РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2015Справа №910/18069/15

За позовомПублічного акціонерного товариство "Банк "Київська Русь"
до1. Публічного акціонерного товариства "Кожухівське"
2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільгосп-продукт"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
позивачаНаціональний банк України
про стягнення 108 090 117,65 грн.
Головуючий суддя: Яковенко А.В.
Судді: Пасько М.В.
Чеберяк П.П.
Представники сторін:
від позивача -Веремеєнко Т.М.
від відповідача 1 -Клімушев Є.В.
від відповідача 2 -не з'явився
від третьої особи - Малішевська В.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" (надалі - «Банк») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Кожухівське" (надалі - «ПАТ «Кожухівське») та Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільгосп-продукт" (надалі - ТОВ «Сільгосп про стягнення 108 090 117,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач 1 неналежним чином виконує взяті на себе грошові зобов'язання за кредитним договором № 2053-20/8-1 від 17.01.2008 р. щодо повернення суми кредиту у розмірі 79 400 000,00 грн. та сплаті процентів у розмірі 18 718 549,97 грн., а відповідач 2 в свою чергу неналежним чином виконує взяті на себе зобов'язання за договором поруки №115079/20/13-1. Крім того, позивач просить стягнути з солідарно з відповідачів 5 090 301,37 грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту та 2 545 150,68 грн. - відповідальність за порушення строку погашення кредиту.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2015 порушено провадження у справі №910/18069/15 та призначено розгляд вказаної справи на 31.08.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2015 розгляд справи відкладено до 09.09.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2015 продовжено процесуальний строк розгляду справи на 15 днів, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національний банк України та відкладено розгляд справи на 21.09.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2015 вирішено розгляд справи №910/10254/15 здійснювати колегіально у складі трьох суддів.

21.09.2015 після проведення автоматичного розподілу справи № 910/18069/15, вказана справа була передана на розгляд колегії суддів у складі: Яковенко А.В. (головуючий), суддя Пасько М.В., суддя Чеберяк П.П.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2015 справу №910/18069/15 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Яковенко А.В. (головуючий), суддя Пасько М.В., суддя Чеберяк П.П. та призначено до розгляду на 28.10.2015.

Судове засідання 28.10.2015 не відбулося у зв'язку із перебуванням судді Яковенко А.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2015 розгляд справи призначено на 23.11.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2015 розгляд справи відкладено до 09.12.2015 у зв'язку із неявкою представників відповідачів.

В судове засідання 09.12.2015 представник позивача з'явився, надав пояснення по справі та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача 1 в судове засідання з'явився, надав пояснення по справі.

Представник третьої особи в судове засідання з'явився, надав пояснення по справі, відповідно до яких просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач 2 в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання сторони були належним чином повідомлені, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.01.2008 р. між Банком та ВАТ "Кожухівське" (правонаступником,якого є ПАТ «Кожухівське») (позичальник) було укладено кредитний договір №2053-20/8-1 (надалі - "Договір").

Відповідно до п. 1.1 Договору (в редакції від 16.02.2015 р.) предметом Кредитного договору є надання Банком позичальникові грошових коштів (кредит) у вигляді відзивної відновлювальної «кредитної лінії» на умовах:

- сума кредиту: 15 000 000,00 (п'ятнадцять мільйонів) гривень або еквівалент в доларах США за курсом НБУ на момент видачі кредитних коштів;

- плата за користування кредитом: 17% (сімнадцять) відсотків річних за користування кредитними коштами в гривні та 13% (тринадцять) відсотків річних за користування кредитними коштами в доларах США

- на строк до « 16» січня 2013 року.

Згідно п. 3.1 Договору Банк зобов'язаний надати позичальникові грошові кошти (кредит) у розмірі та на строк, що встановлені в п. 1.1 Кредитного договору та в порядку і на умовах, встановлених Кредитним договором.

Пунктами 4.1 та 4.2 Договору встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути Банку отриманий кредит в повному обсязі, в строк та у порядку, встановлених кредитним договором. Позичальник зобов'язаний с платити Банку плату за користування кредитом та фіксовану плату за надання кредиту у розмірі та порядку, що встановлені Кредитним договором.

Згідно п. 4.4 Договору позичальник зобов'язаний повністю повернути кредит та сплатити плату за надання кредиту, незалежно від настання строку виконання зобов'язання у випадках:

- реорганізації або ліквідації позичальника (заставодавця, поручителя, гаранта);

- порушення заставодавцем (поручителем, гарантом) зобов'язань за договором, що забезпечує виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором;

- вчинення заставодавцем дій на припинення застави, що забезпечує виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором в т.ч. щодо розірвання депозитного договору та/або дострокової вимоги повернення вкладу за депозитним договором, майнові правова за яким, є забезпеченням виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором;

- незгоди позичальника зі зміною розміру плати за користування кредитом, запропонованої Банком;

- не сплати фіксованої плати за надання кредиту (в т.ч. неналежної сплати);

- у разі виникнення у Банка права на звернення стягнення на предмет застави, що одночасно забезпечує виконання зобов'язань, як за цим кредитним договором, так і будь-якими іншими кредитними договорами, укладеними з Банком.

