ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року Справа № 925/555/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Демидової А.М. (доповідач у справі),
суддів:Воліка І.М., Шевчук С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015
у справі№ 925/555/14 господарського суду Черкаської області
за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"
доПриватного підприємства Готельно-ресторанного комплексу "Апельсин"
прозвернення стягнення на предмет іпотеки,
за участю представників:
від позивачаРусскіна О.В.
від відповідачаКостюк Т.С.
від скаржникаПеліхос Є.М.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк") звернулося до господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного підприємства Готельно-ресторанного комплексу "Апельсин" (далі - ПП Готельно-ресторанний комплекс "Апельсин") про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 49.12/38/І 372/07-КЛТ від 23.08.2007 (із змінами і доповненнями), посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. та зареєстрованим у реєстрі за № 9810, та іпотечним договором № 42.12/01/І6/09 від 18.02.2009 (із змінами і доповненнями), посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 1404, в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором № 49.8.2/38/2007-КЛТ від 23.08.2007 та кредитним договором № 49.8.3/01/2009-КЛТ від 18.02.2009 у розмірі 81 549 957,89 грн.

02.04.2015 ПАТ "АВАНТ-БАНК" звернулося до господарського суду Черкаської області з клопотанням про заміну сторони у справі № 925/555/14 - ПАТ "Дельта Банк", на процесуального правонаступника - ПАТ "АВАНТ-БАНК".

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 27.05.2015 у справі № 925/555/14 (колегія суддів у складі: Потапенко В.В. - головуючого, Єфіменка В.В., Спаських Н.М.) на підставі ст.ст. 25, 79 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" (далі - ПАТ "АВАНТ-БАНК") про заміну сторони у справі; замінено первісного позивача на нового позивача шляхом залучення до участі у справі ПАТ "АВАНТ-БАНК" як правонаступника позивача - ПАТ "Дельта Банк"; зупинено провадження у справі № 925/555/14 до вирішення справи № 925/1215/14 за позовом ПП Готельно-ресторанного комплексу "Апельсин" до ПАТ "Дельта Банк", Відкритого акціонерного товариства "Кредитпромбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Наталія Василівна про визнання недійсними іпотечних договорів, зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2015 відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. на ухвалу господарського суду Черкаської області від 27.05.2015 у справі № 925/555/14 в частині задоволення клопотання ПАТ "АВАНТ-БАНК" про заміну сторони у справі та заміну первісного позивача на нового позивача, залучення до участі в справі ПАТ "АВАНТ-БАНК" як правонаступника позивача - ПАТ "Дельта Банк".

Постановою Вищого господарського суду України від 15.09.2015 ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2015 у справі № 925/555/14 скасовано, справу № 925/555/14 передано до Київського апеляційного господарського суду для розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 (колегія суддів у складі: Андрієнка В.В. - головуючого, Шапрана В.В., Буравльова С.І.) ухвалу господарського суду Черкаської області від 27.05.2015 у справі № 925/555/14 скасовано, справу № 925/555/14 передано на розгляд до господарського суду Черкаської області.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 у справі № 925/555/14, ПАТ "АВАНТ-БАНК" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати повністю оскаржувану постанову та залишити без змін ухвалу господарського суду Черкаської області від 27.05.2015 у даній справі.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 30.11.2015 колегією суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого (доповідач у справі), Воліка І.М., Шевчук С.Р. прийнято зазначену касаційну скаргу ПАТ "АВАНТ-БАНК" до касаційного провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 08.12.2015 о 10 год. 50 хв.

Заслухавши представників позивача, відповідача та скаржника, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання ПАТ "АВАНТ-БАНК" про заміну сторони у справі № 925/555/14 - ПАТ "Дельта Банк", на процесуального правонаступника - ПАТ "АВАНТ-БАНК", обґрунтоване тим, що на підставі укладеного між ПАТ "АВАНТ-БАНК" та ПАТ "Дельта Банк" договору застави майнових прав від 12.02.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М., зареєстрованого в реєстрі за № 236, у зв'язку із запровадженням з 03.03.2015 у ПАТ "Дельта Банк" тимчасової адміністрації, з 03.03.2015 ПАТ "АВАНТ-БАНК" набуло усіх прав та обов'язків кредитора за кредитним договором № 49.8.3/01/2007-КЛТ від 23.08.2007 та за кредитним договором № 49.8.3/01/2009-КЛТ від 18.02.2009.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, згідно з договором застави майнових прав від 12.02.2015, укладеним між ПАТ "АВАНТ-БАНК" та ПАТ "Дельта Банк", посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М., зареєстрованим в реєстрі за № 236 (далі - Договір застави майнових прав), майнові права за кредитним договором № 49.8.2/38/2007-КЛТ від 23.08.2007 та за кредитним договором № 49.8.3/01/2009-КЛТ від 18.02.2009 передані в заставу ПАТ "АВАНТ-БАНК".

Пунктом 3.1.5 Договору застави майнових прав передбачено право Заставодержателя самостійно без звернення до суду здійснювати реалізацію майнових прав, наданих Заставодавцем у забезпечення за кредитом.

