РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2015Справа №910/25057/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

до 1) Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек»

про стягнення 180 536, 57 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Долбілкін Д.Є.

від відповідача 1: не з'явились

від відповідача 2: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» та Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» кошти у розмірі 50 000 ,00 грн., у якості відшкодування збитків та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» коштів у розмірі 130 536, 57 грн., у якості відшкодування збитків. Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу, у зв'язку з чим у нього виникло право вимоги відшкодування збитків в порядку регресу до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» та до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» - в сумі, не покритій страховим полісом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2015 р. порушено провадження у справі № 910/25027/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 26.10.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» подало відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечує, мотивуючи свої заперечення невиконанням відповідачем вимог ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо надання відповідних документів.

Крім того, Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» зазначає про відсутність доказів внесення страхувальником позивача страхових платежів за договором № 348/14-Т/ДП/09, доказів наявності у експерта, який здійснював автотоварознавче дослідження, сертифікату суб'єкта оціночної діяльності та свідоцтва оцінювача, доказів дійсної ринкової варті отсі автомобіля, а також акту викопних роботі щодо ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» також подало відзив на позов, у якому відзначає, що представник відповідача 2 прибув 27.05.2105 р. за адресою: м. Дніпропетровськ, Запорізьке шосе, 37-д для проведення автотоварознавчої експертизи, однак не був допущений представниками Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та, відповідно, був позбавлений можливості надавати заперечення під час огляду автомобіля.

При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» зазначає, що вартість запчастин на Інтернет-сайтах, які спеціалізуються на продажі запчастин є значно меншою, ніж вказано в рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм-Авто Лтд».

Позивач подав пояснення по справі, у яких вказує, що фактично Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» було виплачено 180 536, 57 грн., а відтак - в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України саме на вказану суму позивач набув права зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдані збитки.

Розгляд справи переносився в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У процесі провадження у справі Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» подало клопотання про залучення до участі у даній справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2 - ОСОБА_2, яке обґрунтовано тим, що після виконання рішення у даній справі, Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» змушене буде звернутись до нього з регрес ним позовом.

Відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Однак, розглянувши заяву Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» суд дійшов висновку, що рішення у даній справі безпосередньо не вплине на права та обов'язки ОСОБА_2, а відтак - у даному випадку відсутні передбачені законом підстави для залучення останньої третьою особою у даній справі.

За таких обставин, суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» у задоволенні клопотання про залучення третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору у даній справі.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Представники відповідачів на виклик суду не з'явились.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 14.12.2015 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.05.2014 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 348/14-Т/ДП/09, за умовами якого застраховано майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем «Порше Каєн», державний номер НОМЕР_1.

Вигодонабувачем за договором визначено ОСОБА_3.

23.05.3015 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Порше Каєн», державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 під його керуванням та автомобіля «БАЗ», державний номер НОМЕР_2, власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» під керуванням ОСОБА_2.

Як встановлено судом, в результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено застрахований Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» автомобіль «Порше Каєн», державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до постанови Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 11.06.2015 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді стягнення штрафу.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку № 27051500 від 04.06.2015 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Порше Каєн», державний номер НОМЕР_1 з технічної точки зору, з урахуванням фізичного зносу на момент проведення дослідження становить 195 737, 75 грн.

Експертне дослідження проведено експертом-товарознавцем Мазурек А.А., який є атестованим судовим експертом за спеціальністю - визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу.

Відповідно до рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм-Авто Лтд» загальна вартість ремонтних робіт автомобіля «Порше Каєн», державний номер НОМЕР_1 становить 180 536, 57 грн.

Факт виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Прайм-Авто Лтд» ремонтну автомобіля «Порше Каєн», державний номер НОМЕР_1 підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 04.07.2105 р.

Відповідно до страхового акту Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» № 348/14-ТД/Дп/09-01-01 від 08.06.2015 р. належна до виплати стума страхового відшкодування становить 180 536, 57 грн.

Платіжними дорученнями № 22836 від 12.06.2015 р. та № 22953 від 15.06.2015 р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» перерахувало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм-Авто Лтд» страхове відшкодування за договором № 348/14-Т/ДП/09 від 28.05.2014 р.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність водія за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу - автомобуса «БАЗ», державний номер НОМЕР_2 застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4768457, за яким ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну встановлено у розмірі 50 000, 00 грн. та франшиза - 0, 00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» зазначає, що у зв'язку з тим, що ним було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля «Порше Каєн», державний номер НОМЕР_1 позивач, відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», набув право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду. Тож, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність за шкоду перед третіми особами, завдану внаслідок експлуатації транспортного засобу - автобуса «БАЗ», державний номер НОМЕР_2 застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія», позивач просить стягнути з останнього шкоду, завдану з вини водія застрахованого транспортного засобу в межах ліміту відповідальності, встановленого полісом № АІ/4768457.

Крім того, враховуючи, що на час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 фактично виконував свої службові обов'язки водія Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек», позивачем заявлено вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» збитків у розмірі 130 536, 57 грн., що не покриті страховим полісом № АІ/4768457.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Положеннями ст. 354 Господарського кодексу України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про страхування» визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

У відповідності до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

При цьому, нового зобов'язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки у даному випадку відбувається заміна кредитора а саме - страхувальник передає своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди, тобто страховик набуває прав потерпілого.

