ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2015 р.Справа № 924/1817/15

Господарський суд Хмельницької області у складі

судді Субботіної Л.О., розглянувши матеріали

за позовом Приватного підприємства "МВМ-13" с.Судилків Шепетівського району Хмельницької області

до Державного підприємства "Хмельницька обласна служба єдиного замовника" м.Хмельницький

про стягнення 1,00 грн. основного боргу, 1 824,46 грн. 3% річних, 51 790,88 грн. інфляційних втрат, 22 197,59 грн. пені, 9 387,76 грн. штрафу

Представники сторін:

позивач: ОСОБА_1 - представник за довіреністю від 01.09.2015р.

відповідач: ОСОБА_2 - представник за довіреністю № 90 від 31.07.2015р.

Рішення приймається 22.12.2015р., оскільки в судовому засіданні 14.12.2015р. оголошувалась перерва.

В судовому засіданні відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 76 506,12 грн. основного боргу, 1 824,46 грн. 3% річних, 51 790,88 грн. інфляційних втрат, 22 197,59 грн. пені, 9 387,76 грн. штрафу. В обґрунтування позову зазначає, що 19.12.2014р. між сторонами було укладено договір на виконання підрядних робіт № 386, відповідно до умов якого позивачем виконані роботи з капітального ремонту покриття по вул.Б.Хмельницького с.Михайлючка Шепетівського району Хмельницької області на загальну суму 134110,80 грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року. Відповідач лише частково розрахувався за виконані роботи на суму 57 604,68 грн. та листом № 11 від 09.02.2015р. повідомив, що оплата виконаних робіт здійснюватиметься по мірі надходження коштів з обласного бюджету. Позивач вказує, що заборгованість за виконані роботи становить 76 506,12 грн., яку він просив стягнути в судовому порядку. Крім того, в зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань позивач нарахував 1 824,46 грн. 3% річних, 51 790,88 грн. інфляційних втрат, 22 197,59 грн. пені, 9 387,76 грн. штрафу.

В судовому засіданні 22.12.2015р. представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 1,00 грн. основного боргу, 1 824,46 грн. 3% річних, 51 790,88 грн. інфляційних втрат, 22 197,59 грн. пені, 9 387,76 грн. штрафу.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Подана позивачем заява про зменшення розміру позовних вимог не суперечить діючому законодавству, не порушує охоронювані законом права, свободи та інтереси інших осіб та підписана уповноваженою особою (представником ПП "МВМ-13" за довіреністю від 01.09.2015р. ОСОБА_1О.), тому судом приймається.

Таким чином, предметом спору по справі є стягнення 1,00 грн. основного боргу, 1 824,46 грн. 3% річних, 51 790,88 грн. інфляційних втрат, 22 197,59 грн. пені, 9 387,76 грн. штрафу.

Представник позивача з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог позовні вимоги підтримує в повному обсязі, вважає їх правомірними та обґрунтованими, подав докази часткової оплати відповідачем виконаних робіт за договором №386 від 19.12.2014р.

Представник відповідача позов не визнає. У відзиві на позовну заяву вказує, що юридичні та фінансові зобов'язання за договором №386 від 19.12.2015р. були зареєстровані в органах державної казначейської служби, проте, у зв'язку із відсутністю технічних лімітів оплата не була проведена в повному обсязі. Згідно п. 6.1 договору замовник здійснює оплату за виконані роботи після виконання технічного нагляду на підставі акту приймання виконаних підрядних робіт, підписаного уповноваженими представниками сторін, оплата виконаних робіт здійснюється по мірі надходження коштів з обласного бюджету. Оскільки фінансування робіт здійснювалось за рахунок коштів, передбачених відповідними бюджетними програмами, а власних коштів у замовника на погашення бюджетного зобов'язання не закладено, то підлягає застосуванню п. 6.3 договору, згідно якого у разі затримки бюджетного фінансування не з вини замовника, оплата за виконані роботи здійснюється протягом десяти банківських днів з дати отримання замовником бюджетного фінансування на свій реєстраційний рахунок. Також відповідно до платіжного доручення №220 від 10.11.2015 року здійснено оплату по вищевказаному договору в сумі 76 506,12 грн. З вказаних підстав просить відмовити в задоволенні позову.

