РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2015Справа №910/22762/15

За позовом тимчасово виконуючого обов`язків військового прокурора Київського гарнізону в інтересах Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України м. Києва
до Публічного акціонерного товариства АвтоКрАЗ Полтавської області
про стягнення неустойки, ціна позову 8860 грн.
Суддя Паламар П.І.
Представники :
від прокуратури Тимко В.В.,
від позивача Зернов Р.Ю.,
від відповідача Білявський В.В.

Суть спору:

у серпні 2015 року тимчасово виконуючий обов`язків (заступника) військового прокурора Київського гарнізону звернувся в суд з позовом в інтересах Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України м. Києва з підстав ст. 23 Закону України Про прокуратуру.
Прокурор зазначав, що між позивачем і відповідачем укладено договір на закупівлю за державні кошти № 60m від 14 листопада 2014 р. (має гриф таємно), згідно з умовами якого відповідач зобов`язався передати позивачу не пізніше 45 календарних днів з моменту надходження авансового платежу на розрахунковий рахунок відповідача продукцію, зазначену у специфікації, загальною вартістю 9703200 грн., а позивач - прийняти та оплатити її вартість на умовах договору.
Після здійснення 20 листопада 2014 р. попередньої оплати у розмірі 9703200 грн., що становить 100 % від вартості продукції, відповідач всупереч умов контракту прострочив передачу продукції на 10 днів.
З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на користь позивача 8860 грн. неустойки за порушення строків виконання зобов`язання, передбаченої п. 9.2 контракту.
У процесі розгляду заявою № 6-09581вих.-15 від 28 вересня 2015 р. військовий прокурор Київського гарнізону збільшив розмір заявленої до стягнення пені до 97840,60 грн., штрафу до 21023 грн., збільшивши ціну позову до 118864 грн. При цьому, заява про збільшення розміру позовних вимог судовим збором не оплачена.
З урахуванням того, що на час звернення в суд з указаним позовом прокурор в установленому порядку був звільнений від сплати судового збору, фінансування видатків прокурора по сплаті судового збору після 1 вересня 2015 р. не передбачено, суд вважає можливим відповідно до вимог ч. 2 ст. 8 Закону України Про судовий збір звільнити прокурора від сплати судового збору за подачу указаної заяви.
У судовому засіданні прокурор підтримав заявлені вимоги у збільшеному вигляді.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлений прокурором у його інтересах позов.
Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечив. Також вказував про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів позивача.
Заслухавши пояснення прокурора, представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 14 листопада 2014 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір № 60m на закупівлю за державні кошти (має гриф таємно), згідно з умовами якого відповідач зобов`язався виготовити та протягом 45 календарних днів з моменту надходження авансового платежу передати позивачу продукцію, зазначену у специфікації, загальною вартістю 9703200 грн., а позивач - прийняти та оплатити її вартість на умовах договору.
Згідно умов п. 4.2 договору покупець зобов`язаний оплатити вартість продукції протягом 10 банківських днів з дати укладення договору шляхом здійснення 100 % попередньої оплати від загальної суми договору.
Указані обставини підтверджуються поясненнями прокурора, сторін у справі та наявною у матеріалах копією цього договору.
За своєю правовою природою контракт між сторонами є договором підряду, оскільки його умови передбачають виготовлення певних речей з переданням їх замовнику.
Таким чином, між сторонами у справі виникли відносини з договору підряду, врегульовані гл. 61 ЦК України.
Поясненнями прокурора, сторін, платіжним дорученням № 608 від 20 листопада 2014 р. стверджується факт здійснення позивачем 20 листопада 2014 р. на користь відповідача попередньої оплати за договором у розмірі 9703200 грн.
За таких обставин, з урахуванням наведених умов договору відповідач зобов`язаний був виготовити передбачену цим правочином продукцію та передати її позивачу не пізніше 4 січня 2015 р. Враховуючи, що останній день строку припав на вихідний день неділю, то днем закінчення строку відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України є наступний за ним день понеділка 5 січня 2015 р.
Доводи прокурора про настання строку передачі (поставки) продукції 19 грудня 2014 р. суперечать змісту укладеного між сторонами договору, за яким у відповідача виник обов`язок передати річ, виготовлену після проведення позивачем платежу, а не річ, яка вже існувала як предмет матеріального світу на час укладення договору між сторонами.
Наявними у матеріалах справи накладними на відпуск товарно-матеріальних цінностей №№ 10706 від 31 грудня 2014 р., 10012 від 15 січня 2015 р. стверджується факт передачі відповідачем позивачу частини обумовленої договором продукції 31 грудня 2014 р., тобто в межах погодженого строку, а 1 одиниці продукції 15 січня 2015 р. вартістю 808600 грн. з пропуском встановленого строку на 10 днів.
Доказів передачі усієї продукції за контрактом в установлений строк суду не надано.
Згідно з умовами п. 9.2.2 договору за порушення строків поставки продукції виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.
За таких обставин, враховуючи, що відповідач прострочив поставку товару за спірним договором, з нього на користь позивача відповідно до вимог ст. 624 ЦК України, ст.ст. 231, 232 ГК України підлягає стягненню 8086 грн. (808600 грн. х 0,1% х 10 дн.) пені з урахуванням фактичного періоду прострочення, що мало місце з 5 до 15 січня 2015 р.
Вимоги про стягнення 21023,60 грн. передбаченого п. 9.2.2 договору штрафу відповідно до вимог ст. ст.ст. 231, 232 ГК України задоволенню не підлягають, оскільки прострочення виконання зобов`язання понад тридцять днів відповідач не допустив.
Як слідує з наявних матеріалів звернення в суд прокурора з даним позовом зумовлене порушенням інтересів держави, які потребують судового захисту, в умовах відсутності фінансування витрат позивача на оплату судового збору, тому посилання відповідача на відсутність у прокурора підстав для подачі позову в інтересах держави є необґрунтованими.
Оскільки позов задоволено частково, прокурор в установленому законом порядку звільнений від сплати судового збору, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов тимчасово виконуючого обов`язків військового прокурора Київського гарнізону задовольнити частково.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства АвтоКрАЗ (39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Київська, 62, код 05808735) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України м. Києва ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) 8086 грн. пені.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства АвтоКрАЗ (39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Київська, 62, код 05808735) у доход Державного бюджету України (одержувач ГУ ДКСУ у м. Києві, банк одержувача ГУ ДКСУ у м. Києві, , МФО 820019, рахунок 3001, код платежу 22030001) 1827 грн. судового збору.
У позові в іншій частині відмовити.
Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар