РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2015Справа №910/25105/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Музична ОСОБА_1",

організація, яка звертається за захистом порушених прав субєкта авторського права - Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами"

до Приватного підприємства Торгівельна фірма "Антошка"

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,

на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Медіа Рітейл"

про стягнення 12 180,00 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю б/н від 31.12.2014

від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю б/н від 20.01.2015

від третьої особи: ОСОБА_4 за довіреністю б/н від 02.11.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" звернулась до Господарського суду міста Києва в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Музична ОСОБА_1" (позивач) з позовом до Приватного підприємства Торгівельна фірма "Антошка" (відповідач) про стягнення 12 180,00 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у справі порушив майнові авторські права позивача, що є підставою для стягнення з відповідача компенсації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2015 порушено провадження у справі № 910/25105/15 та призначено розгляд справи на 02.11.2015 об 11:10 год.

В судове засідання, призначене на 02.11.2015, представники позивача та відповідача зявилися.

Представник відповідача в судовому засіданні, призначеному на 02.11.2015, подав клопотання про залучення до участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Рітейл" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Клопотання залучене судом до матеріалів справи та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

В судовому засіданні, призначеному на 02.11.2015, розглядалося клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Рітейл".

Представник відповідача в судовому засіданні, призначеному на 02.11.2015, підтримав вищезазначене клопотання та надав суду усні пояснення стосовно необхідності задоволення останнього. На його думку, рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Рітейл", оскільки 01.01.2011 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіа Рітейл" було укладено Договір про надання послуг № 11/02, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Медіа Рітейл" надає відповідачу послуги із забезпечення цілодобової трансляції музичних композицій та розміщених по між ними аудіо файлів з інформаційними повідомленнями відповідача за допомогою CD дисків, записаних Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіа Рітейл" та наданих відповідачу, або за допомогою супутникової передачі даних та мережі Інтернет на об'єктах відповідача, зазначених у додатках до вказаного договору.

Представник позивача в судовому засіданні 02.11.2015 заперечував проти задоволення такого клопотання відповідача та просив суд надати йому час для підготовки письмових пояснень стосовно клопотання відповідача про залучення до участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Рітейл" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ГПК України, питання про залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судум.

Враховуючи положення ст. 27 ГПК України та обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2015 відкладено розгляд справи на 16.11.2015 о 09:30 год. та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Медіа Рітейл".

12.11.2015 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову. Відповідач, зокрема, посилається на ту обставину, що для музичного оформлення магазинів «Антошка», в яких здійснює свою діяльність відповідач, трансляція музичних композицій та розміщених поміж ними аудіо файлів забезпечується Товариством з обмеженою відповідальністю «Медіа Рітейл», яке володіє всіма необхідними правами та ліцензіями на твори, визначені в Договорі про надання послуг № 11/02 від 01.01.2011 року.

13.11.2015 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання в порядку ст. 22 ГПК України, відповідно до якого позивач просив суд витребувати у відповідача договір про надання послуг № 11/02 від 01.01.2011, укладений між Приватним підприємством Торгівельна фірма "Антошка" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіа Рітейл", а у третьої особи - договір, на підставі якого ним отримані повноваження щодо надання дозволу на використання заявленого в позові музичного твору.

13.11.2015 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли письмові пояснення щодо похвилинної розшифровки відеозаписів із зазначенням тих фактів, на які є посилання в позовній заяві.

В судове засідання, призначене на 16.11.2015, представники позивача та відповідача зявилися.

Представник третьої особи в судове засідання, призначене на 16.11.2015, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 02.11.2015 не виконав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.11.2015 подав клопотання про надання додаткових письмових пояснень та долучення доказів. Клопотання судом задоволене та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

В судовому засіданні, призначеному на 16.11.2015, здійснювався розгляд клопотання позивача, поданого 13.11.2015 через відділ діловодства суду, в порядку статті 22 ГПК України щодо витребування додаткових доказів у відповідача та третьої особи.

Представник позивача в судовому засіданні 16.11.2015 вищезазначене клопотання підтримав та просив суд витребувати у відповідача договір про надання послуг № 11/02 від 01.01.2011, укладений між Приватним підприємством Торгівельна фірма "Антошка" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіа Рітейл", а у третьої особи - договір, на підставі якого ним отримані повноваження щодо надання дозволу на використання заявленого в позові музичного твору.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача про витребування доказів.

