КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2015 р. Справа№ 910/15963/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Гончарова С.А.

Власова Ю.Л.

при секретарі судового засідання Д'яковій Ю.Ю.

за участю представників:

від апелянта: Подкуйко О.Ю. за дов. № 8 від 02.01.2015.

від позивача: Шуплякова С.Б. за дов. № 136/15 від 09.06.2015.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна"

на рішення господарського суду міста Києва від 14.09.2015

у справі №910/15963/15 (суддя Гумега О.В.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4

про відшкодування шкоди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.09.2015 у справі № 910/15963/15 позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 про відшкодування шкоди задоволено в повному обсязі.

Не погодившись із вказаним рішенням Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом позов задоволено, через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, у зв'язку з чим рішення місцевого господарського суду має бути скасовано.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2015 та додані до неї матеріали повернуті скаржнику на підставі п. 2 ч.1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

30.10.2015 апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2015 надійшла до Київського апеляційного господарського суду повторно. Разом із апеляційною скаргою Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" звернулось до апеляційного суду з клопотанням про відновлення строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2015 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Шаптали Є.Ю., суддів Скрипки І.М., Самсіна Р.І.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2015 у зв'язку з перебуванням судді Скрипки І.М. на навчанні з підвищення кваліфікації та перебуванням у відпустці судді Самсіна Р.І., сформовано колегію у складі: головуючого судді Шаптали Є.Ю., суддів Гончарова С.А., Власова Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2015 відновлено Приватному акціонерному товариству "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" строк на подання апеляційної скарги, прийнято до розгляду апеляційну скаргу та порушено апеляційне провадження. Розгляд справи призначено на 03.12.015.

В судовому засіданні 03.12.2015 представник апелянта підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2015 у справі № 910/15963/15 скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 03.12.015 представник позивача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням відзиву поданого під час апеляційного провадження та просив рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2015 у справі № 910/15963/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання 03.12.2015 третя особа свого представника не направила, про день, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.

Згідно із п.3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності представника третьої особи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між Товариством з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" та ОСОБА_4 (страхувальник) 04.01.2014 було укладено договір № 202.14.2211785 добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави (надалі -договір страхування).

Відповідно до договору страхування у позивача був застрахований автомобіль "KIA RIO", реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк дії договору страхування, відповідно до п. 11 зазначеного договору, визначений з 00:00 год. 08.01.2014 по 24:00 год. 07.01.2021.

24.04.2014 в місті Києві на вулиці Горького сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля "KIA RIO", реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, автомобіля "Mercedes-Benz S550", реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля "TOYOTA Camry", реєстраційний номер НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_7. Наведене підтверджується довідкою № 9378814 про дорожньо-транспортну пригоду ВДАІ Голосіївського РУ ГУ МВС України в в місті Києві.

ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_7 п. 10.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 27.05.2014 у справі № 752/5889/14-п, відповідно до якої ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застотосовано адміністративне стягенння у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн.

Загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "KIA RIO", реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті ДТП, відповідно до звіту № 787 про визначення збитку КТЗ, складеного 23.05.2014 оцінювачем ОСОБА_8, становить 19 202,42 грн. (далі - звіт № 787 від 23.05.2014).

Загальний розмір вартості відновлювального ремонту автомобіля "KIA RIO", реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до рахунку-фактури Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоцентр на Харківському" № від 30.05.2014 становить 16 971,51 грн. (надалі - рахунок-фактура № від 30.05.214).

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № 3.14.1137-1 від 17.06.2014 по договору страхування було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 12 996,17 грн., виплата якого позивачем підтверджується платіжним дорученням № 8918 від 18.06.2014.

Як передбачено ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до чинного законодавства України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України "Про страхування", або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Чинним законодавством не обмежується право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту.

Таким чином, чинним законодавством України не передбачено можливість потерпілого в ДТП отримати відшкодування заподіяної шкоди двічі.

Місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 звернулася до позивача та до відповідача з заявами про відшкодування заподіяної в результаті ДТП шкоди. В результаті розгляду відповідних заяв позивач 18.06.2014 виплатив 12 996,17 грн., а відповідач 10.07.2014 виплатив 7 111,20 грн.

Як визначено ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Позивачем заявлена до стягнення з відповідача сума страхового відшкодування, виплаченого позивачем на умовах договору страхування, що укладений між позивачем та страхувальником у відношенні транспортного засобу, який було пошкоджено в ДТП, з урахуванням ліміту по майну за полісом № АС/1665793. При цьому право вимоги до страховика винної особи переходить саме по розміру збитків, завданих пошкодженому автомобілю в межах фактичних витрат страховика.

В матеріалах справи наявна інформацію МТСБУ про страхове покриття за зазначеним полісом. Відповідно до полісу № АС/1665793, місцевим господарським судом встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" (відповідачем), страхувальником за даним полісом визначено ОСОБА_9, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 50 000,00 грн., строк дії даного полісу з 23.05.2013 по 22.05.2014.

Також, судами встановлено, що ОСОБА_7 керував автомобілем "TOYOTA Camry", реєстраційний номер НОМЕР_3, на законних підставах.

Отже, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в межах, передбачених полісом № АС/1665793, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Як передбачено положеннями Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" можливість встановлення франшизи при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З матеріалів справи вбачається, що франшиза за полісом № АС/1665793 становить 510,00 грн. Тому до виплати належить сума в розмірі 12 486,17 грн. 12 996,17 грн. - 510,00 грн.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Згідно з положеннями ст. 34.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в редакції чинній на момент ДТП, передбачено обов'язок відповідача протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

У відповідності до ст. 35.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування, яка зокрема, має містити інформацію про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що виплата страхового відшкодування за договором страхування транспортних засобів, у розмірі 12 996,17 грн., була здійснена позивачем 18.06.2014, а відповідач здійснив виплату страхового відшкодування на підставі полісу № АС/1665793 в сумі 7 111,20 грн. 10.07.2014. Тобто на момент здійснення зазначеної виплати відповідачем вже існували обставини, які давали останньому підстави для відмови у здійсненні регламентної виплати.

Відповідно до ст.ст. 512, 514 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдані збитки, може бути як безпосередній заподіювач шкоди, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Таким чином, відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України ст. 27 Закону України "Про страхування" та п. 14.1 договору страхування транспортних засобів, які є предметом застави, № 202.14.2211785 від 04.01.2014, до Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (позивача), яке виплатило страхове відшкодування за договором страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник ОСОБА_4, мала до особи, відповідальної за завдані збитки. Таке право вимоги до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" в частині виплати страхового відшкодування ОСОБА_4 передала позивачу з моменту отримання страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортних засобів, які є предметом застави, № 202.14.2211785, тобто 18.06.2014, саме з цього часу ОСОБА_4 стала неналежним отримувачем страхового відшкодування згідно полісу № АС/1665793 в силу вимог чинного законодавства та умов договору страхування.

Матеріали справи не містять доказів виплати відповідачем позивачу страхового відшкодування в сумі 12 486,17 грн., як особі до якої перейшло право вимоги.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виплата відшкодування відповідачем ОСОБА_4 не може бути прийнята в якості належного виконання зобов'язань, що виникли в результаті заподіяння шкоди, оскільки на момент здійснення такої виплати ОСОБА_4 не мала правових підстав для її отримання.

Таким чином, беручи до уваги все вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягненні з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в сумі 12 486,17 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2015 у справі № 910/15963/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2015 у справі №910/15963/15 -залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2015 у справі № 910/15963/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/15963/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді С.А. Гончаров

Ю.Л. Власов