номер провадження справи 2/148/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2015 Справа № 908/5599/15

Суддя Мойсеєнко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Концерну «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя,

про стягнення 10418,77 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність № 44/20-19 від 05.01.2015 р.);

від відповідача: не зявився;

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернувся Концерн «Міські теплові мережі» в особі філії концерну «Міські теплові мережі» Комунарського району з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення основного боргу у розмірі 6883,01 грн. за відпущену по договору № 501680 від 01.12.2007 р. у період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року та червень 2015 року теплову енергію на приміщення за адресою м. Запоріжжя, пр. 40-річчя Перемоги, буд. 63, пеню в сумі 1867,70 грн., 3% річних в сумі 137,46 грн. та інфляційних втрат в сумі 1530,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.12.2007 р. між позивачем і відповідачем був укладений договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №501680. Згідно умов договору позивач відпускає теплову енергію в гарячій воді відповідачу на приміщення за адресою: м. Запоріжжя, пр. 40-річчя Перемоги, буд.63. В порушення взятих на себе зобовязань, відповідач не сплатив за відпущену йому теплову енергію за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року та червень 2015, у звязку з чим утворилась заборгованість в розмірі 6883,01 грн.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 11, 15, 16, 96, 258, 509, 526, 530, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 2, 193, 232, 276 Господарського кодексу України, Закону України «Про теплопостачання», «Правилами користування тепловою енергією».

Ухвалою господарського суду від 09.11.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 2/148/15 та призначено розгляд справи на 01.12.2015 р.

В судовому засіданні 01.12.2015 р. був присутній лише представник позивача, за заявою якого фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась.

Ухвалою суду від 01.12.2015 р. розгляд справи відкладено на 14.12.2015 р. у звязку з неподанням сторонами витребуваних доказів, необхідністю витребування додаткових доказів, неявкою відповідача.

В судовому засіданні 14.12.2015 р. був присутній лише представник позивача, за його заявою фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 14.12.2015 р. уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся завчасно ухвалами, які надсилались на зазначену в позові та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців адресу відповідача (бул. Центральний, 19-Б/78, м. Запоріжжя, 69000). На час судового засідання 14.12.2015 р. надіслана кореспонденція на адресу суду без вручення не поверталась.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За таких обставин, враховуючи положення ст. 64 ГПК України, суд вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Статтею 75 ГПК України передбачено, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, і розгляд справи можливий без присутності представника відповідача.

В судовому засіданні 14.12.2015 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне.

01.12.2007 р. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (споживач, відповідач у справі) та Концерном «Міські теплові мережі» (теплопостачальна організація, позивач у справі) в особі директора Філії Концерну «Міські теплові мережі» Комунарського району укладено договір № 501680 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (далі Договір), за яким теплопостачальна організація бере на себе зобовязання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобовязується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами (п. 1.1 Договору).

Відповідно до умов п. 2.1 Договору та додатків № № 1, 1а до цього Договору теплова енергія відпускається споживачу в Гкал на обєкт по пр. 40-річчя Перемоги, 63/1, м. Запоріжжя з максимальним тепловим навантаженням на опалення в розмірі 0,002867 Гкал/год., з максимальним тепловим навантаженням на підігрів - 0,001560 Гкал/год.

Згідно з п. 3.2.6 Договору споживач зобовязався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Пунктами 6.1-6.5 Договору визначено, що розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій або в іншій формі, що не суперечить діючому законодавству, відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів (цін), діючих на час розрахунків (додаток № 5 до цього Договору) та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії або даних, встановлених розрахунковим способом.

Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі.

Споживач зобовязаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перераховувати на розрахунковий рахунок теплопостачальній організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживач має право робити передоплату.

При наявності приладів комерційного обліку - обсяги спожитої теплової енергії визначаються за фактичними показниками приладів обліку.

Споживачам, що не мають приладів комерційного обліку, обсяги фактично спожитої теплової енергії визначаються згідно з договірними тепловими навантаженнями з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання споживача у розрахунковому періоді.

Відповідно до умов пунктів 6.7, 6.6.1 Договору споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації рахунок-фактуру; акт приймання-передачі теплової енергії; податкову накладну (платникам ПДВ). Отриманий акт приймання-передачі теплової енергії споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації на протязі пяти днів з дати отримання.

У п. 6.6.2 Договору сторони погодили, що у разі неотримання теплопостачальною організацією акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні у термін, встановлений п. 6.6.1 договору, акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.

Відповідно до приписів пунктів 10.1, 10.4 Договору цей договір набуває чинності з 01.12.2007 р. і діє до 30.11.2008 р. і вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін за місяць до закінчення терміну дії даного договору не заявила про розірвання цього договору.

Доказів припинення дії договору сторони не надали. Отже, на час розгляду справи судом умови договору є чинними.

