ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2015 р. Справа № 911/4969/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова група»;

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлопобуд-2007»;

про стягнення 64874,54 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 0115-27 від 20.02.2015 року)

від відповідача: не зявився

обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова группа» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлопобуд 2007» про стягнення 64874,54 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.11.2015 року порушено провадження у справі № 911/4969/15 та призначено справу до розгляду на 16.12.2015 року.

У звязку з відпусткою судді Карпечкіна Т.П. розгляд справи 16.12.2015 року не відбувся, у звязку з чим, ухвалою від 04.12.2015 року розгляд справи було призначено на 21.12.2015 року.

В судовому засіданні 21.12.2015 року оголошувалась перерва до 28.12.2015 року.

В судовомузасіданні 28.12.2015 року позивач позовні вимоги підтримав та наддав додаткові пояснення. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 28.12.2015 року повторно не зявився, про причини неявки господарський суд не повідомив.

Оскільки, про поважні причини неявки в судове засідання відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 14.01.2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» (Страховик) та громадянином ОСОБА_2 (ОСОБА_3) було укладено Договір добровільного страхування майна фізичних осіб та цивільної відповідальності перед третіми особами № 99-2808-14-00001. За умови вказаного договору позивач прийняв на себе ризики щодо пошкодження майна ОСОБА_3 - квартири № 52 у будинку № 59 Б, по вулиці Пушкінської у місті Буча, Києво-Святошинського району, Київської області. Серед інших страхових випадків пунктом 7 Договору № 99-2808-14-00001 від 14.01.2014 року передбачений випадок пошкодження майна водою з водопровідних, каналізаційних опалювальних систем, в наслідок їх раптової аварії.

Позивач зазначає, що 29.07.2014 року страховий випадок, у вигляді пошкодження застрахованого майна внаслідок витоку води в квартиру № 52. Відповідно до ОСОБА_4 «Про залиття, аварію, що трапилась в системі холодного, гарячого водопостачання» від 07.08.2014 року, складеного комісією у складі: начальника дільниці № 1 ТОВ «Житлопобут-2007» ОСОБА_4, бухгалтера дільниці № 1 ТОВ «Житлопобут-2007» ОСОБА_5, слюсара - сантехника дільниці № 1 ТОВ «Житлопобут-2007» ОСОБА_6Є, зафіксовано, що 29.07.2014 року близько 16 години 00 хвилин. в будинку № 59-б, по вул. Пушкінська, в м. Буча, Київської області, на технічному поверсі будинку трапилась аварія в системі водопостачання. Причиною аварії на технічному поверсі будинку, що трапилась в системі водопостачання та протікання води в квартиру № 52, при обстеженні було виявлено: розрив пополам дюймового крана в системі водопостачання.

На виконання умов Договору добровільного страхування майна фізичних осіб та цивільної відповідальності перед третіми особами № 99-2808-14-00001 від 14.01.2014 року позивач на підставі заяви ОСОБА_3 про виплату страхового відшкодування, страхового ОСОБА_5 № ДКЦВ-8640-1 від 25.11.2014 року, розпорядження про виплату страхового відшкодування від 27.11.2014 року, та згідно видаткового касового ордеру № 1546 від 27.11.2014 року сплатив на користь Страховика суму страхового відшкодування в розмірі 60032,43 грн., та згідно видаткового касового ордеру № 1245 від 03.10.2014 року сплатив на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування в розмірі 4842,11 грн., всього сплачена сума страхового відшкодування за Договором № 99-2808-14-00001 від 14.01.2014 року склала 64875,54 грн.

Вартість матеріальної шкоди завданої власнику майна в сумі 65374,54 грн. розрахована та підтверджується Висновком про розмір матеріального збитку № 12-15/02 від 10.10.2014 року, складеним фахівцями ПП «Пліч-Опліч».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 24 Закону України «Про страхування» до нього, як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (відповідача).

Як вбачається з матеріалів справи, не заперечено та не спростовано відповідачем, останній є особою, яка надає послуги з утримання будинку (№ 59-б по вул. Пушкінській в м. Буча, Київської області) і прибудинкової території, є відповідальна за прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до вимог ч. 2 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач повинен утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

За таких обставин, шкода майну ОСОБА_3 була завдана неправомірними діями відповідача - Товариства з обмереженою відповідальністю «Житлопобут-2007», яке є відповідальною особою за утримання житлового будинку № 59 Б по вул. Пушкінській в м. Буча, Київської області, про що також зазначено в ОСОБА_5 «Про залиття, аварію, що трапилась в системі холодного, гарячого водопостачання» від 07.08.2014 року.