В судовому засіданні, призначеному на 16.11.2015, представник позивача подав клопотання про продовження строку вирішення спору. Клопотання судом задоволене та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2015 продовжено строк вирішення спору та відкладено розгляд справи на 23.11.2015 об 11:20 год.

23.11.2015 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли письмові пояснення.

23.11.2015 через відділ діловодства суду від представника третьої особи надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

23.11.2015 через відділ діловодства суду від представника третьої особи надійшло клопотання про витребування доказів.

В судове засідання, призначене на 23.11.2015, представники сторін та третьої особи зявилися.

Представник позивача в судовому засіданні 23.11.2015 подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи. Клопотання судом задоволене та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представник третьої особи в судовому засіданні 23.11.2015 подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи. Клопотання судом задоволене та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

В судовому засіданні, призначеному на 23.11.2015, судом розглянуте та відхилене як необгрунтоване клопотання третьої особи, подане 23.11.2015 через відділ діловодства суду, про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Обєднання підприємств "Українська ліга музичних прав".

В судовому засіданні, призначеному на 23.11.2015, судом розглянуте та задоволене клопотання третьої особи, подане 23.11.2015 через відділ діловодства суду, про витребування доказів у позивача.

Враховуючи необхідність витребування додаткових доказів та положення ч. 3 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 23.11.2015, та оголосив перерву до 07.12.2015 об 11:30 год.

В судовому засіданні, призначеному на 23.11.2015, судом зобовязано позивача надати договори між ООО "Нацыональное музыкальное издательство" та іншими субєктами авторського права, які свідчать про отримання прав на музичний твір під назвою "Youre such a good looking woman", а відповідача та третю особу - договори між Обєднанням підприємств "Українська ліга музичних прав" та іншими субєктами авторського права, які свідчать про отримання прав на музичний твір під назвою "Youre such a good looking woman".

В судове засідання, призначене на 07.12.2015, представники сторін зявилися.

Представник третьої особи в судове засідання 07.12.2015 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні 07.12.2015 подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи. Клопотання судом задоволене та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2015 відкладено розгляд справи на 22.12.2015 о 14:00 год.

22.12.2015 через відділ діловодства суду від представника третьої особи надійшли письмові пояснення.

В судове засідання, призначене на 22.12.2015, представники сторін та третьої особи зявилися.

Представник позивача в судовому засіданні 22.12.2015 подав письмові пояснення. Пояснення залучені судом до матеріалів справи та передані до відділу діловодства суду для реєстрації.

В судовому засіданні 22.12.2015 представник позивача надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.12.2015 проти задоволення позовних вимог заперечував.

Представник третьої особи в судовому засіданні 22.12.2015 проти задоволення позовних вимог заперечував.

Представник третьої особи в судовому засіданні 22.12.2015 звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи та надання третій особі можливості звернутися з позовом до суду. Клопотання судом відхилене як безпідставне та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 22.12.2015 р. було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 45 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі Закон) суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з частиною першою статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Підпунктом г частини першої статті 49 Закону України встановлено, що організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим, така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

У пункті 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності (далі Постанова № 12) наведено, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Судом встановлено, що Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (організація, яка звернулася за захистом порушених прав субєкта авторського права) є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 24.01.2011 № 18/2011.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що 01.01.2014 між Приватною організацією "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (Організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська музична видавнича група» (ОСОБА_1) укладено договір про управління майновими авторськими правами № АУ002К з додатками та додатковими угодами до нього (далі - Договір від 01.01.2014), за умовами якого:

- ОСОБА_1 надає Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори, а саме: дозволяти або забороняти від імені Видавника використання обєктів авторського права третіми особами (пункт 2.1 Договору від 01.01.2014);

- у випадку виявлення порушення майнових прав Організація має право предявляти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії як для захисту прав видавника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами (пункт 8.3 Договору від 01.01.2014);

- Договір від 01.01.2014 набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2014 (пункт 11.1 Договору від 01.01.2014).

Відповідно до пункту 3.1 Договору від 01.01.2014 ОСОБА_1 надав декларацію щодо переданих в управління музичних творів, зокрема, твору «You're such a good looking woman»; автори музики: Hammond Albert Louis, Hazlewood Mike; автори тексту: Hammond Albert Louis, Hazlewood Mike; виконавець: JOE DOLAN; відсоток авторських майнових прав на публічне виконання 50 %; на публічне сповіщення 50 %.

