ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2015 р. Справа №917/1594/15

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Фарм", м.Київ

до Управління капітального будівництва Полтавської обласної державної адміністрації, м. Полтава

про стягнення 111 886,39грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс Фарм" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Управління капітального будівництва Полтавської обласної державної адміністрації про стягнення 111 886,39 грн. збитків, заподіяних внаслідок порушення відповідачем зобов'язань за Договором №02-131 від 02.11.2012 р. про закупівлю за державні кошти на поставку устаткування.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що за період, що минув починаючи з дати здійснення позивачем поставки медичних виробів до дати фактичного виконання відповідачем зобов'язання по їх оплаті відбулись зміни в податковому законодавстві України, а саме пунктом 13 Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 року № 1166-VII, що набрав чинності з 01.04.2014 року, внесено зміни до статті 197 ПК України та виключено п.п. 197.1.27, яким передбачалось звільнення від оподаткування ПДВ операцій з постачання лікарських засобів та медичного обладнання і п. 193.1. ст. 193 було доповнено підпунктом "в", яким встановлена (впроваджена) ставка ПДВ в розмірі 7% по операціям з постачання лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів (у тому числі аптечними закладами), а також з постачання виробів медичного призначення за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 5 Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо усунення окремих неузгодженостей норм законодавства" від 10.04.2014р. № 1200-VII, що набрав чинності з 19.04.2014 року, зазначена норма підп. "в" п. 193.1. ст.193 ПК України була уточнена та викладена в новій редакції. Згідно з новою редакцією підп. "в" ставка ПДВ в розмірі 7% застосовується до операцій з: постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів, а також медичних виробів за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 р. №410 затверджено Перелік медичних виробів, операції з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України яких підлягають обкладенню податком на додану вартість за ставкою 7 відсотків (постанова набрала чинності 10.09.2014 року).

Також, позивач зазначив, що медичні вироби, які поставлені відповідачу згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності, визначеною Законом України "Про митний тариф України" від 19 вересня 2013 p. №584-VII, належать до групи товарів за кодом 90 18 90 20 00 - "Ендоскопи", що підтверджується вантажною митною декларацією від 20.12.2012р.

В обґрунтування позовної заяви позивач, зокрема, посилається на п. 187.7 ст.187 ПК України, яким передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань у разі постачання товарів/послуг з оплатою за рахунок бюджетних коштів є дата зарахування таких коштів на банківський рахунок платника податку або дата отримання відповідної компенсації у будь-якій іншій формі, включаючи зменшення заборгованості такого платника податку за його зобов'язаннями перед бюджетом.

Міністерством доходів і зборів України видано роз'яснення, викладене в Листі від 06.05.2014р. №10295/7/99-99-19-04-02-17 "Про податок на додану вартість" , де зазначено, що: "при проведенні операцій з постачання лікарських засобів та медичних виробів за бюджетні кошти податкові зобов'язання не нараховуватимуться лише у випадку, якщо першою подією була їх оплата, яка відбулася до 1 квітня 2014 року (згідно з пунктом 187.7 статті 187 розділу V Кодексу датою виникнення податкових зобов'язань при здійсненні операцій з постачання за бюджетні кошти є дата оплати). Якщо оплата за поставлені до 01.04.2014 за рахунок бюджетних коштів лікарські засоби та медичні вироби проводиться з 01.04.2014, то на дату оплати нараховується податок на додану вартість за ставкою 7 відсотків".

09.09.2015 р. позивач надав суду копію відповіді ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві від 15.07.2015 року для приєднання до матеріалів справи.

Крім того, в позовній заяві позивач вказує в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 управління Державної казначейської служби України у Полтавській області. З тексту позовної заяви вбачається, що позивач вважає за необхідне залучити вказану третю особу до участі у справі, оскільки Управління капітального будівництва Полтавської обласної державної адміністрації є державним органом, який заснований на державній власності, має баланс, рахунки в органах Державного казначейства, а відтак рішення по даній справі може вплинути на її права та обов'язки.

При вирішенні цього питання суд, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача та враховуючи приписи статті 27 ГПК України дійшов висновку, що клопотання позивача про залучення третьої особи є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, оскільки рішення по справі не може вплинути на права та обовязки відповідача щодо особи, яку позивач просить залучити до участі в справі..

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві.

Відповідач у відзиві на позовну заяву(а.с.99-101) та його представник у судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на те, що ціна договору визначена в п.3.1. Договору і включає в себе всі витрати Постачальника, в т.ч. і витрати зі сплати податків і зборів.. Крім того, відповідач зазначає, що п.187.1 ст.187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобовязань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) зарахування коштів від покупця/замовника як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

Враховуючи те, що поставку товару здійснено на підставі видаткової накладної від 26.12.2012 року, саме ця дата і є підставою виникнення податкових зобовязань, а оскільки чинним на цю дату ПК України дані товари не підлягали оподаткуванню ПДВ, відсутні підстави для відшкодування збитків.