У звязку з чим, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача в порядку регресу виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відповідач надав відзив на позов, в якому підтвердив факт аварії в системі водопостачання в будинку № 59-6, по вул. Пушкінська, м. Буча, Київської області та залиття квартири № 52. Однак, відповідач стверджує, що у нього відсутні зобовязання з відшкодування позивачу в порядку регресу завданої залиттям квартири шкоди у звязку з її повним відшкодуванням безпосередньо потерпілому (шляхом взаємного погодження зарахування зустрічних вимог з відшкодування шкоди та оплати боргу за комунальні послуги за договором № 91 від 26.01.2008 року в сумі 2 650,78 грн.) на суму 2 500,00 грн.

Як вбачається з викладених у відзиві обставин та підтверджується доданими до відзиву доказами, 10.03.2015 року на адресу відповідача від потерпілого ОСОБА_2 (ОСОБА_3) надійшла Заява про припинення зобовязання зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Із змісту вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_2 зафіксовано, що пошкодження в його квартирі АДРЕСА_1 загалом становить 2 500,00 грн. Відповідач з метою зарахування зустрічних однорідних вимог видав наказ від 12.03.2015 року № 4/1 «Про відшкодування боргу».

Відповідач зазначає, що згідно з п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування», підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є, зокрема, подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку та отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні.

У звязку з чим, відповідач стверджує, що потерпілий (ОСОБА_3) свідомо ввів Страховика в оману щодо наявності невідшкодованої шкоди, не передав усіх повязаних зі страховим випадком документів, тому у позивача не було підстав для виплати страхового відшкодування.

Відповідач вважає свої зобовязання з відшкодування завданої шкоди виконаними в повному обсязі, в той час, як ОСОБА_3 надав Страховику завідомо неправдиві відомості про предмет договору страхування, що призвело до безпідставного страхового відшкодування.

У звязку з чим, судом встановлено, що ОСОБА_3 ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування 30.07.2014 року. Страхове відшкодування в розмірі 64874,54 грн. було сплачено позивачем ОСОБА_3 відповідно до видаткових касових ордерів № 1245 від 03.10.2014 року та № 1546 від 27.11.2014 року.

Сплата суми страхового відшкодування, відбулась на підставі наданих ОСОБА_3 документів, визначених у п. 19 Договору добровільного страхування майна фізичних осіб та цивільної відповідальності перед третіми особами № 99-2808-14-00001 від 14.01.2014 року.

Оскільки, на момент подачі заяви про настання страхового випадку, проведення дій, щодо визначення обставин страхового випадку та визначення розміру страхового відшкодування (липень - листопад 2014 року), зарахування зустрічних однорідних вимог між ОСОБА_2 та відповідачем не відбулося (заява датована 10.03.2015 року), то у позивача були відсутні законні підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування. На відповідний момент шкода не була відшкодована винною особою.

Також, відповідач у відзиві заперечував розмір страхової виплати. На думку відповідача, надані позивачем документи не є належними та допустимими доказами розміру страхового відшкодування та містять суперечливі дані стосовно вартості пошкодженого майна.

У звязку з чим, судом встановлено, що вартість суми страхового відшкодування було визначено позивачем на підставі висновку № 12-15/02 про розмір матеріального збитку, складеного оцінювачем ПП «Пліч - Опліч», звітом про незалежну оцінку розміру матеріального збитку від 03.10.2014 року та актами огляду пошкодженого майна від 02.09.2014 року та 03.10.2014 року.

Щодо наведених відповідачем зауважень щодо невідповідності зазначених у висновку та звіті обєктів оцінки, зафіксованим в ОСОБА_5 про аварію пошкодженням, судом встановлено, що неточності полягають лише в назві обєктів. При цьому, обсяг та ступінь пошкоджень зафіксовано за допомогою фото та схем, в той час, як під час складення ОСОБА_5 аварії не поводилось фіксації пошкоджень, не визначався розмір заподіяного збитку, сума відшкодування 2500 грн., яку відповідач вважає достатньою для покриття збитків з огляду на зафіксовані в ОСОБА_5 про аварію та у висновку експерта пошкодження, є не обґрунтованою.

Таким чином, враховуючи, що позивачем страхове відшкодування було виплачено потерпілому до відшкодування шкоди безпосередньо винною особою, в розмірі визначеному та обґрунтованому у відповідності до вимог чинного законодавства, відповідна страхова виплата вважається відшкодуванням шкоди і підлягає стягненню в порядку регресу з винної особи.

В той же час, проведене відповідачем відшкодування на суму 2500 грн. є необґрунтованим (щодо розміру) і відбулось в момент, коли шкода вже була відшкодована потерпілому.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина 1 статті 1191 Цивільного Кодексу України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 1192 Цивільного Кодексу України серед іншого передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Житлопобут-2007 (07354, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Нові Петрівці, вул. Ватутіна, 34, код 35095468) на користь Приватного акціонерного товариства Українська страхова група (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, 32, код 30859524) 64874 грн. (шістдесят чотири тисячі вісімсот сімдесят чотири гривні) 54 коп. страхового відшкодування в порядку регресу та 1218 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень) 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 11.01.2016 р.

Суддя Т.П. Карпечкін