у межах виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що такі вимоги є непідвідомчими господарському суду, а підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, позивач не позбавлений права звернутися до Господарського суду м. Києва із скаргою на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби в порядку, передбаченому ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 80 ГПК України, у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 910/25938/15 припинити.

Суддя Я.В. Маринченко