Рішення виноситься після перерви, оголошеної в судовому засіданні 18.08.2015 р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що 2 листопада 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Фарм" (надалі Постачальник, позивач) та Управлінням капітального будівництва Полтавської обласної державної адміністрації (надалі Покупець, відповідач) було укладено Договір №02-131 про закупівлю за державні кошти на поставку: "Устаткування медичне, хірургічне та ортопедичне для об'єкта: "Протитуберкульозний диспансер на 350 ліжок по вул. Шилівській, 51а, у м. Полтаві (третя черга будівництва): 4 лот - 28 одиниць" (надалі Договір), відповідно до якого Постачальник зобов'язався у 2012 році передати (поставити) у встановлений строк у власність Покупця товар в асортименті, кількості та за цінами, яка зазначена у технічній специфікації, що є невід'ємною частиною Договору, технічна специфікація повинні містити найменування ОСОБА_4, одиницю виміру, загальну кількість ОСОБА_4, ціну: а Покупець зобов'язується прийняти цей ОСОБА_4 та оплатити його.

Згідно п.3.1. Договору та технічної специфікації №1 (додаток №1 до Договору) загальна вартість товару склала 1 598 377,00 грн. (без ПДВ).

На виконання умов Договору позивач на підставі видаткової накладної №АФ-0000610 від 26.12.2012 р. поставив відповідачу ОСОБА_4, а саме: устаткування медичного, хірургічного та ортопедичного (медичного обладнання) на загальну суму 1 598 377,00 грн. (копія видаткової накладної в матеріалах справи, а.с. 22).

Відповідач не виконав свої зобов'язання щодо оплати отриманого ОСОБА_4, в зв'язку з чим позивач звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Полтавської області від 21.10.2014р. по справі №917/1966/14 позов ТОВ "Альянс Фарм" задоволено, стягнуто з відповідача суму основного боргу в розмірі 1 598 377,00 грн., 118 192,32 грн. пені, 80 137,81 грн. 3% річних та 195 001,99 грн. інфляційних втрат.

На виконання вказаного рішення суду відповідач 27.02.2015р. погасив суму заборгованості перед позивачем в розмірі 1 598 377,00 грн., а також інфляційні втрати, пеню, 3% річних та витрати по сплаті судового збору, що підтверджується Випискою по особовому рахунку ПАТ "Укрсоцбанк" Старокиївського відділення (а.с. 45).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що за період, що минув, починаючи з дати здійснення позивачем поставки медичних виробів до дати фактичного виконання відповідачем зобов'язання по їх оплаті відбулись зміни в податковому законодавстві України. Так, п. 13 Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 року № 1166-VII, що набрав чинності з 01.04.2014 року, внесено зміни до статті 197 ПК України, а саме - виключено п.п. 197.1.27, яким передбачалось звільнення від оподаткування ПДВ операцій з постачання лікарських засобів та медичного обладнання. Також, вказаним Законом п. 193.1. ст. 193 було доповнено підпунктом "в", яким встановлена (впроваджена) ставка ПДВ в розмірі 7% по операціям з постачання лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів (у тому числі аптечними закладами), а також з постачання виробів медичного призначення за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 5 Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо усунення окремих неузгодженостей норм законодавства" від 10.04.2014р. № 1200-VII, що набрав чинності з 19.04.2014 року, зазначена норма підп. "в" п. 193.1. ст.193 ПК України була уточнена та викладена в новій редакції. Згідно з новою редакцією підп. "в" ставка ПДВ в розмірі 7% застосовується до операцій з: постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів, а також медичних виробів за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України; ..." Постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 р. №410 затверджено Перелік медичних виробів, операції з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України яких підлягають обкладенню податком на додану вартість за ставкою 7 відсотків (постанова набрала чинності 10.09.2014 року).

Також, позивач зазначив, що медичні вироби, які поставлені відповідачу згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності, визначеною Законом України "Про митний тариф України" від 19 вересня 2013 p. №584-VII, належать до групи товарів за кодом 90 18 90 20 00 - "Ендоскопи", що підтверджується вантажною митною декларацією від 20.12.2012р. (копії декларації наявна в матеріалах справи).

В обґрунтування даної позовної заяви позивач, зокрема посилається на п. 187.7 ст.187 ПК України, яким передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань у разі постачання товарів/послуг з оплатою за рахунок бюджетних коштів є дата зарахування таких коштів на банківський рахунок платника податку або дата отримання відповідної компенсації у будь-якій іншій формі, включаючи зменшення заборгованості такого платника податку за його зобов'язаннями перед бюджетом. Міністерством доходів і зборів України видано роз'яснення, викладене в Листі від 06.05.2014р. №10295/7/99-99-19-04-02-17 "Про податок на додану вартість" , де зазначено, що: "при проведенні операцій з постачання лікарських засобів та медичних виробів за бюджетні кошти податкові зобов'язання не нараховуватимуться лише у випадку, якщо першою подією була їх оплата, яка відбулася до 1 квітня 2014 року (згідно з пунктом 187.7 статті 187 розділу V Кодексу датою виникнення податкових зобов'язань при здійсненні операцій з постачання за бюджетні кошти є дата оплати). Якщо оплата за поставлені до 01.04.2014 за рахунок бюджетних коштів лікарські засоби та медичні вироби проводиться з 01.04.2014, то на дату оплати нараховується податок на додану вартість за ставкою 7 відсотків".