Судом під час розгляду матеріалів справи встановлено наступне:

19.12.2014р. між Державним підприємством "Хмельницька обласна служба єдиного замовника" (далі - замовник) та Приватним підприємством "МВМ-13" (далі - підрядник) укладено договір №386 на виконання підрядних робіт, предметом якого згідно п. 1.1 є виконання робіт по капітальному ремонту покриття по вулиці Б.Хмельницького с.Михайлючка Шепетівського району Хмельницької області.

Згідно п. 4.1 договору договірна ціна послуг (робіт), що доручаються підряднику по цьому договору в 2014 році складає 134 110,80 грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 договору замовник здійснює оплату за виконані роботи, після виконання технічного нагляду на підставі акту приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в, КБ-3), підписаного уповноваженими представниками сторін. Оплата виконаних робіт здійснюється по мірі надходження коштів з обласного бюджету. Кінцеві розрахунки за виконані роботи здійснюються після виконання всього об'єму робіт, передбачених кошторисною документацією.

У разі затримки бюджетного фінансування не з вини замовника, оплата за виконані роботи здійснюється протягом десяти банківських днів з дати отримання замовником бюджетного фінансування на свій реєстраційний рахунок, а у разі зміни бюджетного фінансування замовник письмово повідомляє про це підрядника, який зобов'язаний негайно призупинити роботи з моменту отримання повідомлення (п. 6.3 договору).

Згідно п. 13.1 договору за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України.

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

В грудні 2014 року позивачем були виконані визначені договором роботи на суму 134 110,80 грн., які прийняті відповідачем без будь-яких зауважень, що підтверджується актом №69 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року від 30.12.2014р. та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року від 30.12.2014р.

19.01.2015р. позивач направив на адресу відповідача претензію №23 з проханням перерахувати борг в сумі 134 109,26 грн., на розрахунковий рахунок підприємства в 3-х денний термін з дати отримання претензії. У відповіді на претензію № 11 від 09.02.2015р. відповідач зазначив, що останнім було надано до органів державної казначейської служби всі необхідні документи для реєстрації та проплати, проте, у зв'язку із відсутністю технічних лімітів, оплата не була проведена. За наявності фінансування у 2015 році роботи по капітальному ремонту покриття будуть проплочені.

Згідно платіжного доручення № 162 від 13.05.2015р. відповідач перерахував позивачу кошти в сумі 57 604,68 грн., а згідно платіжного доручення № 220 від 10.11.2015р. - кошти в сумі 76506,12 грн.

В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань згідно договору, позивач нарахував відповідачу 1 824,46 грн. 3% річних та 51 790,88 грн. інфляційних втрат на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, 22 197,59 грн. пені та 9 387,76 грн. штрафу на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України.

Аналізуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, судом до уваги приймається наступне:

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, яким притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договору будівельного підряду. Так, відповідно до умов договору №386 на виконання підрядних робіт від 19.12.2014р. позивач зобов'язувався виконати роботи по капітальному ремонту покриття по вулиці Б.Хмельницького с.Михайлючка Шепетівського району Хмельницької області, а відповідач оплатити виконані роботи.

Судом встановлено, що на виконання умов вищевказаного договору позивач виконав роботи на загальну суму 134 110,80 грн., що підтверджується актом №69 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року від 30.12.2014р. та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року від 30.12.2014р., які підписані сторонами та скріплений їх печатками без будь-яких зауважень.

Згідно з ч. 4 ст. 879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Умовами п.п. 6.1, 6.2 договору № 386 від 19.12.2014р. сторони погодили, що замовник здійснює оплату за виконані роботи, після виконання технічного нагляду на підставі акту приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в, КБ-3), підписаного уповноваженими представниками сторін. Оплата виконаних робіт здійснюється по мірі надходження коштів з обласного бюджету. Кінцеві розрахунки за виконані роботи здійснюються після виконання всього об'єму робіт, передбачених кошторисною документацією.

Таким чином, відповідач зобов'язаний був розрахуватись з позивачем після виконання визначених договором робіт, які були прийняті відповідачем 30.12.2014р.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобовязання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач згідно платіжних доручень № 162 від 13.05.2015р. та №220 від 10.11.2015р. в повному обсязі оплатив виконані позивачем роботи. Тому позовні вимоги про стягнення 1,00 грн. основного боргу заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню.