Відповідно до п. 8.3 Договору погашення кредиту та сплата плати за користування кредитом може здійснюватися поручителем, майновим поручителем, гарантом та будь-якою іншою особою.

Пунктами 9.2 Договору встановлено, що у разі несвоєчасної (неналежної) сплати плати за користування кредитом, позичальник сплачує Банку пеню в розмір подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 9.4 Договору виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором може забезпечуватись будь-якими іншими видами забезпечення, встановленими Цивільним кодексом України.

Договором про внесення змін від 12.03.2008 р. до Договору збільшений ліміт кредитування до розміру 26 000 000,00 грн.

Договором про внесення змін від 10.01.2013 р. до Договору продовжено строк кредитної лінії по 15.01.2014 у зв'язку з чим Кредитний договір був викладений в новій редакції.

Договором про внесення змін від 26.12.2013 п. Договору збільшено ліміт кредитування до розміру 79 400 000,00 грн. та продовжено строк кредитної лінії по 25.01.2014 р.

Договором про внесення змін від 25.12.2014 р. до Договору продовжено строк кредитної лінії по 30.016.2015, у зв'язку з чим Кредитний договір був викладений в новій редакції.

Договором про внесення змін від 16.02.2015 р. до Договору продовжено строк кредитної лінії по 22.03.2019 р., у зв'язку з чим Кредитний договір був викладений в новій редакції.

На виконання умов Договору Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 79 400 000,00 грн., що підтверджується меморіальними ордерами та виписками по особовому рахунку.

20.04.2015 р. Банк на підставі п. 9.2 Договору звернувся до позичальника з повідомленням №3004/23 про відкликання кредиту, надавши ТОВ «Кожухівське» 5-денний строк для дострокового повернення кредиту та процентів по ньому.

23.12.2013 р. між Банком (кредитор) та ТОВ «Сільгосп-продукт» (поручитель) було укладено договір поруки (надалі - "Договір поруки"), за змістом якого поручитель поручився перед кредитором за виконання ПАТ "Кожухівське" зобов'язань за Договором.

Згідно з п. 2.1 Договору поруки поручитель зобов'язується солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором та виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником.

Відповідно до п. 2.2 Договору поруки поручителю добре відомі і зрозумілі всі умови та зобов'язання Боржника за кредитним договором, в тому числі.

Пунктами 2.2.1-2.2.4 Договору поруки встановлено, повернути кредитору кредит у сумі 79 400 000,00 грн. в строки, в порядку та на умовах, визначених кредитним Договором; Сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 32% річних та інші платежі в строки, в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором; у випадку порушення боржником строків (термінів) повернення Кредиту або процентів боржник зобов'язаний сплатити суму заборгованості за кредитом, нарахованим процентами та іншими платежами згідно з кредитним договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30%річних від простроченої суми, за весь час прострочення.

Згідно п. 3.1.1 У випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором у встановлені строки кредитор надсилає поручителю повідомлення з вимогою про виконання забезпеченого порукою зобов'язання боржника за кредитним договором.

Датою пред'явлення кредитором вимоги про виконання зобов'язання боржника є день вручення кредитором вимоги особисто поручителю, або день здачі такої вимоги до установи зв'язку. До вимоги кредитора додається розрахунок суми заборгованості із зазначенням термінів оплати.

28.04.2015 р. позивач направив на адресу відповідача 2 повідомлення №3374/23 від 27.04.2015 р. про виконання забезпеченого порукою зобов'язання за кредитним договором №2053-20/8-1 від 17.01.2008 р., в якому вказував на наявність підстав для дострокового погашення суми основної заборгованості боржника за Договором, а також сплати процентів за користування кредитом та штрафних санкцій (пені), та вимагав від поручителя повної сплати таких коштів протягом 10 календарних днів з моменту поштового відправлення такого листа.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем 1 (позичальником) зобов'язань за Договором, у зв'язку з чим позивач вказує на існування солідарного зобов'язання відповідача 2 (поручителя) виконати таке зобов'язання.

Кредитний договір є підставою для виникнення у його сторін зобов'язань, а саме майнових зобов'язань згідно ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Матеріалами справи (меморіальними ордерами та банківськими виписками) підтверджується належне виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором та надання відповідачу 1 кредиту, сума становить 79 400 000,00 грн.

Із змісту Договору вбачається, що сторони домовилися про обов'язок позичальника сплатити відсотки (проценти), нараховані Банком за користуванням кредитом за погодженою сторонами ставкою.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 1.4 Договору останній день кредитної лінії - 22.03.2019 р.

