ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2015 р.Справа № 916/4746/15

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Г.В. Фатєєвій

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від відповідачів не зявились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом за позовом Виробничо-комерційної фірми „ЛАС Приватного підприємства до Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрпромінвест-Авто та Фірми „Гомер Дочірнього підприємства про визнання застави припиненою, -

ВСТАНОВИВ:

Виробничо-комерційна фірма „ЛАС ПП звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрпромінвест-Авто та Фірми „Гомер Дочірнього підприємства про визнання припиненою застави за договором застави від 25.02.2000 року, укладеним між ТОВ „Укрпромінвест-Авто, ВКФ „ЛАС ПП та ДП фірмою „Гомер щодо застави будівлі АЗС за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Нерубайське, вул. Пастера, буд. 40. Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

ПП ВКФ ЛАС" при проведенні у 2015 році перевірки стану зберігання та оформлення майна стало відомо про накладення заборони відчуження будівлі АЗС, що знаходиться за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Нерубайське, вул. Пастера, буд. 40, яку було накладено приватним нотаріусом ОСОБА_3 25.02.2000 за реєстром № 1 у зв'язку з посвідченням нею 25.02.2000 року за реєстр. № 248 договору застави.

Однак, як вказує позивач, зазначене майно належить ПП ВКФ ЛАС" як приватна власність на підставі свідоцтва про право власності від 10.07.1998 р. № 5, але вказана заборона обмежує права підприємства як власника майна.

З огляду на відсутність у ПП ВКФ ЛАС будь-якої інформації та документів з даного приводу, позивач звернувся листом від 22.10.2015 р. № 11 до приватного нотаріуса, який накладав заборону, з проханням повідомити, які документи необхідні для зняття даної заборони. Листом від 26.10.2015 р. № 133/01-16 нотаріус повідомив, що заборона була накладена в зв'язку з посвідченням нею договору застави від 25.02.2000 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпромінвест-Авто" (заставодержатель) та Приватним підприємством виробничо-комерційною фірмою ЛАС (заставодавець). При цьому нотаріусом було повідомлено про те, що 14.06.2007 року було зареєстровано припинення юридичної особи ТОВ "Укрпромінвест-Авго" на підставі рішення господарського суду м. Києва від 24.05.2007 року №15/215-Б у зв'язку з визнанням банкрутом, яке набрало законної сили 04.06.2007 року. Наразі нотаріусом було надано ПП ВКФ ЛАС" дублікат договору застави від 25.02.2000 р.

Як вказує позивач, за змістом договору застави від 25.02.2000 року останній був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпромінвест-Авто" (заставодержатель) та Приватним підприємством виробничо-комерційною фірмою "ЛАС" (заставодавець), який є майновим поручителем за ДП фірму "Гомер". Відповідно до п.п. 1, 2 даного договору заставодавець заставив заставодержателю будівлю АЗС, що знаходиться за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Нерубайське, вул. Пастера, буд. 40. Вказане майно заставлено з метою забезпечення своєчасного виконання дилерського договору № 52 від 10.02.2000 року, згідно з яким ТОВ "Укрпромінвест-Авто" надає ДП фірмі "Гомер" для реалізації автомобілі згідно специфікаціям строком дії до 10.02.2000 року. Так, оскільки за вказаним договором застави позивач поручився за належне виконання відповідачем-2 зобов'язань за дилерським договором перед відповідачем-1, відповідно у даному випадку правовідносини, що виникли між сторонами, є порукою (іпотекою).

Також позивач посилається на те, що в п. 9 договору застави від 25.02.2000 року (поруки, іпотеки) сторони домовились про те, що зобов'язання, забезпечені договором застави, вважаються виконаними, коли повністю погашена заборгованість, сплачено пеню, штрафи у випадках, передбачених дилерським договором № 52 від 10.02.2000 року та витрати, пов'язані з виконанням зобов'язань по дилерському договору № 52 від 10.02.2000 року. Водночас, приймаючи до уваги те, що дилерський договір № 52 був укладений ще у 2000 році, він або його копії не збереглися, тому визначити строк його дії не вважається можливим.

Проте, оскільки 14.06.2007 року було зареєстровано припинення юридичної особи ТОВ "Укрпромінвест-Авто" на підставі рішення господарського суду м. Києва від 24.05.2007 року №15/215-Б у зв'язку з визнанням її банкрутом, яке набрало законної сили 04.06.2007 року, позивач вважає, що зобов'язання ПП ВКФ ЛАС перед ТОВ "Укрпромінвест-Авто припинилося, виходячи зі змісту ст. 609 ЦК України.