Крім того, 01.07.2015 ОСОБА_1 (позивач) надав погодження Організації на звернення до суду з позовом до Приватного підприємства Торгівельна фірма "Антошка" про захист авторських прав та виплату компенсації за порушення авторських прав на твір «You're such a good looking woman».

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що Приватною організацією "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" належними та допустимими доказами доведено її право на звернення до господарського суду з позовом про захист майнових авторських прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська музична видавнича група». Водночас доведенню в загальному порядку підлягають обставини щодо наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Музична ОСОБА_1" прав на твір під назвою «You're such a good looking woman».

Крім того, позивачем вірно визначено, що дана справа повинна розглядатися саме Господарським судом міста Києва, оскільки відповідно до ст. 16 ГПК України, яка визначає виключну підсудність справ, справи у спорах про порушення майнових прав інтелектуальної власності розглядаються господарським судом за місцем вчинення порушення. На думку Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", порушення права інтелектуальної власності відбулося за адресою: м. Київ, Оболонський проспект, 21-б, де розміщено торгівельний заклад відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

В п. 2 Постанови № 12 визначено, що у вирішенні питань, пов'язаних із способами захисту прав інтелектуальної власності, господарським судам потрібно мати на увазі що загальні способи захисту права інтелектуальної власності визначені частиною другою статті 16 ЦК України і частиною другою статті 20 ГК України. Наведені у відповідних нормах переліки способів захисту не є вичерпними з огляду на вміщений у статті 16 ЦК України припис про те, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, а у статті 20 ГК України - положення щодо можливості захисту права і законного інтересу іншими способами, передбаченими законом.

Частиною першою статті 432 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.

У частині другій статті 432 ЦК України визначено способи захисту права інтелектуальної власності.

Законами України про набуття та здійснення права на конкретні об'єкти інтелектуальної власності, зокрема, статтею 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" також передбачено способи захисту відповідного права, в тому числі і право на стягнення компенсації.

В п. 51 Постанови № 12 зазначено, що за змістом статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" у зв'язку з порушенням авторського права і (або) суміжних прав є можливим одночасне застосування кількох передбачених зазначеною статтею способів цивільно-правового захисту таких прав, у тому числі й у розгляді різних судових справ. Крім відшкодування збитків як загального способу захисту порушених прав, відповідно до пункту "г" частини першої статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав може вимагати виплати компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

У вирішенні відповідних спорів господарським судам слід мати на увазі таке.

Компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний. Водночас розмір доведених збитків має враховуватися господарським судом у визначенні розміру компенсації (п. 51.2. Постанови № 12).

В п.п. 51.3. цієї Постанови № 12 вказується, що у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Вважаючи права Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Музична ОСОБА_1" на твір під назвою «You're such a good looking woman» порушеними з огляду на використання відповідачем зазначеного твору у власній господарській діяльності без належного дозволу та без сплати авторської винагороди, Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" звернулася з позовом про стягнення з відповідача компенсації в розмірі 12180,00 грн, що складає 10 мінімальних заробітних плат, з огляду на те, що ст. 8 Закону України Про державний бюджет України на 2015 рік встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня 1 218 гривень.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що 31.12.2010 між ООО «Национальное музыкальное издательство» (РФ) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська музична видавнича група» (позивачем) укладено Договір про надання виключної ліцензії (субліцензійний договір) № НМИсуб 01/11-укр, відповідно до п. 21. ст. 2 якого, позивач набуває право використання творів, що містяться в Каталозі. Термін дії цього наведеного договору продовжувався додатковими угодами.

В матеріалах справи наявний витяг із Каталогу творів від 21.02.2014, який містить відомості про передачу позивачу права використання, зокрема, на твір «You're such a good looking woman» (авторські права на твір 50%).

За клопотанням позивача до матеріалів справи долучено копію Субвидавничої угоди від 19 червня 2012 року, укладеної між ООО «Национальное музыкальное издательство» і BMG Rights Management (US). За твердженням позивача саме на підставі цієї Субвидавничої угоди від 19 червня 2012 року ООО «Национальное музыкальное издательство» отримало права на твір «You're such a good looking woman» (авторські права на твір 50%). Однак витягу з каталогу «Chrysalis» (про який було зазначено в Субвидавничій угоді від 19.06.2012) щодо твору «You're such a good looking woman» (авторські права на твір 50%) суду надано не було.

