ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2015 р. Справа № 911/4433/15

Господарський суд Київської області, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю КОНТИНЕНТ,

49101, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, Кіровський р-н, вул. Леніна, буд. 41

49055, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Титова, буд. 36

до Товариства з обмеженою відповідальністю РИТЕЙЛ-К,

08700, Київська обл., м. Обухів, вул. Мира, буд. 17-А

про стягнення 3 589,80 грн.

за участю представників:

позивача не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином;

відповідача ОСОБА_1 (наказ від 19.03.2013 №1)

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю КОНТИНЕНТ (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю РИТЕЙЛ-К (далі відповідач) про стягнення 3589,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобовязань за договором поставки від 01.07.2013 № 267-13Р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.10.2015 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 20.10.2015.

У судове засідання 20.10.2015 представник позивача не зявився, розгляд справи відкладено на 10.11.2015.

Через канцелярію суду (вх. № 26696/15 від 10.11.2015) відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов заперечений повністю.

У судове засідання 10.11.2015 представники сторін не зявились, розгляд справи відкладено на 24.11.2015.

Через канцелярію суду 24.11.2015 відповідачем подано заяву про часткове визнання позову у розмірі 975,11 грн., у звязку з відповідністю вимогам статті 78 Господарського процесуального кодексу України, часткове визнання позову прийнято судом.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 24.11.2015 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю КОНТИНЕНТ (далі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю РИТЕЙЛ-К (далі покупець) укладено договір поставки від 01.07.2013 № 267-13Р (далі Договір), відповідно до умов якого постачальник зобовязується по замовленню покупця поставляти товар, а покупець зобовязується прийняти товар та сплатити його вартість відповідно до умов договору (пункт 1.1. Договору).

Згідно з пунктом 5.1. Договору, ціну договору складає сума товару, отриманого по всім товарним накладним.

Відповідно до пункту 5.5. Договору, оплата за товар здійснюється після реалізації товару покупцем третім особам через власну торгівельну мережу не пізніше 7 банківських днів з дати реалізації товару.

Пунктом 7.1. Договору встановлено, що даний договір набуває юридичної сили з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2014 року.

Дія договору автоматично продовжується на наступний календарний рік, якщо жодна із сторін не попередить письмово іншу сторону про припинення дії договору протягом одного місяця до закінчення строку дії договору, вказаного у пункті 7.1. договору. Кількість таких продовжень договору є необмеженою (пункт 9.1. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, на виконання умов Договору, поставив відповідачу товар на суму 8466,54 грн., що підтверджується наданими в матеріали справи видатковими накладними, що підписані уповноваженими представниками сторін обох сторін: від 07.07.2014 № КНРН-011004 на суму 6292,20 грн. та від 23.07.2014 № КНРН-011542 на суму 2174,34 грн., а відповідач вказаний товар отримав.

Підписи уповноважених представників сторін на видаткових накладних скріплені відбитками печаток та штампів обох сторін, що оцінюється судом як підтвердження юридичною особою відповідачем, фактів вчинення господарських операцій з поставок товару. До матеріалів справи долучені копії зазначених видаткових накладних.

Товар, що отриманий за зазначеними видатковими накладними відповідачем оплачено частково.

Як зазначає позивач, станом на момент звернення з даним позовом до суду, заборгованість відповідача за Договором становить 3589,80 грн.

Відповідачем не заперечується факт поставки товару, стверджується, що всього за Договором поставлено товару на 18439,80 грн., частково товар повернуто, що підтверджується наявними у матеріалах справи накладними на повернення, частково оплачено, що підтверджується наданими платіжними дорученнями, всього не оплачено товару на суму 975,11 грн. щодо якого, відповідно до тверджень відзиву, не наступив строк оплати за умовами Договору, проте, згодом, письмовою заявою, наданою суду, відповідачем визнано позов у частині наявності заборгованості перед позивачем у розмірі 975,11 грн.

До матеріалів справи надано акт звірки взаємних розрахунків між сторонами, що підписаний уповноваженими представниками обох сторін та скріплений відбитками їх печаток, який сформовано 04.11.2015, у якому сторони погоджують наявність заборгованості відповідача у розмірі 975,11 грн. та акт звірки взаємних розрахунків між сторонами, що підписаний уповноваженими представниками обох сторін та скріплений відбитками їх печаток, який сформовано 08.07.2015, у кому сторони погоджують, що вартість товару, що поставлено за Договором, складає 18439,80 грн.

З огляду на такі твердження сторін, судом враховано наступне.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і відповідає вимогам статті 9 вказаного Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення відносин, є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

На підтвердження здійснення господарських операцій з поставки товару за Договором, позивачем надано виключно дві вищевказані видаткові накладні на суму 8466,54 грн., крім того, у матеріалах справи наявні докази повернення товару за Договором накладні на повернення: від 26.10.2015 № 69660 на суму 408,95 грн. та від 26.10.2015 № 69659 на суму 205,74 грн., та докази часткових оплат відповідачем товару за Договором платіжні доручення, всього на суму 17000,00 грн.

Інших доказів для встановлення обставин спірних правовідносин сторін, суду не надано, відповідачем позов визнано частково, у розмірі 975,11 грн. заборгованості.

Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України визнання позову відповідачем викладається в адресованій господарському суду письмовій заяві, що долучаються до справи, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

У звязку з відповідністю заяви відповідача про часткове визнання позову вимогами статті 78 Господарського процесуального кодексу України, підписання її уповноваженим представником директором, а також того, що за висновками суду, ці дії відповідача не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, визнання позову, у частині 975,11 грн. заборгованості, прийнято судом.

Крім того, при розгляді справи, з огляду на подані суду докази та відсутність усіх первинних документів за Договором, судом враховано, що відповідно до частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору на підставі доказів у справі. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 32 Господарського процесуального кодексу України на підставі письмових доказів та пояснень представників сторін.

Згідно з частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір, що укладений сторонами, за правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з вимогами статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На підставі аналізу вищезазначених норм чинного законодавства, дослідження матеріалів та всебічного розгляду всіх обставин справи, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 3589,80 грн. боргу підлягає частковому задоволенню у розмірі 975,11 грн.

При поданні позову, позивачем надмірно сплачений судовий збір на 609,00 грн., які згідно зі статтею 7 Закону України «Про судовий збір» можуть бути повернуті йому з державного бюджету за відповідним клопотанням, відшкодування решти судового збору, відповідно до частини 2 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається у повному обсязі на відповідача, оскільки, за висновками суду, спір виник внаслідок його неправильних дій.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 78, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю РИТЕЙЛ-К (08700, Київська область, м. Обухів, вул. Мира, 17-а, ідентифікаційний код 38274224) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю КОНТИНЕНТ (49101, м. Дніпропетровськ, вул. Леніна, 41, ідентифікаційний код 31182939) 975 (девятсот сімдесят пять) грн. 11 коп. основної заборгованості та 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 18.12.2015.

Суддя С.О. Саванчук