РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2015Справа №910/26565/15

За позовомКомунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району»
До Товариства з обмеженою відповідальністю «КМ-Студія»
Простягнення 56 261,33 грн.
Суддя Спичак О.М.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_1 дов. № 70-Д від 21.09.2015 року;

від відповідача: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Шевченківського району м. Києва звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КМ-Студія» про стягнення 56 762,69 грн. заборгованості за надані комунальні послуги.

Ухвалою суду від 12.10.2015 року було порушено провадження у справі № 910/26565/15 та призначено справу до розгляду на 30.10.2015 року.

Представник позивача 27.10.2015 року через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а в судовому засіданні 30.10.2015 року надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання 30.10.2015 року не з'явився, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

У звязку з неявкою в судове засідання представника відповідача, суд відклав розгляд справи на 16.11.2015 року.

Представник позивача 03.11.2015 року через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а в судовому засіданні 16.11.2015 року надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання 16.11.2015 року не з'явився, вимоги ухвали про порушення провадження у справі повторно не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

У звязку з неявкою в судове засідання представника відповідача, суд відклав розгляд справи до 08.12.2015 р.

Представник позивача у судовому засіданні 08.12.2015 р. надав усні пояснення по справі, а також клопотання про продовження строків вирішення спору на 15 днів.

Представник відповідача у судове засідання 08.12.2015 р. не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Клопотання представника позивача про продовження строків вирішення спору судом було розглянуто та задоволено.

У звязку з незявленням у судове засідання представника відповідача та необхідністю витребування додаткових доказів по справі, суд продовжив строк вирішення спору на 15 днів та відклав розгляд справи на 21.12.2015 р.

15.12.2015 р. через канцелярію суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких останній надав детальний розрахунок за надані комунальні послуги, а 18.12.2015 р. також від позивача надійшли додаткові докази по справі.

У судовому засіданні 21.12.2015 р. представником позивача були підтримані подані через канцелярію суду додаткові пояснення та детальний розрахунок позовних вимог, з якого вбачається що позивачем були зменшена сума основного боргу на 512,92 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Пунктом 3.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 встановлено, що статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п., а тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи- обєднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

Суд, розглянувши подані уточнення, суд прийшов до висновку, що по своїй суті це є зменшенням розміру позовних вимог, у звязку з чим нова ціна позову становить 56 261,33 грн. грн.

Представник відповідача у судове засідання 21.12.2015 р. не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно з абзацом 4 пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/140 від 15.03.2010 року «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 21.12.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 №24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» перейменоване з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.10.2001 р. та є виконавцем житлово-комунальних послуг у Шевченківському районі м. Києва.

Відповідно до п. 2.1 статуту, підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності, спрямованої на задоволення суспільних потреб, надання послуг населенню у сфері житлово-комунального господарства в якості виконавця цих послуг.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КМ-Студія» є орендарем нежитлового приміщення розташованого за адресою: м. Київ, пров. Бехтерівський, 4А, на підставі договору оренди нежилих приміщень № 1258/3 від 11.09.2008 р.

До жовтня 2010 розрахунки, облік, нарахування та збір платежів за комунальні послуги проводили підприємства, які були уповноважені на це позивачем, а після безпосередньо позивач, що також підтверджується наданими обліковими картками ПАТ Київенерго, в яких зазначено кількість спожитої теплової енергії по номеру особистого рахунку 330178, який було закріплено за будинком по пров. Бехтерівському, 4 А.

У період 22.10.2010 р. по 27.06.2014 р. відбулось фактичне споживання відповідачем комунальних послуг за адресою: м. Київ, пров. Бехтерівський, 4А в розмірі 48 281,57 грн., зокрема послуги теплопостачання на суму 47 725,53 грн., що підтверджується табуляграмами фактичного споживання послуг та обліковими картками споживання наданих послуг по особистому рахунку, та послуги з водопостачання та водовідведення на суму 512,92 грн.

У звязку з тим, що відповідач не здійснив оплату за надані послуги, позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КМ-Студія» про стягнення 48 281,57 грн. основного боргу за фактичне споживання комунальних послуг, 5 525,59 грн. інфляційних втрат та 2 454,17 грн. три відсотки річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630 (далі Правила).

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

В силу частин 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків; 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд.