В свою чергу враховуючи те, що заставодержатель (ТОВ "Укрпромінвест-Авто") не предявляв до заставодавця (поручителя, ПП ВКФ ЛАС") вимог про виконання порушеного боржником (ДП фірмою „Гомер) зобов'язання протягом шести місяців з часу закінчення дії дилерського договору, а також приймаючи до уваги те, що у 2007 році юридичну особу ТОВ "Укрпромінвест-Авто" припинено, позивач вважає, що застава (порука) за договором застави від 25.02.2000 р., укладеним між ТОВ "Укрпромінвест-Авто"), ПП ВКФ ЛАС та ДП фірмою Гомер, є припиненою.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.11.2015 р. позовну заяву ВКФ „ЛАС ПП прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/4746/15, при цьому розгляд справи призначено в засіданні суду.

Як зясовано судом під час розгляду справи, Товариство з обмеженою відповідальністю „Укрпромінвест-Авто, яке виступає відповідачем по справі, було припинено у зв'язку з визнанням банкрутом на підставі рішення господарського суду м. Києва від 24.05.2007 року № 15/612-Б, яке набрало законної сили 04.06.2007 року, про що 14.06.2007 р. державним реєстратором внесено до ЄДР запис за № 3011204, що підтверджується наданим позивачем до суду витягом з ЄДРЮО та ФОП станом на 20.10.2015 р. стосовно вказаного Товариства.

Відповідно до ст. 33 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Відповідно до п. 6 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо припинено діяльність суб'єкта господарювання, який був однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

З огляду на те, що діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрпромінвест-Авто, яке виступає відповідачем у справі, припинено без правонаступництва, господарський суд вважає за необхідне припинити провадження по справі в частині вимог до вказаного відповідача.

Відповідач - Фірма „Гомер ДП відзив на позов не надала, також представник відповідача у судові засідання не зявився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином за вказаною у позові адресою.

Так, у пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 № 01-8/123 Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Крім того, у пункті 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році від 02.06.2006 р. № 01-8/1228 зазначено, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками адресат вибув, адресат відсутній і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Крім того, як зазначено в абз. 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

З огляду на вищевикладене, відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи судом.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представників позивача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов до наступних висновків.

25 лютого 2000 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Укрпромінвест-Авто (заставодержатель) в особі гр. ОСОБА_4 та Виробничо-комерційною фірмою „ЛАС приватним підприємством (заставодавець) в особі директора ОСОБА_5, який є майновим поручителем за фірму „Гомер дочірнє підприємство ТОВ „Овен, та вказаною фірмою було укладено договір застави.

Відповідно до п. 1 вказаного договору застави заставодавець заставив заставодержателю будівлю автозаправної станції, що знаходиться в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, по вул. Пастера, 40, та складається в цілому з однієї будівлі загальною площею 657,97 кв.м, належну Виробничо-комерційній фірмі „ЛАС на підставі свідоцтва про право власності, виданого Біляївською райдержадміністрацією Одеської області 10.07.1998 року за № 05, зареєстрованого в філії м. Біляївка Одеського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості в кн.1неж. на стор. 32 за реєстр.№ 33. Балансова вартість вказаного майна 358900,00 грн.

Згідно п. 2 договору вказане майно заставлено з метою забезпечення своєчасного виконання дилерського договору № 52 від 10.02.2000 року, згідно з яким ТОВ „Укрпромінвест-Авто надає Дочірньому підприємству Фірмі „Гомер для реалізації автомобілі згідно специфікаціям строком дії до 10.02.2000 року на суму не більше, ніж 1300000,00 грн. Але заставодержатель вправі звернути стягнення на заставлене майно раніше вказаного строку у разі невиконання умов та строків, вказаних в специфікаціях, котрі будуть являтися невідємною частиною дилерського договору № 52 від 10.02.2000 року та у разі припинення дії дилерського договору з причин, вказаних в розд. 15 дилерського договору.

В п. 3 договору застави його сторонами оцінено вартість заставленого майна в розмірі 1500000,00 грн.