Тобто, особою, відповідальною за завдані збитки може бути як безпосередньо особа, що заподіяла шкоду, так і страхова компанія, яка прийняла на страхування його відповідальність.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 р. № 3-165гс-14 та постановах Вищого господарського суду України № 910/9742/14 від 11.11.2014 р. та № 905/2988/14 від 25.05.2015 р.

Відповідно ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1197 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За таких обставин, у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Порше Каєн», державний номер НОМЕР_1 у водія автобуса «БАЗ», державний номер НОМЕР_2 виник обов'язок відшкодувати власнику пошкодженого автомобіля витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу.

Разом з тим, як встановлено судом Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування власнику автомобіля «Порше Каєн», державний номер НОМЕР_1 на підставі договору добровільного страхування № 348/14-Т/ДП/09 від 28.05.2014 р., а відтак - у нього виникло право регресної вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду в межах фактично понесених витрат.

В той же час, судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля автобуса «БАЗ», державний номер НОМЕР_2 була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4768457 в межах ліміту відповідальності страховика за шкоду, завдану майну встановлено у розмірі 50 000, 00 грн.

Стосовно заперечень відповідача, суд відзначає, що норми ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулюють порядок виплати страхового відшкодування безпосередньо потерпілому, тобто правовідносини, що мають місце до заміни кредитора.

Тобто, у даному випадку до нового кредитора - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» норми ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застосуванню не підлягають, оскільки Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» не є страховиком по відношенню до позивача.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 р. № 3-165гс-14 та постанові Вищого господарського суду України № 910/9742/14 від 11.11.2014 р.

Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 р. № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Крім того, суд відзначає, що відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку № 27051500 від 04.06.2015 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Порше Каєн», державний номер НОМЕР_1 з технічної точки зору, з урахуванням фізичного зносу на момент проведення дослідження становила 195 737, 75 грн., в той час як вартість фактичного ремонту вказаного автомобіля згідно за рахунком від 27.05.2015 р. та актом атом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 04.07.2105 р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм-Авто Лтд» склала 180 536, 57 грн.

Між тим, суд вважає за доцільне відзначити, що нормами Закону України «Про страхування» та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не встановлено обов'язок страховка за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування лише в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки останній є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Тотожні висновки викладені також у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 р.

За правилами ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Виходячи з аналізу наведених норм, оцінка шкоди здійснюється безпосередньо страховою компанією при визначенні розміру страхового відшкодування, яке підлягає виплаті потерпілій особі в порядку Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає належним чином доведений розмір витрат, понесених Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування», у зв'язку з відшкодуванням вартості відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу - автомобіля «Порше Каєн», державний номер НОМЕР_1.

Наразі, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» виступає особою, відповідальною за завдані збитки відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» та не є страховиком по відношенню до позивача, у зв'язку з чим норми ст.ст. 22, 29, 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застосуванню не підлягають.

Крім того, за правилами ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до особи, відповідальної за завдані збитки, переходить право на відшкодування саме фактичних витрат, розмір яких у даному випадку підтверджується платіжними дорученнями № 22836 від 12.06.2015 р. та № 22953 від 15.06.2015 р.

Тож, суд відзначає, що доводи Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України та спростовуються вищенаведеним.

Відтак, суд вважає обґрунтованими заявлені до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» вимоги про стягнення фактично понесених витрат, у зв'язку з відновлювальним ремонтом автомобіля за результатами дорожньо-транспортної пригоди з вини особи, відповідальність якої застрахована за повісом № АІ/4768457 в межах ліміту відповідальності, що становить 50 000, 00 грн.

Крім того, відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Тобто, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обовязків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 28.01.2015 р. № 6-229цс14 та знайшла своє застосування, зокрема, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справі № 6-4127св15 від 01.04.2015 р.

Відповідно до ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

За правилами ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» на посаді водія автотранспортних засобів (пасажирські перевезення) та виконував свої службові обов'язки, що підтверджується наказом про прийняття на роботу від 04.12.2013 р. та подорожнім листом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» за травень 2015 року, відповідно.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» зобов'язане відшкодувати шкоду, завдану ОСОБА_2, вина якого встановлена постановою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 11.06.2015 р. у розмірі, непокритому страховим полісом, що становить 130 536, 57 грн.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Підсумовуючи вищевикладене, здійснивши оцінку наявних у справі доказів, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених ним обґрунтувань, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позову у повному обсязі.

За правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судових збір при задоволені позову покладається на відповідачів.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77, ), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Приватного акціонерного товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, ) збитки у розмірі 50 000, 00 (п'ятдесят тисяч грн. 00 коп.) грн. та 1 000, 27 (одна тисяча грн. 27 коп.) грн. - судового збору.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Ігрек» (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Караєва, 11, ) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Приватного акціонерного товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, ) збитки у розмірі 130 536, 57 (сто тридцять тисяч п'ятсот тридцять шість грн. 57 коп.) грн. та 2 611, 45 (дві тисячі шістсот одинадцять грн. 45 коп.) грн. - судового збору.

3. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 21.12.2015 р.

Суддя Пригунова А.Б.