У п. 4.7 Договору застави майнових прав сторони погодили, що у разі прийняття рішення про запровадження тимчасової адміністрації/призначення ліквідатора/реорганізації (злиття/приєднання) виділення) Заставодавця (ПАТ "Дельта Банк"), Заставодержатель набуває всіх прав та обов'язків кредитора до боржників за кредитними договорами/договорами застави/договорами іпотеки, майнові права за якими передані в заставу за Договором.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві ПАТ "Дельта Банк", згідно з яким з 03.03.2015 по 02.06.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Водночас, судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями від 18.05.2015, призначеної наказом № 67 від 11.03.2015, затвердженого уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ "Дельта Банк", комісія затвердила результати перевірки, якою виявлено, що Договір застави майнових прав від 12.02.2015 є нікчемним. Цим же рішенням було доручено Генеральному департаменту правового забезпечення діяльності банку направити повідомлення про нікчемність правочину ПАТ "АВАНТ-БАНК" згідно зі ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в разі необхідності розпочати претензійно-правову роботу щодо застосування наслідків нікчемності правочинів (договорів).

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції Закону України від 04.07.2014 N 1586-VII, чинній на час запровадження у ПАТ "Дельта Банк" тимчасової адміністрації та проведення перевірки) протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 38 вказаного Закону уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Задовольняючи клопотання ПАТ "АВАНТ-БАНК" про заміну сторони у справі на підставі ст. 25 ГПК України, місцевий господарський суд виходив з того, що станом на 27.05.2015 заявник не отримував від уповноваженої особи Фонду повідомлення про нікчемність Договору застави майнових прав. Також суд першої інстанції зазначив про відсутність у нього відомостей про початок претензійно-позовної роботи щодо застосування наслідків нікчемності вказаного Договору.

Апеляційний господарський суд, скасовуючи ухвалу першої інстанції, виходив з того, що у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", виявлено, що Договір застави майнових прав є нікчемним, а отже в силу положень ст. 216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) вказаний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, які пов'язані з його недійсністю.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що до ПАТ "АВАНТ-БАНК" не перейшло право вимоги за Кредитними договорами, що свідчить про відсутність підстав для здійснення процесуального правонаступництва.

При цьому, апеляційний господарський суд зазначив, що внаслідок заміни місцевим господарським судом первісного позивача - ПАТ "Дельта Банк", на нового позивача - ПАТ "АВАНТ-БАНК", первісний позивач фактично втратив право вимоги за кредитами, за рахунок повернення активів за якими він міг би виконати частину зобов'язань перед вкладниками, клієнтами та державою в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який здійснює виведення цього неплатоспроможного банку з ринку та виплачує компенсацію вкладникам.

Також, суд апеляційної інстанції відзначив, що рішення господарського суду Черкаської області у справі № 925/1215/14 набрало законної сили, а тому обставини, що зумовили зупинення провадження у справі № 925/555/14, усунуті.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного господарського суду про відсутність правових підстав для здійснення процесуального правонаступництва. При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Процесуальне правонаступництво врегульовано ст. 25 ГПК України, згідно з ч. 1 якої у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

З аналізу наведеної норми вбачається, що процесуальне правонаступництво як перехід процесуальних прав і обов'язків сторони у справі до іншої особи відбувається у зв'язку з вибуттям особи зі складу спірного матеріального правовідношення, тому для вирішення питань можливості правонаступництва необхідним є встановлення фактичних обставин заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником відповідно до норм матеріального права.

ЦК України у ст.ст. 512-514 передбачає заміну кредитора у зобов'язанні, зокрема, в разі передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Водночас застава визначена у ст. 1 Закону України "Про заставу" як спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. У силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Вказана правова норма кореспондується зі ст. 572 ЦК України.

Згідно з положеннями ст.ст. 589, 590 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, яке здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Законом України "Про заставу" в ч. 6 ст. 20 також передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

При цьому предметом застави згідно зі ст. 576 ЦК України та ст. 4 Закону України "Про заставу" може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Майновими правами відповідно до ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Таким чином, договір застави майнових прав є способом забезпечення виконання зобов'язання, а не правочином щодо розпорядження майновими правами. Тобто, на відміну від правочину відступлення права вимоги, укладення договору застави майнових прав не має безпосереднім наслідком відчуження заставодавцем заставодержателю відповідних майнових прав. Вибуття заставодавця зі складу правовідношення, право вимоги за яким передано в заставу, шляхом заміни його заставодержателем як правонаступником можливе лише у випадку невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, та після вчинення відповідних дій щодо звернення стягнення на предмет застави.

Разом з тим, у силу ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції станом на момент запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк") під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Отже, згідно зі встановленими судами попередніх інстанцій обставинами на момент введення у ПАТ "Дельта Банк" тимчасової адміністрації до ПАТ "АВАНТ-БАНК" не перейшло право вимоги у зобов'язаннях за Кредитними договорами, а після введення тимчасової адміністрації вказана особа втратила можливість щодо будь-якого відчуження майна ПАТ "Дельта Банк", у тому числі майнових прав, зокрема, на підставі Договору застави майнових прав.

При цьому, не може бути залишено поза увагою та обставина, що Договір застави майнових прав було укладено ПАТ "Дельта Банк" менш ніж за три тижні до запровадження у ПАТ "Дельта Банк" тимчасової адміністрації, що кореспондується зі ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки вказаною статтею передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється звернення стягнення на майно банку.

У зв'язку з викладеним, доводи ПАТ "АВАНТ-БАНК" щодо його правонаступництва у спірних правовідносинах є безпідставними, а відтак заява про заміну сторони у справі не підлягала задоволенню.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та ч.ч. 1, 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Твердження скаржника про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного судового акта колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 у справі № 925/555/14 залишити без змін.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.М. Волік

С.Р. Шевчук