За умовами п. 4 договору заставлене майно залишається в користуванні заставодавця з тим, що у нього зберігається право володіння цим майном. Відчуження, оренда, найм, заміна закладеного майна здійснюється лише за згодою заставодержателя. У випадку відчуження заставодавець повинен надати йому заміну. При відсутності заміни заставодержатель задовольняє свої вимоги за рахунок сум страхового відшкодування. Аналогічні наслідки визначені в п. 5. договору у разі знищення, пошкодження або зіпсування заставленого майна. У випадку інфляції сума по п.п. 2,3 договору змінюється пропорційно рівню інфляції.

П. 9 договору застави передбачено, що зобовязання, забезпечені договором застави, вважаються виконаними, коли повністю погашена заборгованість, сплачено пеню, штрафи у випадках, передбачених дилерським договором № 52 від 10.02.2000 року та витрати, повязані з виконанням зобовязань по дилерському договору № 52 від 10.02.2000 року.

За умовами п. 11 договору у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань по дилерському договору № 52 від 10.02.2000 року і в разі добровільної передачі заставодавцем предмету застави, заставодержатель має право реалізувати заставлене майно і погасити борг за рахунок коштів, отриманих від його продажу.

Згідно п. 12 договору у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань по дилерському договору № 52 від 10.02.2000 року і в разі відмови передачі заставодавцем предмету застави, заставодержатель має право реалізувати заставлене майно в безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, попередивши при цьому заставодавця за два тижні, і погасити борг за рахунок коштів, отриманих від його продажу. Якщо торги будуть вважатися такими, що не відбулись, заставодавець дає згоду заставодержателю на видачу свідоцтва про право власності на закладене майно на імя заставодержателя. У разі, якщо вартість майна, що перейде у власність заставодержателя по цьому договору, перевищуватиме розмір боргу, заставодержатель сплачує заставодавцю різницю між вартістю та розміром боргу. У випадку коли суми, одержаної від продажу майна, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимог з майна позичальника (п. 14 договору).

Відповідно до п. 16 договору на період фактичної дії договору застави заставодавець зобовязаний застрахувати за свій рахунок предмет застави у повному обсязі на користь заставодержателя. При цьому плата за послуги страхової компанії не включається у вартість заставленого майна.

Вказаний вище договір застави було посвідчено 25.02.2000 р. приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3 та зареєстровано у реєстрі за № 248.

Так, на момент укладення вказаного договору застави був чинним Цивільний кодекс Української РСР, який регулював цивільні правовідносини між сторонами.

За ст. 181 Цивільного кодексу Української РСР в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає в силу договору чи закону. Заставою може бути забезпечена дійсна вимога. Застава може мати місце також щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Відносини застави регулюються Законом України "Про заставу", іншими актами законодавства.

Згідно ст. 1 Закону України „Про заставу від 02.10.1992 р. (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору застави) застава - це спосіб забезпечення зобов'язань. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає в силу договору чи закону.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про заставу" заставою може бути забезпечена дійсна вимога, і застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

За змістом статті 11 вказаного Закону заставодавцем - як боржником, так і майновим поручителем - може бути підприємство чи організація, що є власником майна і має право відчужувати заставлене майно, або держава в особі уповноважених нею органів, а також підприємство чи організація, яким власником передано це майно і право застави на нього.

Договір застави підлягав укладенню у письмовій формі (ст. 13 Закону). У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, транспортні засоби, космічні об'єкти, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правоустановчих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна здійснюється за місцезнаходженням нерухомого майна, договору застави транспортних засобів та космічних об'єктів - за місцем реєстрації цих засобів та об'єктів.

Відповідно до статті 15 Закону застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та у порядку, передбачених законом.

В ст. 30 цього ж Закону визначено, що іпотекою визнається застава землі, нерухомого майна, при якій земля та (або) майно, що становить предмет застави, залишається у заставодавця або третьої особи. Предметом іпотеки може бути майно, пов'язане з землею - будівля, споруда, квартира, підприємство (його структурні підрозділи) як цілісний майновий комплекс, а також інше майно, віднесене законодавством до нерухомого (ст. 31 Закону).

В ст. 32 Закону України „Про заставу визначено форму договору про іпотеку. Зокрема, договір про іпотеку повинен бути нотаріально посвідчений. Державний нотаріус, якщо це передбачено договором, одночасно з посвідченням договору накладає заборону на відчуження предмета іпотеки. Якщо такий договір посвідчено приватним нотаріусом, підставою для накладення державним нотаріусом заборони є повідомлення приватного нотаріуса про посвідчення ним договору, яким передбачається накладення заборони відчуження.