Відповідно до ч. 3 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв на:

1) проведення ремонтних і профілактичних робіт виконавцем/виробником за графіком, погодженим з виконавчими органами місцевих рад або місцевими державними адміністраціями згідно з нормативними документами. Допустима тривалість перерв у наданні послуг, їх періодичність встановлюються Кабінетом Міністрів України на підставі стандартів, нормативів, норм, порядків та правил експлуатації, проведення випробувань теплових мереж, поточного і капітального ремонтів, реконструкції об'єктів житлового фонду;

2) міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами;

3) ліквідацію наслідків аварій або дії обставин непереборної сили. Перерва у наданні комунальних послуг, яка виникла внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, має бути ліквідована у найкоротші терміни, що визначаються нормативними документами. Якщо ліквідація наслідків аварії або дії обставин непереборної сили потребує більше однієї доби, виконавець/виробник спільно з органами місцевого самоврядування здійснює заходи щодо зменшення її негативного впливу на споживачів.

Згідно з п. 5 ч. 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами законодавства споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 15.05.2014 р. у справі № 5011-31/17255-2012.

У період з квітня 2007 по жовтень 2010 облік, нарахування та збір платежів від власників (орендарів) нежитлових приміщень від імені КП УЖГ здійснювали КП «ЖЕКи», що діяли на підставі договорів доручення.

Відповідно до окремого доручення першого заступника голови Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації ОСОБА_2 від 13.09.2010 р. № 905 з метою підвищення контролю за рівнем платіжної дисципліни і недопущення безоплатного використання теплової енергії та водопостачання КП УЖГ було зобовязано заключити прямі договори з орендарями та власниками нежитлових приміщень Шевченківського району.

Таким чином, до жовтня 2010 розрахунки, облік, нарахування та збір платежів за комунальні послуги проводили підприємства, які були уповноважені на це позивачем, а після безпосередньо позивач, що також підтверджується наданими обліковими картками ПАТ «Київенерго», в яких зазначено кількість спожитої теплової енергії по номеру особистого рахунку 330178, який було закріплено за будинками по пров. Бехтерівському, 4А.

Згідно з п. 6 ч. 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 390 від 21 липня 2005 року, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до п. 2.1 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22 листопада 2005 р. для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП (п.2.2.1). Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником (п.2.3.1).

В матеріалах відсутні будь-які докази відключення відповідача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 01.11.2003 року між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради (правонаступником якого є Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району міста Києва» відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 р. № 24/6240) та Акціонерною енергопостачальною організацією «Київенерго» укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 330015, відповідно до якого остання зобов'язалась виробляти та поставляти теплову енергію підприємству для потреб опалення та гарячого водопостачання, а підприємство оплатити її відповідно до умов зазначеного договору.

У період з 22.10.2010 р. по 27.06.2014 р. відбулось фактичне споживання відповідачем комунальних послуг за адресою: м. Київ, пров. Бехтерівський, 4А, в розмірі 47 725,53 грн., що підтверджується табуляграмами фактичного споживання послуг та обліковими картками споживання наданих послуг.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивачем відповідачу були надані послуги з теплопостачання на суму 47 725,53 грн.

При цьому суд визнає необґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за послуги з холодного водопостачання та водовідведення на суму 512,92 грн., оскільки зазначена сума всупереч вимог статті 33 та 34 ГПК України не підтверджена належними та допустимими доказами.

Таким чином, наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення 47 725,53 грн. основного боргу за період прострочення з жовтня 2010 р. по червень 2014 р., у звязку з чим позов в частині стягнення основного богу визнається судом таким, що підлягає частковому задоволенню.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 5 525,59 грн. витрат від інфляції та 2 454,17 грн. три проценти річних за користування коштами.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Таким чином, прострочення виконання зобовязань по кожному місяцю окремо розпочинається з 21 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Судом було здійснено власний розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат на заборгованість у розмірі 47 725,53 грн. в межах періодів зазначених позивачем, у відповідності до якого з відповідача на користь позивача підлягають до стягненню 5 409,12 грн. інфляційних втрат та 2 389,96 грн. три відсотки річних.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягають до стягненню сума основного боргу в розмірі 47 725,53 грн., 5 409,12 грн. інфляційних втрат та 2 389,96 грн. 3% річних. В решті позовних вимог суд відмовляє в їх задоволенні.

Судовий збір у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КМ-Студія» (місцезнаходження: 04053, м. Київ, пров. Бехтерівський, 4 А, ) на користь Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (місцезнаходження: 03190, м. Київ, вул. М. Кирпоноса, 10/8, ) 47 725 (сорок сім тисяч сімсот двадцять пять) грн. 53 коп. основного боргу, 2 389 (дві тисячі триста вісімдесят девять) грн. 96 коп. три відсотки річних, 5 409 (пять тисяч чотириста девять) грн. 75 коп. інфляційних нарахувань та 1 202 (одну тисячу двісті дві) грн. 05 коп. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

28.12.2015 р.

Суддя О.М. Спичак