ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2015 р. Справа № 911/4566/15

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Обєднання підприємств «Український музичний альянс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гараж ОСОБА_1»

про стягнення 46 652,33 грн

За участю представників:

від позивача ОСОБА_2 (дов. б/н від 09.09.2015);

від відповідача не зявились.

Обставини справи:

Обєднання підприємств «Український музичний альянс» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гараж ОСОБА_1» (далі відповідач) про стягнення 46 652,33 грн відрахувань за імпорт на територію України обладнання, із застосуванням якого у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, згідно з переліком, визначеним додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2003 №992 "Про розмір відрахувань, що сплачуються виробниками та імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах" (далі - Постанова № 992).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є єдиною організацією, уповноваженою здійснювати збирання і розподіл між суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав коштів від відрахувань (відсотків) виробниками та імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, що підтверджується свідоцтвом від 20.12.2007 № 2/У, виданим позивачеві ОСОБА_3 департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України; відповідач є імпортером обладнання та матеріальних носіїв, із застосуванням яких в домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, а відтак, згідно з приписами статті 42 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) ТОВ "Гараж ОСОБА_1" повинно сплачувати відрахування (відсотки) від вартості імпортованого обладнання і (або) матеріальних носіїв, розмір яких визначається відповідно до Постанови № 992.

Ухвалою господарського суду Київської обшласті від 12.10.2015 порушено провадження у справі №911/4566/15, розгляд справи призначено на 05.11.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.11.2015 зобов'язано ОСОБА_3 фіскальну службу України (далі - ДФС України) подати суду відомості про факти митного оформлення ТОВ "Гараж ОСОБА_1" товарів, визначених додатком до Постанови № 992, а саме радіотелефонів системи стільникового зв'язку (мобільних телефонів) із кодом згідно УКТЗЕД 8517 1200 00, ввезених ТОВ "Гараж ОСОБА_1" на митну територію України у митному режимі імпорту у період з 07.03.2014 по 25.12.2014, із зазначенням: номеру, типу і дати митної декларації; дати ввезення товару на митну територію України; коду товару згідно з УКТЗЕД; назви (опису) товару; вартості товару, заявленої ТОВ "Гараж ОСОБА_1" (фактурна вартість).

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.11.2015 розгляд справи відкладено на 03.12.2015.

02.12.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від ДФС України надійшли витребувані ухвалою господарського суду Київської області від 05.11.2015 відомості.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.12.2015 продовжено строк вирішення спору у справі №911/4566/15, розгляд справи відкладено на 17.12.2015.

17.12.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог (вх. №29989/15), згідно якої на підставі ст. 22 ГПК України збільшив розмір позовних вимог і просив стягнути з відповідача 50 216,49 грн відрахувань.

Відповідно до частини четвертої статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Суд перевірив дотримання позивачем вимог статті 22 ГПК України та прийняв заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог до розгляду.

Відповідач не скористався своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

У судовому засіданні 17.12.2015 представник позивача підтримав позов, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, повністю.

Представник відповідача в судове засідання 17.12.2015 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Об'єднання підприємств «Український музичний альянс» є єдиною уповноваженою організацією, яка здійснює збирання і розподіл між суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав коштів від відрахувань (відсотків) виробниками та імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснювати відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, що підтверджується Свідоцтвом №2/у від 20.12.2007 р., виданого ОСОБА_3 департаментом інтелектуальної власності (копія в матеріалах справи).

Частиною 2-5 статті 42 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлено, що допускається відтворення в домашніх умовах і виключно в особистих цілях творів і виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах і їх примірниках, без згоди автора (авторів), виконавців і виробників фонограм (відеограм), але з виплатою їм винагороди способом, визначеним частиною четвертою цієї статті.

Передбачене частинами першою і другою цієї статті використання об'єктів суміжних прав без згоди суб'єктів суміжних прав не повинно завдавати шкоди нормальній експлуатації виконань, фонограм, відеограм і програм мовлення і зачіпати законні інтереси виконавців, виробників фонограм, відеограм і програм мовлення чи інших суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Виплата винагороди виробникам фонограм і відеограм та іншим особам, які мають авторське право і (або) суміжні права, за передбачені частиною другою цієї статті відтворення, здійснюється у формі відрахувань (відсотків) від вартості обладнання і (або) матеріальних носіїв виробниками та (або) імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких можна здійснити відтворення виключно в особистих цілях у домашніх умовах творів, зафіксованих у фонограмах і відеограмах, крім:

а) професійного обладнання та (або) матеріальних носіїв, не призначених для використання в домашніх умовах;

б) обладнання і матеріальних носіїв, що експортуються за митну територію України;

в) обладнання і матеріальних носіїв, що ввозяться фізичною особою на митну територію України виключно в особистих цілях і без комерційної мети.