Враховуючи вищенаведені положення чинного на момент укладення спірного договору застави законодавства, суд доходить до висновку про відповідність зазначеного договору цим положенням законодавства та виникнення у сторін договору правовідносин з іпотеки.

Як зясовано судом, в подальшому 14.06.2007 року було зареєстровано припинення юридичної особи ТОВ "Укрпромінвест-Авто", яке виступало заставодержателем за спірним договором застави, у зв'язку з визнанням банкрутом на підставі рішення господарського суду м. Києва від 24.05.2007 року № 15/612-Б, про що свідчить внесений до ЄДР запис за № 3011204.

В свою чергу з огляду на припинення юридичної особи ТОВ "Укрпромінвест-Авто", позивач вважає, що зобов'язання ПП ВКФ ЛАС перед ТОВ "Укрпромінвест-Авто припинилося, виходячи зі змісту ст. 609 ЦК України. Наразі позивач вказує, що дилерський договір № 52 та його копія не збереглися, тому неможливо визначити строк його дії. До того ж заставодержатель (ТОВ "Укрпромінвест-Авто") не предявляв до заставодавця (поручителя, ПП ВКФ ЛАС") вимог про виконання порушеного боржником (ДП фірмою „Гомер) зобов'язання протягом шести місяців з часу закінчення дії дилерського договору.

Наразі слід зазначити, що з 01.01.2004 року набрав чинності Цивільний Кодекс України. Так, згідно Прикінцевих положень чинного Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав та обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. До договорів, що були укладені до 01 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Враховуючи викладене, до спірного договору застави застосовуються положення Цивільного кодексу України, оскільки договір продовжував діяти після набрання чинності вказаним Кодексом.

Згідно положень ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Зокрема, згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

Також з 01.01.2004 року набрав чинності Закон України "Про іпотеку" від 05.06.2003 р., у звязку з чим розділ II „Іпотека Закону України "Про заставу" було виключено.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, а майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи - боржника за основним зобов'язанням на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Отже, іпотека є самостійним видом забезпечення виконання зобов'язання та не є порукою, як зазначає позивач.

Між тим відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 609 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Як зазначалось вище в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців міститься запис про припинення ТОВ "Укрпромінвест-Авто", яке було кредитором відносно Дочірнього підприємства Фірми „Гомер за дилерським договором № 52 від 10.02.2000 року, згідно з яким ТОВ „Укрпромінвест-Авто надавало вказаній фірмі для реалізації автомобілі.

За приписом ст. 104 Цивільного кодексу України, ст. 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Отже, оскільки ТОВ "Укрпромінвест-Авто" припинило свою діяльність, про що вчинено запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, тому суд доходить до висновку, що зобов'язання між ТОВ "Укрпромінвест-Авто" та ДП фірмою „Гомер які виникло на підставі дилерського договору № 52 від 10.02.2000 року, припинились.

Згідно із ст. 593 Цивільного кодексу України, ст. 17 Закону України "Про іпотеку" право застави припиняється зокрема у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Також відповідно до ст. 28 Закону України "Про заставу" застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про те, що зобов'язання за спірним договором застави № 248 від 25.02.2000 р. в забезпечення виконання дилерського договору № 52 від 10.02.2000 р., є припиненими у зв'язку з припиненням основного зобов'язання. Відтак, суд погоджується з доводами позивача про те, що спірний договір застави припинився.

Щодо обраного позивачем способу захисту права суд зазначає наступне.

Адже за положеннями ч. 3 ст. 17 Закону України „Про іпотеку відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Аналогічно в ч. 2 ст. 593 ЦК України визначено, що у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Так, у зв'язку з припиненням зобов'язань сторін за договором застави № 248 від 25.02.2000 р. відпади підстави для утримування під обтяженнями та обмеженнями майна позивача, переданого в заставу (іпотеку) за цим договором.

Державна реєстрація іпотек здійснювалась згідно Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2004 р. N 410, з метою реалізації переважного права іпотекодержателя у задоволенні вимог за рахунок предмета іпотеки перед іншими іпотекодержателями незареєстрованих або зареєстрованих пізніше прав чи вимог на предмет іпотеки,надання в інтересах фізичних чи юридичних осіб інформації про обтяження нерухомого майна іпотекою або про відсутність такого обтяження.