Суд критично оцінює заперечення третьої особи щодо недійсності Договору про надання виключної ліцензії (субліцензійний договір) № НМИсуб 01/11-укр від 31.12.2010 укладеного між ООО «Национальное музыкальное издательство» (РФ) та позивачем в частині передачі майнових авторських прав на твір «You're such a good looking woman» (авторські права на твір 50%) від ООО «Национальное музыкальное издательство» позивачу з урахуванням положень законодавства Російської Федерації.

Судом враховано, що відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначені вище договори є чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнавалися.

Оцінивши всі наявні докази в сукупності, суд дійшов висновку, що Приватною організацією "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", яка звернулася з позовом до суду за захистом порушених прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Музична ОСОБА_1" (позивача), не було надано суду беззаперечних доказів передачі позивачу майнових авторських прав на твір «You're such a good looking woman» (авторські права на твір 50%), з огляду на відсутність доказів такої передачі особами, які володіють зазначеними правами. В свою чергу, не доведеність наявності у позивача прав на спірний твір, виключає можливість стягнення компенсації на користь позивача за використання твору «You're such a good looking woman».

03.10.2014 представниками Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" складено акт № 23/-03.10.14 фіксації фактів прямого чи опосередкованого комерційного використання музичних творів, опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, відповідно до якого в приміщенні закладу торгівлі, в якому господарську діяльність здійснює Приватне підприємство Торгівельна фірма "Антошка" (відповідач) за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, б. 21-Б було зафіксовано факт публічного виконання музичних творів, зокрема, твору під назвою «You're such a good looking woman» для фонового озвучення приміщення закладу.

Згідно зі статтею 1 Закону публічне виконання - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Заперечення відповідача та третьої особи щодо неправомірності одержання інформації в результаті складання акту № 23/-03.10.14 від 03.10.2014 та відеозапису до нього та можливості фальсифікації при здійсненні відеофіксації судом відхиляються, оскільки сторона не позбавлена права подавати суду будь-які докази на підтвердження позовних вимог.

Водночас, відповідно до положень ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач та третя особа не надали суду докази, які б свідчили, що складання акту № 23/-03.10.14 від 03.10.2014 та здійснення відеозапису до нього містять ознаки фальсифікації.

Оцінивши в сукупності акт № 23/-03.10.14 від 03.10.2014 та відеозапис до нього, суд дійшов висновку про належність і допустимість зазначених доказів.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що 01 січня 2011 року між Приватним підприємством Торгівельною фірмою «Антошка» (відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Медіа Рітейл» (третя особа) укладено Договір про надання послуг № 11/02.

Відповідно до п. 1.1. Договору про надання послуг від 01.01.2011 року Замовник (відповідач) замовляє Виконавцю (третя особа), а Виконавець (третя особа) бере на себе зобов'язання за винагороду надати Замовнику (відповідачу) на умовах цього Договору наступні послуги:

1.1.1. забезпечити цілодобову трансляцію музичних композицій та розміщених по між ними аудіо файлів з інформаційними повідомленнями відповідача за допомогою СD дисків записаних третьою особою та наданих відповідачу, або за допомогою супутникової передачі даних та мережі Інтернет на обєктах відповідача, зазначених у Додатках до даного Договору.

1.1.2. при формуванні каталогу музичних композицій третя особа використовує каталог музичних композицій, власником авторських та суміжних прав яких є третя особа, а також каталог музичних композицій опублікованих з ціллю комерційного використання, їх примірників та зафіксованих в них виконань.

Відповідно до п. 5.3 Договору про надання послуг від 01.01.2011 року Виконавець (третя особа) гарантує, що він є власником авторських та суміжних прав на каталог музичних композицій, які будуть використані для виконання своїх зобовязань згідно умов цього Договору, Виконавець (третя особа) надає Замовнику (відповідачу) право використовувати (у т.ч. публічно виконувати/сповіщувати) отримані, на виконання умов даного Договору, від Виконавця (третьої особи) музичні композиції, без обмежень в обєктах зазначених у Додатках до Договору.