Розміри зазначених у частинах другій і четвертій цієї статті відрахувань (відсотків), що мають сплачуватися виробниками та (або) імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, визначаються Кабінетом Міністрів України. Ці кошти виробниками та імпортерами обладнання і (або) матеріальних носіїв перераховуються визначеним Установою організаціям колективного управління (далі - уповноваженим організаціям). Зібрані кошти розподіляються між організаціями колективного управління, які є на обліку в Установі, на основі договорів, які уповноважені організації укладають з усіма організаціями колективного управління. Імпортери перераховують ці кошти уповноваженій організації під час ввезення товару на митну територію України, а виробники - у кінці кожного місяця після реалізації обладнання і матеріальних носіїв.

Так, пунктом 5 «Порядку здійснення відрахувань виробниками та імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах», затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України, Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, Державної податкової адміністрації України від 24 листопада 2003 року N 780/123/561 визначено, що розмір відрахувань застосовується до обладнання та матеріальних носіїв (без податку на додану вартість), зазначених у додатку допостанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2003 N 992 "Про розмір відрахувань виробниками та імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких можна здійснити відтворення у домашніх умовах творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах" (далі - постанова Кабінету Міністрів України від 27.06.2003 N 992): - для імпортерів - у відсотках їх вартості, зазначеної у зовнішньоекономічному договорі (контракті); - для виробників - у відсотках їх відпускної ціни.

Пунктом 7 вказаної постанови встановлено, що під час ввезення на митну територію України обладнання і (або) матеріальних носіївімпортери відповідно до розміру відрахувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2003 року N 992,перераховують суми відрахувань уповноваженим організаціям, про що надсилають цим організаціям підписану керівником імпортера довідку щодо сплати відрахувань імпортером обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, за формою, визначеною в додатку 1 цього Порядку.

Судом встановлено, що ТОВ «Гараж ОСОБА_1» у період з 07.03.2014 по 25.12.2014 було ввезено на митну територію України радіотелефони систем стільникового звязку (мобільні телефони) із кодом згідно УКТЗЕД 8517 1200 00, із застосуванням яких можна здійснити передбачене ч.2 ст. 42 Закону України «Про авторське право і суміжні права» відтворення, загальною фактурною вартістю 33 477 658,54 грн, що підтверджується відомостями наданими ДФС України (вх.№28799/15).

Додатком до Постанови №992 від 27.06.2003 для даної категорії товарів встановлені відрахування у розмірі 0,15% від фактурної вартості товарів.

Відповідно до п.2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №651 від 30.05.2012, фактурною вартістю є ціна товарів, які переміщуються через митний кордон України, зазначена в рахунку (рахунку-фактурі, рахунку-проформі тощо), або іншому документі, що визначає вартість товару.

Відтак, розрахунок розміру відрахувань (відсотків) повинен здійснюватись з тієї вартості товару, що визначена у наданих ОСОБА_3 фіскальною службою України відомостях як фатурна вартість.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконав зобов'язання щодо оплати відрахувань з вартості імпортованого обладнання, розмір якого становить 50 216,49 грн (33 477 658,54 грн х 0,15%).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно п. 9 ч. 1, ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», відтворення - виготовлення одного або більше примірників твору, відеограми, фонограми в будь-якій матеріальній формі, а також їх запис для тимчасового чи постійного зберігання в електронній (у тому числі цифровій), оптичній або іншій формі, яку може зчитувати комп'ютер.

У відповідності до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, судом було зобов'язано ОСОБА_3 фіскальну службу України надати відомості про факти митного оформлення ТОВ "Гараж ОСОБА_1" товарів, визначених додатком до Постанови № 992, а саме радіотелефонів системи стільникового зв'язку (мобільних телефонів) із кодом згідно УКТЗЕД 8517 1200 00, ввезених ТОВ "Гараж ОСОБА_1" на митну територію України у митному режимі імпорту у період з 07.03.2014 по 25.12.2014.

Так, на виконання вимог ухвали ОСОБА_3 фіскальною службою України було надано суду електронний диск з відповідною інформацією, згідно якого судом встановлено, що відповідач ввіз на територію України обладнання фактурною вартістю 33 477 658,54 грн.

Таким чином, відповідач був зобов'язаний сплатити позивачеві 50 216,49 грн. (33 477 658,54 х 0,15%) відрахувань за імпортовані товари за період з 07.03.2014 по 25.12.2014 під час розмитнення останніх.

Як встановлено ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на час вирішення спору відповідач визначеної суми відрахувань не оплатив, в результаті чого, за останнім утворилась заборгованість у розмірі 50 216,49 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено положення статті 42 Закону України «Про авторське право і суміжні права», ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому позовна вимога, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, про стягнення з відповідача 50 216,49 грн відрахувань є обґрунтованою, підтверджується матеріалами справи, не спростовано відповідачем, а відтак підлягає задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гараж ОСОБА_1» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5; ідентифікаційний код 35040775) на користь Обєднання підприємств «Український музичний альянс» (04053, м. Київ, Шевченківський район, вул. Артема, буд. 1-5, офіс 614; ідентифікаційний код 31815383) 50 216 (пятдесят тисяч двісті шістнадцять гривень) 49 коп. відрахувань за імпорт на територію України обладнання та 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять гривень) 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено: 24.12.2015

Суддя В.М. Антонова