ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2015 р. Справа № 911/4580/15

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О. Д.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність зареєстрована в реєстрі за № 2404 від 27.10.2015 р.);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 1-1/05.01-2015 від 05.01.2015 р.);

розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, с. Плоске, Броварський район, Київська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго", с. Проців, Бориспільський район, Київська область

про стягнення 511 877, 63 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ФОП ОСОБА_3 звернувся в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ "Біогазенерго" про стягнення 434 258, 40 грн основної заборгованості, 73 764, 45 грн пені, 3 854, 78 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем невиконанням відповідачем свого обовязку щодо оплати у повному обсязі за товар згідно договору поставки № 16/03/15-26 від 16.03.2015 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.10.2015 р. порушено провадження у справі № 911/4580/15 за позовом ФОП ОСОБА_3 до ТОВ "Біогазенерго" про стягнення 511 877, 63 грн і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 28.10.2015 р.

28.10.2015 р. за наслідками судового засідання судом оголошено перерву до 04.11.2015 р.

03.11.2015 р. до загальної канцелярії господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № б/н від 02.11.2015 р., в якому він просив суд відмовити позивачу у повному обсязі.

04.11.2015 р. за наслідками судового засідання судом оголошено перерву до 18.11.2015 р.

18.11.2015 р. за наслідками судового засідання судом оголошено перерву до 02.12.2015 р.

02.12.2015 р. у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

16.03.2015 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № 16/03/15-26, згідно умов п. 2.1. якого на умовах цього договору сторона 1 зобовязується передати стороні 2 сировину відходи деревини кускові, а сторона 2 прийняти та оплатити поставлений обсяг сировини.

Згідно п. 4.1. договору прийом-передача сировини здійснюється сторонами у кількості, якості, асортименті, а також у місці, в строки та за цінами, що визначаються за згодою сторін у додатках, які є невідємними частинами цього договору.

Відповідно до п. 4.3. договору прийом-передача сировини оформлюється шляхом складання та підписання повноважними представниками сторін акту прийому-передачі сировини та (або) інших документів, з обовязковим наданням сторонами усіх супровідних документів.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що оплата отриманої сировини здійснюється стороною 2 шляхом перерахування на банківський рахунок сторони1 суми, що дорівнює ціні отриманої партії сировини, при цьому 50 % від ціни отриманої партії сировини оплачуються після отримання стороною 2 такої партії та підписання акту прийому-передачі сировини, остаточний розрахунок за отриману партію сировини проводиться до 15 числа місяця, наступного за звітним. В будь-якому випадку остаточний розрахунок проводиться після поставки повного обсягу сировини згідно відповідного додатку до цього договору.

Пунктом 9.1. договору визначено строк його дії, згідно якого цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2020 року.

16.03.2015 р. між сторонами було підписано Додаток № 1 до договору поставки № 16/03/15-26 від 16.03.2015 р., Додаток № 2 до договору поставки № 16/03/15-26 від 16.03.2015 р., Додаток № 3 до договору поставки № 16/03/15-26 від 16.03.2015 р.

На виконання умов договору протягом березня-липня 2015 р. було передано у власність (поставлено) відповідачу товар на загальну суму 1 544 408, 40 грн, що підтверджується відповідними видатковими та товарно-транспортними накладними, перелік яких зазначений у позовній заяві № б/н від 01.10.2015 р., додатку до позовної заяви реєстр платежів та поставок сировини по договору № 16/03/15-26 від 16.03.2015 р., наявними у матеріалах справи.

За період дії договору та на його виконання відповідачем було лише частково виконано свій обовязок по оплаті отриманого товару та перераховано позивачу грошові кошти у розмірі 1 110 000, 00 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, виписками з банківського рахунку відповідача, реєстром платежів та поставок сировини по договору № 16/03/15-26 від 16.03.2015 р., наявними у матеріалах справи.

22.07.2015 р. між сторонами було підписано акт звірки взаємних розрахунків, згідно якого заборгованість відповідача перед позивачем станом на 22.07.2015 р. склала 510 258, 40 грн.

22.08.2015 р. позивач звернувся до відповідача з претензією вих. № 19/08-1 від 20.08.2015 р., у якій вимагав погасити заборгованість у розмірі 470 258, 40 грн. Факт направлення претензії підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення від 21.08.2015 р. та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 22.08.2015 р., наявними у матеріалах справи.