14.04.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Медіа Рітейл» (третя особа) та Обєднанням підприємств «Українська ліга музичних прав», яке є організацією колективного управління майновими правами субєктів авторського права, виконавців, виробників фонограм, виробників відеограм, організацій мовлення згідно свідоцтва № 5/2003 від 22.08.2003, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності, та яке діяло за дорученням Асоціації «Дім авторів музики в Україні», яка є організацією колективного управління авторськими правами згідно свідоцтва № 7/2005 від 26.01.2005, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності, укладено Договір №Київ/01/04/14 про виплату винагороди (роялті). Предметом цього договору є умови використання третьою особою способом публічного виконання у зазначених в додатках до цього договору закладах, що є клієнтами третьої особи (на підставі укладених договорів), фонограм (відеограм), їх примірників, зафіксованих у них музичних творів та їх виконань. Третя особа зобовязувалася сплачувати винагороду за публічне виконання фонограм (п. 1.1. ст. 1 наведеного Договору). В Додатку № 2 до Договору №Київ/01/04/14 від 14.04.2014 визначено перелік закладів, в яких третя особа здійснює публічне виконання фонограм, такими закладами є дитячі супермаркети «Антошка», зокрема, дитячий супермаркет «Антошка», розташований за адресою: м. Київ, Оболонський проспект, 21-б.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно п. 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18, якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (ч. 1 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з таких підстав.

Статтею 435 ЦК України передбачено, що первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Статтею 32 Закону передбачено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

В п. 26 Постанови № 12 також зазначено, що використання творів та/або об'єктів суміжних прав, якщо інше не встановлено законом, допускається лише на підставі передбаченого статтею 1107 ЦК України договору щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності. При цьому господарським судам слід мати на увазі таке: майнові права, не зазначені в договорі як передані чи дозволені до використання, вважаються непереданими та недозволеними; предметом договору не можуть бути права на використання творів, які не були чинними; невиключні права, одержані за ліцензійним договором, можуть у подальшому передаватися іншим особам, якщо це прямо передбачено у первісному договорі.

Судом враховано, що всі договори, на які посилалися позивач, відповідач та третя особа, як на підставу своїх вимог і заперечень, є чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнавалися (стаття 204 ЦК України «Презумпція правомірності правочину»).

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

У пункті 29 Постанови № 12 зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Статтею 445 ЦК України передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Суд дійшов висновку, що Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" належними засобами доказування не довела належність позивачу авторських прав на твір «You're such a good looking woman»; автори музики: Hammond Albert Louis, Hazlewood Mike; автори тексту: Hammond Albert Louis, Hazlewood Mike; виконавець: JOE DOLAN; відсоток авторських майнових прав на публічне виконання 50 %; на публічне сповіщення 50 %.

Судом також враховано, що статтею 49 Закону визначені функції організацій колективного управління. Так, організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень такі функції:

а) погоджувати з особами, які використовують об'єкти авторського права і (або) суміжних прав, розмір винагороди під час укладання договору;

б) укладати договори про використання прав, переданих в управління. Умови цих договорів повинні відповідати положенням статей 31-33 цього Закону;

в) збирати, розподіляти і виплачувати зібрану винагороду за використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єктам авторського права і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють, а також іншим суб'єктам прав відповідно до цього

Закону.

Положеннями статті 49 Закону також передбачено, що суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав, які не передали організаціям колективного управління повноважень на

управління своїми правами, в тому числі щодо збирання винагороди, мають право вимагати від організацій колективного управління, які таку винагороду за використання їхніх творів і об'єктів суміжних прав зібрали, виплати цієї винагороди, а також вимагати вилучення

своїх творів і об'єктів суміжних прав із дозволів на використання, які надаються організаціями колективного управління шляхом укладання договорів з особами, які використовують ці об'єкти.

Отже, відповідно до положень статті 49 Закону всі без виключення організації колективного управління наділені правом збирати винагороду і наділені надавати дозволи на використання майнових авторських прав щодо музичних творів.

З урахуванням положень ст. 49 Закону, чинних договорів укладених між відповідачем і третьою особою та між третьою особою і Обєднанням підприємств «Українська ліга музичних прав», яке є організацією колективного управління майновими правами щодо публічного виконання в закладах відповідача, зокрема, в дитячому супермаркеті «Антошка», розташованому за адресою: м. Київ, Оболонський проспект, 21-б. фонограм (відеограм), їх примірників, зафіксованих у них музичних творів та їх виконань, суд дійшов висновку, що відповідач здійснював свою діяльність з додержанням вимог ЦК України і Закону.

Використання твору без дозволу уповноваженої особи та без сплати авторської винагороди є порушенням авторського права, передбаченим пунктом а статті 50 Закону, за яке пунктом г частини другої статті 52 цього Закону передбачено можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про використання відповідачем твору «You're such a good looking woman» без дозволу уповноваженої особи та без сплати авторської винагороди, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача компенсації за використання цього твору, у звязку з чим, в позові належить відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір при відмові в задоволенні позову покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.12.2015

Суддя Гумега О. В.