Згідно п. 2, 6 зазначеного Порядку реєстраторами є державні нотаріальні контори, приватні нотаріуси, які згідно з договорами, укладеними з адміністратором Реєстру, здійснюють державну реєстрацію іпотек, відомостей про обтяження чи зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором, передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду, приймають запити, видають завірені витяги з Реєстру та виконують інші функції, передбачені цим Порядком.

Повідомлення це документ, який складається іпотекодержателем або уповноваженою ним особою з метою внесення запису до Реєстру, а також змін і додаткових відомостей до запису, виключення запису з Реєстру

Внесення до Реєстру відомостей про обтяження майна іпотекою здійснюється реєстратором на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду.

Враховуючи те, що заставодержатель ліквідований, відповідно внесення ним відповідного повідомлення про обтяження майна є неможливим.

Чинна процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульована Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N 868.

В п. 63 вказаного Порядку передбачено, що під час проведення державної реєстрації іпотеки заінтересованою особою є іпотекодержатель. У разі проведення державної реєстрації припинення іпотеки заінтересованою особою також є особа, якою припинена іпотека, особа, в інтересах якої припинено іпотеку, та у випадку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", - державний виконавець.

Державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою, зміни умов обтяження нерухомого майна іпотекою, анулювання та видачі нової заставної, відступлення прав за іпотечним договором або передачі заставної, видачі дубліката заставної, припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводяться з урахуванням особливостей, визначених цим Порядком (п. 64).

Відповідно до п. 73 цього Порядку під час проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є особа, якою встановлено обтяження, а також особа, в інтересах якої встановлено обтяження (обтяжувач). У разі проведення державної реєстрації припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є також особа, якою припинено обтяження, а також особа, в інтересах якої припинено обтяження. Для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком (п. 74).

Враховуючи те, що заставодержатель ліквідований, наявна заборона на відчуження предмета застави - будівлі АЗС, що знаходиться за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Нерубайське, вул. Пастера, буд. 40, яка накладена приватним нотаріусом ОСОБА_3 25.02.2000 за реєстром № 1 у зв'язку з посвідченням нею 25.02.2000 року за реєстр. № 248 договору застави, обмежує права позивача як власника вказаного майна. Так, позивач позбавлений можливості здійснювати у повному обсязі повноваження власника цього майна.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Офіційне тлумачення поняття інтересу, який підлягає захисту, надано в Рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року N 1-10/2004, яким визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам.

Статтею 55 Конституції України, ст. 6 Закону України „Про судоустрій України гарантовано право кожному захищати свої права та інтереси у суді.

Таким чином, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про визнання припиненою застави за договором застави від 25.02.2000 року, укладеним між ТОВ „Укрпромінвест-Авто, ВКФ „ЛАС ПП та ДП фірмою „Гомер щодо застави будівлі АЗС за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Нерубайське, вул. Пастера, буд. 40.

Щодо вимоги позивача про зазначення в резолютивній частині рішення суду про те, що воно є підставою для виключення запису № 8236321 з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, то така вимога не може бути задоволена судом, так як чинне законодавство чітко визначає процедуру припинення обтяжень нерухомого майна, а відповідач не наділений законодавством на вчинення дій щодо виключення вказаного запису з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. При цьому позивач як особа, в інтересах якої припинено іпотеку, має право на звернення до державного реєстратора у вищевказаному Порядку з заявою про припинення іпотеки та обтяження.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи надані докази в сукупності, господарський суд вважає, що позовні вимоги Виробничо-комерційної фірми „ЛАС Приватного підприємства обґрунтовані частково і відповідають вимогам чинного законодавства, тому підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

суд -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в частині позовних вимог Виробничо-комерційної фірми „ЛАС Приватного підприємства до Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрпромінвест-Авто про визнання застави припиненою припинити.

2. Позовні вимоги Виробничо-комерційної фірми „ЛАС Приватного підприємства до Фірми „Гомер Дочірнього підприємства про визнання застави припиненою задовольнити частково. .

3. ВИЗНАТИ припиненою заставу за договором застави від 25.02.2000 року, укладеним між ТОВ „Укрпромінвест-Авто, ВКФ „ЛАС ПП та ДП фірмою „Гомер щодо застави будівлі АЗС за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Нерубайське, вул. Пастера, буд. 40, який посвідчено приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3 та зареєстровано у реєстрі за № 248.

4. В задоволенні решти частини позовних вимог Виробничо-комерційної фірми „ЛАС Приватного підприємства відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 31 грудня 2015 р.

Суддя В.С. Петров