Регулювання відносин, що виникають у звязку із купівлею-продажем товару здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач обовязок щодо оплати товару у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 434 408, 40 грн, що підтверджується договором поставки № 16/03/15-26 від 16.03.2015 р., відповідними видатковими та товарно-транспортними накладними, перелік яких зазначений у позовній заяві № б/н від 01.10.2015 р., - додатку до позовної заяви реєстр платежів та поставок сировини по договору № 16/03/15-26 від 16.03.2015 р., відповідними платіжними дорученнями, виписками з банківського рахунку відповідача, реєстром платежів та поставок сировини по договору № 16/03/15 від 16.03.2015 р., актом звірки взаємних розрахунків від 22.07.2015 р., наявними у матеріалах справи.

Заперечення відповідача щодо того, що станом на момент звернення позивача до відповідача із даним позовом в суд у останнього не виник та відсутній обовязок щодо оплати у повному обсязі за товар згідно з договором поставки № 16/03/15-26 від 16.03.2015 р., так як сторонами у відповідності до п. 5.3. договору не було підписано відповідні акти прийому-передачі сировини є необґрунтованими, оскільки суд дійшов висновку, що за відсутності підписаних між сторонами актів прийому-передачі сировини відповідні накладна та товарно-транспортна накладна до неї є належними та достатніми доказами передачі стороною-1 і отримання стороною-2 відповідної партії сировини у відповідності до п. 5.3. договору. Крім того, остаточний розрахунок за отриману партію сировини проводиться до 15 числа місяця, наступного за звітним.

Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості у розмірі 434 258, 40 грн за договором поставки № 16/03/15-26 від 16.03.2015 р. є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача пеню, передбачену договором поставки № 16/03/15-26 від 16.03.2015 р., за періоди прострочення відповідачем виконання обовязку по оплаті товару з 16.06.2015 р. по 01.10.2015 р. всього на загальну суму 73 764, 45 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати за отриману сировину сторона 2 сплачує стороні 1 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на час такого прострочення, від суми заборгованості.

Розрахунок пені від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є невірним.

Правильний розрахунок пені від суми основної заборгованості за договором наступний:

період заборгованості - з 16.06.2015 р. по 01.10.2015 р., сума основної заборгованості 434 258, 40 грн, кількість днів заборгованості 108 днів, розмір облікової ставки НБУ 30, 00 %, 27, 00 %, 22, 00 %.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
434258.416.06.2015 - 27.08.20157330.0000 %0.164 %*52111.01
434258.428.08.2015 - 24.09.20152827.0000 %0.148 %*17989.01
434258.425.09.2015 - 01.10.2015722.0000 %0.121 %*3664.43
434 258, 40 грн х 30, 00 % х 2 х 73/365 = 52 111, 01 грн

434 258, 40 грн х 27, 00 % х 2 х 28/365 = 17 989, 01 грн

434 258, 40 грн х 22, 00 % х 2 х 7/365 = 3 664, 43 грн

Отже, загальний розмір пені від суми основної заборгованості за договором у вищевказаний період становить 73 764, 44 грн.

Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача пені від суми основної заборгованості за договором у вищевказаний період у розмірі 73 764, 44 грн.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача 3 % річних від суми основної заборгованості за період прострочення відповідачем виконання обовязку по оплаті товару з 16.06.2015 р. по 01.10.2015 р. всього на суму 3 854, 78 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3 % річних від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є невірним.

Правильний розрахунок 3 % річних від суми основної заборгованості наступний:

період заборгованості - з 16.06.2015 р. по 01.10.2015 р., сума основної заборгованості 434 258, 40 грн, кількість днів заборгованості 108 днів.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
434258.416.06.2015 - 01.10.20151083 %3854.79
434 258, 40 грн х 0, 03 % х 108/365 = 3 854, 79 грн

Отже, загальний розмір 3 % річних від суми основної заборгованості за договором у вищевказаний період становить 3 854, 79 грн.

Оскільки розмір 3 % річних від суми основної заборгованості, на яку претендує позивач, є меншим ніж сума, на яку він має право, то суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача 3 % річних від суми основної заборгованості за договором у вищевказаний період у розмірі 3 854, 78 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" (ідентифікаційний код 33593431) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 434 258 (чотириста тридцять чотири тисячі двісті пятдесят вісім) грн 40 (сорок) коп. основної заборгованості, 73 764 (сімдесят три тисячі сімсот шістдесят чотири) грн 44 (сорок чотири) коп. пені, 3 854 (три тисячі вісімсот пятдесят чотири) 78 (сімдесят вісім) коп. 3 % річних та судові витрати 7 678 (сім тисяч шістсот сімдесят вісім) грн 16 (шістнадцять) коп. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні інших позовних вимог.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

16 грудня 2015 р.