Статтею 526 Цивільного кодексу України закріплено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №1 від 24.11.2014 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" у розгляді питання щодо дострокового повернення кредиту в зв'язку з простроченням виконання боржником свого зобов'язання за кредитним договором господарські суди мають виходити з такого. У силу частини другої статті 1054 ЦК України до кредитних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 1050 зазначеного Кодексу, якою встановлено санкцію за прострочення повернення чергової частини позики, а саме: позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, що належать йому відповідно до статті 1048 ЦК України. У такому випадку дострокове повернення кредиту не має ознак одностороннього припинення договірних зобов'язань та є належним способом захисту порушеного права.

Тобто, у випадку невиконання боржником зобов'язання з повернення частини кредиту, у кредитора виникає право вимоги від боржника дострокової сплати всієї суми заборгованості, а також сплати процентів за користування такими коштами.

Крім того, за змістом до п 4.4 Договору позичальник зобов'язаний повністю повернути кредит та сплатити плату за надання кредиту, незалежно від настання строку виконання зобов'язання у випадках, в тому числі не сплати фіксованої плати за надання кредиту (в т.ч. неналежної сплати), тобто банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, зокрема, у разі: в разі невиконання або неналежного виконання позичальником будь-якого із своїх зобов'язань, передбачених цим договором, а також іншими договорами.

Матеріалами справи підтверджується, а ПАТ "Кожухівське" не заперечується факт порушення ним як позичальником зобов'язань за Договором в частині своєчасного повернення суми кредиту.

Отже, враховуючи положення ст.ст. 530, 1050 Цивільного кодексу України та приписи Договору, строк виконання третьою особою грошового зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитним коштами на момент розгляду справи судом настав.

У зв'язку з викладеним, 20.04.2015 р. позивач звернувся до відповідача 1 та відповідача 2 як поручителя за Договором поруки про дострокове повернення суми основної заборгованості боржника за Договором, а також сплати процентів за користування кредитом та штрафних санкцій (пені).

Доказів повернення коштів Банку відповідачами не надано, доказів на спростування викладеного не надано.

Згідно із ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Як вбачається із матеріалів справи, Договором поруки ТОВ «Сільгосп-продукт» поручилося перед Банком за виконання позичальником (ПАТ "Кожухівське") зобов'язань з Договором в тому числі, по поверненню кредиту, сплаті Банку процентів за користування кредитом та сплаті штрафних санкцій.

Згідно із ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частинами 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За приписами ст. 555 Цивільного кодексу України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов'язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача 1 грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача заборгованості по кредиту у розмірі 79 400 000,00 грн. та 18 718 549,47 грн. - проценти за користування кредитом.

Судом встановлено, що відповідач 1 у встановлений Договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача 1 є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно з п. 9.2 Договору у разі несвоєчасної (неналежної) сплати плати за користування кредитом, позичальник сплачує Банку пеню в розмір подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом п. 2.2.3 Договору поруки відповідальність поручителя перед кредитором включає, зокрема, зобов'язання сплатити кредитору неустойку у випадку і у розмірі, зазначеному в п. 9.2 Договору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідачами вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Згідно зі ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Таким чином, при солідарному обов'язку кредиторові (Банк) надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред'явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред'явити вимогу до іншого солідарного боржника.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача 1 перед позивачем зобов'язання на суму, що не перевищує розмір забезпеченого порукою відповідача 2 зобов'язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідачів простроченої заборгованості у розмірі 79 400 000,00 заборгованість за кредитом, 18 718 549,97 грн. - проценти за користування кредитом, а також пені за прострочення повернення заборгованості у розмірі 5 090 301,37 грн., пені за прострочення сплати процентів у розмірі 2 336 115,63 грн. та 30% річних у розмірі 2 545 150,68 грн., є правомірним та обґрунтованими.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог.

Стосовно розподілу судових витрат суд відзначає наступне.

Частиною 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариство "Банк "Київська Русь" задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «Кожухівське» (08618, Київська область, с. Кожухівка, вул. Першотравнева, 1; ідентифікаційний код 05477050) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосп-Продукт» (04060, м. Київ, вул. Котовського, буд. 9/27-А; ідентифікаційний код 30551781) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (04071, м. Київ, вул. Хорива, 11-А; ідентифікаційний код 24214088) заборгованість по кредиту у розмірі 79 400 000,00 грн., заборгованість по сплаті процентів у розмірі 18 718 549,97 грн., пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання по поверненню суми кредиту у розмірі 5 090 301,37 грн., пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати процентів у розмірі 2 336 115,63 грн. та 30% річних за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 2 545 105,68 грн.

3. Стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «Кожухівське» (08618, Київська область, с. Кожухівка, вул. Першотравнева, 1; ідентифікаційний код 05477050) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосп-Продукт» (04060, м. Київ, вул. Котовського, буд. 9/27-А; ідентифікаційний код 30551781) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 73 080,00 грн.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

6. Дата складання повного тексту рішення 21.12.2015 р.

Головуючий суддя А.В. Яковенко

Судді: М.В. Пасько

П.П. Чеберяк