Позивач зазначив, що відповідно до вимог податкового законодавства ним було складено податкову накладну №1 03.03.2015р., в якій позивач відобразив суму своїх податкових зобов'язань з ПДВ за операцією з постачання медичних виробів відповідачу за Договором №02-131 та видатковою накладною від 26.12.2012р. в розмірі 104 566,72грн. та зареєстрував її у Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідною Квитанцією від 18.03.2015р. (копія в матеріалах справи). Крім того, 29.05.2015р. позивач склав Розрахунок №2 коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №1 від 03.03.2015р. та зареєстрував його в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідною Квитанцією (копія в матеріалах справи). За результати коригування сума податкових зобов'язань позивача за податковою накладною від 03.03.2015р. збільшена на 7 319,67грн.

Отже, як стверджує позивач, загальна сума податкових зобов'язань позивача за операцією з постачання відповідачу медичних виробів згідно видаткової накладної від 26.12.2012р. на загальну суму 1 598 377,00 грн., складає 111 886,39грн.

Враховуючи викладене, внаслідок допущення відповідачем господарського правопорушення, яким є неналежне виконання господарського зобов'язання по оплаті поставлених медичних виробів, позивачу було заподіяно збитки у вигляді додаткових втрат позивача у зв'язку із виникненням у позивача податкових зобов'язань з ПДВ на суму 111 886,39 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно п. 3.1. Договору та технічної специфікації №1 (додаток №1 до Договору) загальна вартість товару складає 1 598 377,00 грн. (без ПДВ).

Як зазначалося судом вище, вимоги позивача щодо обґрунтовані введенням ставки ПДВ в розмірі 7 % на операції з поставки та оплати медичного обладнання, Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (який набув чинності з 01.04.2014 р.).

Закон України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", внесено зміни до пункту 193.1. статті 193 Податкового кодексу України, а саме: доповнено підпунктом "в" такого змісту:

"в) 7 відсотків по операціях з постачання лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів (у тому числі аптечними закладами), а також з постачання виробів медичного призначення за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України".

Як встановлено судом, товар було поставлено відповідачу до набрання чинності вказаним законом, а отже з боку позивача договір був виконаний.

За приписами статті 632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Частиною 5 статті 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами у повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більш як на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі;

4) продовження строку дії договору та виконання зобов'язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об'єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі форс-мажорних обставин, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної у договорі;

5) зміни умов у зв'язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті;

6) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

7) зміни ціни у зв'язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

8) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу інфляції, зміни курсу іноземної валюти у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни залежно від зміни такого курсу, зміни біржових котирувань, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю.

Із наведених положень чинного законодавства вбачається, що ціна договору може бути змінена після його підписання і до моменту виконання договору, а от після виконання договору ціна не може бути змінена.

Відповідно до п. 3.2 Договору Ціна цього Договору може бути зменшена за взаємною угодою Сторін.

Вказана в п. 3.1 цього Договору вартість устаткування включає всі витрати Постачальника на виконання своїх зобов'язань за п. 1.1 даного Договору; в тому числі податків і зборів, що сплачуються або мають бути сплачені, витрат на доставку, усіх інших витрат.

Позивач керуючись статтею 16 ЦК України просить суд стягнути з відповідача суму заподіяних позивачу збитків в розмірі 111 886,39грн.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки), наявність та розмір понесених збитків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Терміном "збитки" позначаються наслідки правопорушення, які виражаються у зменшенні майнової сфери потерпілого у результаті порушення належного йому права або блага. Протиправною поведінкою (дією або бездіяльністю) є будь-яка поведінка, яка суперечить правовим нормам. Причинний зв'язок - це відповідний об'єктивно існуючий зв'язок між явищами, при якому одне явище, яке передує, при відповідних умовах породжує, викликає інше явище - наступне. Відповідальність за заподіяні протиправною поведінкою збитки виникає при наявності вини особи, що заподіяла збитки.

Обов'язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відповідно до вимог ч. 2 статті 623 ЦК України, розмір збитків завданих порушенням зобов'язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не надано належних і допустимих доказів понесення ним збитків у зазначеному в позовній заяві розмірі.

Крім того, суд зазначає, що рішенням господарського суду Полтавської області по справі №917/1966/14 з відповідача вже стягнуто інфляційні втрати позивача, пеню та 3% річних. Законодавчими актами, на які посилається позивач не встановлено зворотної дії, а тому покладення відповідальності на відповідача зі сплати запровадженої ставки податку (у вигляді стягнення збитків) не ґрунтується на законодавстві.

З огляду на зазначені у позовній заяві обставини та надані докази, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача суми збитків в розмірі 111 886,39 грн., а тому заявлений позов задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст..49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Повне рішення складено 14.10.2015 р.

Суддя Кульбако М.М.