Згідно довідки з Договором купівлі продажу від 03.09.2007 р. та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15904979 від 12.09.2007 р., відповідач є власником нежилого приміщення № 1, загальною площею 53,7 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, проспект 40-річчя Перемоги, будинок 63.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з жовтня 2014 р. по квітень 2015 р. та за червень 2015 р. позивач відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 6883,01 грн., що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії та рахунками:

від 31.10.2014 р. на суму 144,40 грн.;

від 30.11.2014 р. на суму 703,36 грн.;

від 31.12.2014 р. на суму 1270,31 грн.;

від 31.01.2015 р. на суму 1489,24 грн.;

від 28.02.2015 р. на суму 1167,34 грн.;

від 31.03.2015 р. на суму 1390,00 грн.;

від 30.04.2015 р. на суму 373,74 грн.;

від 30.06.2015 р. на суму 344,62 грн.

В заяві б/н від 14.12.2015 р. позивач зазначає, що проведення нарахувань за спожиту теплову енергію проводиться на підставі Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 р. Нежитлове приміщення ФОП ОСОБА_3 знаходиться по пр. 40-річчя Перемоги, буд. 63 з тепловим навантаженням на опалювання 2867 ккал/годину. Гаряче водопостачання згідно акту про відключення гарячого водоспоживання від 27.02.2012 року було відключено та зафіксовані показники водоміра 00049,000 куб. м. Але 21 травня 2015 року інженером сектору теплової інспекції ФК «МТМ» Комунарського району ОСОБА_4 був складений акт, з якого вбачається, що в приміщенні пив бару була порушена пломба на вводі гарячого водоспоживання. Була зроблена заміна пломби № 6688429 на пломбу № R15428360. Показники водоміра гарячого водоспоживання 00053,125 куб. м. Таким чином, в червні 2015 р. Споживачу був виставлений рахунок за користування гарячою водою за використані 4,125 куб. м. В нежитловому приміщенні Споживача за адресою пр. 40-річчя Перемоги, буд. 63 не встановлений прилад обліку на опалювання, тому оплата нараховується згідно з показаннями будинкового приладу обліку тепла пропорційно теплового навантаження приміщення, що належить ФОП ОСОБА_3

Також, у поясненнях б/н від 01.12.2015 р. до позовної заяви позивач зазначив, що в період з жовтня 2014 року по листопад 2014 року нарахування відповідачеві здійснювались за тарифом, встановленим Постановою Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України від 16.05.2014 р. № 511, згідно якої Концерну «МТМ» з 01.06.2014 р. установлені тарифи на теплову енергію: - для потреб інших споживачів 940,07 грн. за 1 Гкал (без ПДВ); з грудня 2014 року по лютий 2015 року нарахування відповідачеві здійснювались за тарифом, встановленим Постановою Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України від 28.11.2014 р. № 640, згідно якої Концерну «МТМ» з 01.12.2014 р. установлені тарифи на теплову енергію: - для потреб інших споживачів 1126,16 грн. за 1 Гкал (без ПДВ); в березні 2015 року нарахування відповідачеві здійснювались за тарифом, встановленим Постановою Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України від 27.02.2015 р. № 2641, згідно якої Концерну «МТМ» з 01.03.2015 р. установлені тарифи на теплову енергію: - для потреб інших споживачів 1606,78 грн. за 1 Гкал (без ПДВ); в квітні 2015 року нарахування відповідачеві здійснювались за тарифом, встановленим Постановою Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України від 31.03.2015 р. № 1115, згідно якої Концерну «МТМ» з 01.04.2015 р. установлені тарифи на теплову енергію: - для потреб інших споживачів 1384,84 грн. за 1 Гкал (без ПДВ); в червні 2015 року нарахування відповідачеві здійснювались за тарифом, встановленим Постановою Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України від 30.04.2015 р. № 1543, згідно якої Концерну «МТМ» з 01.05.2015 р. установлені тарифи на послугу з централізованого постачання гарячої води: - для потреб інших споживачів (крім населення) 69,62 грн. за 1 куб. м (без ПДВ)

У позовні заяві позивач зазначає, що відповідач не зявлявся до нього для отримання зазначених в пункті 6.7 Договору документів, тому позивач направив розрахункові документи за спірний період в необхідній кількості примірників на адресу відповідача поштовою кореспонденцією, хоча такий обовязок не покладається на позивача умовами Договору. На підтвердження цього позивач надав власні реєстри замовної кореспонденції на відправку рахунків та актів виконаних робіт, податкових накладних за спірний період.

Відповідач не повернув позивачу підписані акти та не надав зауважень до них.

Враховуючи викладене та приписи п. 6.6.2 Договору, акти приймання-передачі вважаються погодженими відповідачем та є підставою для здійснення розрахунків за спожиту теплову енергію.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В порушення умов п. 6.4 договору споживач не здійснив оплату спожитої у спірному періоді теплової енергії, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 6883,01 грн.

Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості або обґрунтованих заперечень проти позову.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача 6883,01 грн. основного боргу підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2.8 Договору передбачено, що в разі несплати або несвоєчасної оплати Споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у пункті 6.3 цього Договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати Споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але н більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати.

За прострочення строків оплати позивач нарахував пеню на підставі п. 7.2.8 Договору по актам та відповідним рахункам від 31.10.2014 р. на суму 144,40 грн. за період з 20.11.2014 р. по 20.05.2015 р.; від 30.11.2014 р. на суму 703,36 грн. за період з 20.12.2014 р. по 19.06.2015 р.; від 31.12.2014 р. на суму 1270,31 грн. за період з 20.01.2015 р. по 20.07.2015 р.; від 31.01.2015 р. на суму 1489,24 грн. за період з 20.02.2015 р. по 20.08.2015 р.; від 28.02.2015 р. на суму 1167,34 грн. за період з 20.03.2015 р. по 17.09.2015 р.; від 31.03.2015 р. на суму 1390,00 грн. за період з 20.04.2015 р. по 18.10.2015 р.; від 30.04.2015 р. на суму 373,74 грн. за період з 20.05.2015 р. по 04.11.2015 р.; від 30.06.2015 р. на суму 344,62 грн. за період з 20.07.2015 р. по 04.11.2015 р., та просить стягнути з відповідач пеню в сумі 1867,70 грн.

Розрахунок пені судом перевірено та визнано вірним та обґрунтованим, позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 1867,70 грн. підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобовязання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобовязання.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимоги про стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат заявлено позивачем правомірно.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних по актам та відповідним рахункам від 31.10.2014 р. на суму 144,40 грн. за період з 20.11.2014 р. по 04.11.2015 р.; від 30.11.2014 р. на суму 703,36 грн. за період з 20.12.2014 р. по 04.11.2015 р.; від 31.12.2014 р. на суму 1270,31 грн. за період з 20.01.2015 р. по 04.11.2015 р.; від 31.01.2015 р. на суму 1489,24 грн. за період з 20.02.2015 р. по 04.11.2015 р.; від 28.02.2015 р. на суму 1167,34 грн. за період з 20.03.2015 р. по 04.11.2015 р.; від 31.03.2015 р. на суму 1390,00 грн. за період з 20.04.2015 р. по 04.11.2015 р.; від 30.04.2015 р. на суму 373,74 грн. за період з 20.05.2015 р. по 04.11.2015 р.; від 30.06.2015 р. на суму 344,62 грн. за період з 20.07.2015 р. по 04.11.2015 р., суд дійшов висновку, що він є вірним та обґрунтованим, стягненню з відповідача підлягає сума 3% річних в розмірі 137,46 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат по актам та відповідним рахункам від 31.10.2014 р. на суму 144,40 грн. за період з грудня 2014 р. по вересень 2015 р.; від 30.11.2014 р. на суму 703,36 грн. за період з січня 2015 р. по вересень 2015 р.; від 31.12.2014 р. на суму 1270,31 грн. за період з лютого 2015 р. по вересень 2015 р.; від 31.01.2015 р. на суму 1489,24 грн. за період з березня 2015 р. по вересень 2015 р.; від 28.02.2015 р. на суму 1167,34 грн. за період з квітня 2015 р. по вересень 2015 р.; від 31.03.2015 р. на суму 1390,00 грн. за період з травня 2015 р. по вересень 2015 р.; від 30.04.2015 р. на суму 373,74 грн. за період з червня 2015 р. по вересень 2015 р.; від 30.06.2015 р. на суму 344,62 грн. за період з серпня 2015 р. по вересень 2015 р., суд дійшов висновку, що він є обґрунтованим, стягненню з відповідача підлягає сума інфляційних втрат в розмірі 1530,60 грн.

Таким чином, позовні вимоги задоволені судом у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (бул. Центральний, буд. 19-Б, кімната 78, м. Запоріжжя, 69000, ІПН НОМЕР_1) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (бул. Гвардійський, 137, м. Запоріжжя, 69091, на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № 2813 у Філії Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», код МФО 313957, ) основний борг в сумі 6883 (шість тисяч вісімсот вісімдесят три) грн. 01 коп.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (бул. Центральний, буд. 19-Б, кімната 78, м. Запоріжжя, 69000, ІПН НОМЕР_1) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (бул. Гвардійський, 137, м. Запоріжжя, 69091, на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № 1951 у Філії Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», код МФО 313957, ) пеню в сумі 1867 (одна тисяча вісімсот шістдесят сім) грн. 70 коп., 3% річних в сумі 137 (сто тридцять сім) грн. 46 коп., інфляційні втрати в сумі 1530 (одна тисяча пятсот тридцять) грн. 60 коп. та судовий збір в сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Видати накази.

Суддя Т.В.Мойсеєнко

Рішення оформлено та підписано 21.12.2015 р.

і набирає законної сили після закінчення

десятиденного строку з дня його підписання.