Однак, розрахунок за виконані роботи був проведений відповідачем з порушенням встановленого договором строку оплати.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 22 197,59 грн. за період з 30.12.2014р. по 09.07.2015р. та штраф в розмірі 9 387,76 грн. на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України.

Так, згідно ч. 2 ст. 231 К України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовуються за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Проте, позивачем нараховано відповідачу пеню та штраф за прострочення виконання зобов'язання з оплати робіт, яке є грошовим зобов'язанням. Отже, позивачем безпідставно заявлено до стягнення штраф та пеню відповідно до положень абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, тому у задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити (аналогічна позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України у справі № 910/3890/15-г від 16.09.2015р., у справі № 910/5010/15-г від 29.07.2015р.)

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3 % річних в розмірі 1824,46 грн. за період з 30.12.2014р. по 09.07.2015р. та інфляційні втрати в сумі 51 790,88 грн. за січень - червень 2015р.

Проаналізувавши поданий позивачем розрахунок, суд вважає, що позивачем правомірно в межах можливих нарахувань заявлено до стягнення 1824,46 грн. 3 % річних та 51 790,88 грн. інфляційних втрат.

Доводи відповідача з приводу того, що оплата виконаних робіт здійснювалась після отримання ним бюджетного фінансування на свій реєстраційний рахунок, тому з врахуванням п.6.3 договору № 386 від 19.12.2014р. відповідач не допустив порушення зобовязань, судом до уваги не приймаються з огляду на наступне.

В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, ч. 1 ст. 530 ЦК України визначає, що строк виконання зобов'язання може визначатись подією, яка неминуче настане.

Разом з тим, вказана норма не може бути застосована до спірних правовідносин, враховуючи, що подією є явище, що виникає незалежно від волі людей; а дією є життєвий факт, що є результатом свідомої, пов'язаної з волею, діяльності людей, які, у свою чергу, поділяються на правомірні, тобто такі, що відповідають правовим нормам, і неправомірні, які суперечать закону (правопорушення).

Фактично п. 6.3 договору на виконання підрядних робіт № 386 від 19.12.2014р. містить умову, відповідно до якої виконання зобов'язання з оплати коштів за виконані роботи пов'язано з дією особи, яка не є стороною такого договору (Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області).

Однак, за змістом ст. 511 ЦК України, зобов'язання не може створювати обов'язку для третьої особи.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 528 ЦК України, навіть у випадку покладення виконання обов'язку боржника на іншу особу, відповідальним за виконання зобов'язання залишається боржник, а не така особа.

При цьому, в силу ч. 1 ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Також судом приймається до уваги, що згідно ч. 2 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 р. відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі № 11/446, яка є обов'язковою в силу ст. 111-28 ГПК України).

У відповідності до ст. 49 ГПК України витрати із сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного підприємства "МВМ-13" с.Судилків Шепетівського району Хмельницької області до Державного підприємства "Хмельницька обласна служба єдиного замовника" м.Хмельницький про стягнення 1,00 грн. основного боргу, 1 824,46 грн. 3% річних, 51 790,88 грн. інфляційних втрат, 22 197,59 грн. пені, 9 387,76 грн. штрафу задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Хмельницька обласна служба єдиного замовника" (м.Хмельницький, вул.Героїв Майдану, 36, офіс 29, код 37098303) на користь Приватного підприємства "МВМ-13" (Хмельницька обл., Шепетівський район, с.Судилків, вул.Білокриницька, 4, код 14149378) 1 824,46 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять чотири гривні 46 коп.) 3% річних, 51790,88 грн. (п'ятдесят одна тисяча сімсот дев'яносто гривень 88 коп.) інфляційних втрат, 804,23грн. (вісімсот чотири гривні 23 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

У стягненні 1,00 грн. основного боргу, 22 197,59 грн. пені, 9 387,76 грн. штрафу відмовити.

Повне рішення складено 25.12.2015р.

Суддя Л.О. Субботіна

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу (30430, Хмельницька обл, Шепетівський р-н, с. Судилків, вул. Білокриницька, 4),

3 - відповідачу (м. Хмельницький, вул. Героїв Майдану, 36, оф. 29).