РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2015Справа №910/10481/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Україна»

до EXACOM SALES LIMITED

про стягнення 605 513,42 дол. США, що еквівалентне 13 488 525,33 грн.

Суддя Полякова К.В.

Представники сторін:

від позивача: Федоренко Д.А. (дов. №15/01-15 від 15.01.2015),

від відповідача: не з'явився ,

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Україна» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до EXACOM SALES LIMITED про стягнення 605 513,42 дол. США, що еквівалентне 13 488 525,33 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2015 порушено провадження у справі №910/10481/15 та призначено її до розгляду на 18.06.2015 року.

У судовому засіданні 18.06.2015 представник позивача надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги просив задовольнити, посилаючись на обставини та факти, викладені у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях.

Відповідач не направив свого представника для участі у судовому засіданні,про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, однак через канцелярію суду 15.06.2015 надав відзив №15/06, згідно якого визнає борг у повному обсязі.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду справи, а також зважаючи на достатність у матеріалах справи доказів, необхідних для такого всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Судом, враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фалькон - Україна» (Продавець) та EXACOM SALES LIMITED (покупець) укладено Контракт купівлі - продажу № 01СРТ-SFO-2 (далі - Контракт).

У відповідності до умов Контракту, а саме п. 1.1., Продавець поставляє (продає) сире нерафіноване масло з насіння подсолнічника урожаю 2014 року, наливанням (тут і надалі - «Товар»), а Покупець приймає і оплачує (купує) Товар відповідно до умов Контракту.

Згідно п.2.3. Контракту Товар поставляється відповідно із специфікаціями до Контракту. Товар поставляється партіями. Об"єм партії Товару (кількість Товару в партії) визначається Продавцем.

Пунктом 2.5. Контракту передбачено, що строк поставки Товару в місце поставки визначається за специфікаціми, що є невід'ємною частиною даного.

Поставка та прийом партії Товару оформлюється актом прийому-передачі, що підписується уповноваженими представниками обох Сторін. Після поставки та прийому партії Товару в місці постачання відповідно до пункту 2.10 Контракту, але не пізніше за дату пересічення нею митного кордону України Сторони підписують акт прийому-передачі відповідної партії Товару. Право власності на партію Товару переходить до Покупця з моменту підписання Сторонами акту прийому-передачі відповідної партії Товару (п.2.15 Контракту).

Згідно п.3.1. Контракту Ціна Твару визначається на умовах СРТ місце призначення для кожної партії Товару окремо та вказується в специфікаціяїх до Контракту.

Відповідно до п.4.2. Контракту платіж за поставлену партію Товару здійснюється Покупцем відповідно рахунку (invoice) Продавця банківським переказом на поточний валютний рахунок Продавця, протягом 80 (восьмидесяти) календарних днів з дня підписання акту прийому-передачі вишевказаних партій Товару.По Контракту допускається повна або часткова предоплата Товару.

Позивач виконав взяті на себе договірні зобов'язання належним чином та у повному обсязі, здійснивши поставку Товару, визначеної у специфікаціях Контракту, на загальну суму 1 938 158,72 дол.США., що у відповідності з умовами Контракту (п. 4.2.), підтверджується відповідними актами прийому - передачи від 25.12.2014 на суму 1 897 399,68 дол.США та від 02.01.2015 на суму 40 759,04 дол.США., а також invoice/рахунками №FE 251214 від 25.12.2014 на суму 1 897 399,68 дол.США та №FE 020115 від 02.01.2015 на суму 40 759,04 дол.США.

Всупереч умов Контракту, відповідач частково здійснив оплату за поставлений Позивачем Товар на суму 1 332 645, 3 дол.США., що підтверджується банківськими виписками з особового рахунку позивача.

Так, на день звернення із позовом до суду, сума основного боргу відповідача перед позивачем за поставлений Товар за Контрактом складає 605 513,42 дол. США грн., що підтверджується зазначеними вище Актами парийому - передачі, вантажними таможеними деклараціями та invoice/рахунками.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Договір є договором купівлі-продажу, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 656 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи підтверджується передача відповідачеві товару згідно Контракту за Актами прийому-передачі товарів, вантажними таможеними деклараціями та invoice/рахунками на суму 1 938 158,72 дол. США.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із п. п.4.2. Контракту платіж за поставлену партію Товару здійснюється Покупцем відповідно рахунку (invoice) Продавця банківським переказом на поточний валютний рахунок Продавця, протягом 80 (восьмидесяти) календарних днів з дня підписання акту прийому-передачі вишевказаних партій Товару. По Контракту допускається повна або часткова предоплата Товару.

З урахуванням дат складання Актів прийому - передачі товарів і invoice/рахунків, та враховуючи приписи п. 4.2. Контракту, грошове зобов'язання по оплаті відповідачем вартості отриманих товарів наступило через 80 календарних днів з з дня підписання акту прийому-передачі вишевказаних партій Товару.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 605 513,42 дол. США на підставі Контракту за переданий товар. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

EXACOM SALES LIMITED обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

Як передбачено ч. 5 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має право визнати позов повністю або частково, а також має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати зустрічний позов..

Згідно із ст. 78 Господарського процесуального кодексу України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами.

У разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб (ч. 5 ст. 78 ГПК України).

За приписами п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно з частиною четвертою статті 78 ГПК господарський суд виносить ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, а відповідно до частини п'ятої цієї ж статті приймає рішення про задоволення позову у разі визнання його відповідачем. Проте суд, який вирішує спір, не зв'язаний заявами позивача про відмову від позову, зменшення розміру позовних вимог та відповідача - про визнання позову. На підставі частини шостої статті 22 ГПК у разі, якщо відповідні дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси (у тому числі юридичної чи фізичної особи, яка не є учасником даного судового процесу), спір підлягає вирішенню по суті згідно з вимогами чинного законодавства.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Україна» про стягнення з EXACOM SALES LIMITED заборгованості у розмірі 605 513,42 дол. США, що еквівалентне 13 488 525,33 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом.

Нормами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, то судові витрати - судовий збір - відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 22, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Україна» до EXACOM SALES LIMITED про стягнення 605 513,42 дол. США, що еквівалентне 13 488 525,33 грн. - задовольнити.

Стягнути з EXACOM SALES LIMITED (Offiсe 1010, Miramar Tower, 132 Nathan Road, Kowloon, Hong Kong; реєстраційний номер 1866921) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон-Україна» (03164, місто Київ, вул. Ак. Булаховського, б.5Б; ідентифікаційний код 37674718) 605 513, 42 доларів США боргу, що 13 488 525,33 грн. та 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) гривень 00 копійок витрат зі сплати судового збору.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частину у судовому засіданні 18.06.2015 року.

Повний текст рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Наказ видати відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України, після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

та підписано 23.06.2015 року

Суддя К.В. Полякова