ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2015 р. Справа № 911/4872/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фабрика бакалейних продуктів, Київська обл., м. Сквира

до Товариства з обмеженою відповідальністю Перший столичний хлібзавод, Київська обл., Вишгородський район, с. Нові Петрівці

про стягнення 12 260 грн. 34 коп.

Суддя Мальована Л.Я.

Представники сторін:

позивач ОСОБА_1 (дов. № б/н від 22.10.2015 р.)

відповідач не зявився;

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 12 260 грн. 34 коп. заборгованості по договору поставки № 36/13 від 01.10.2013 року, яка складається з: 7 384 грн. 53 коп. боргу, 3 768 грн. 13 коп. пеня, 1 107 грн. 68 коп. штраф.

Відповідач двічі в засідання суду не зявився, не виконав вимоги суду викладені в ухвалах від 09.11.2015 р. та 25.11.2015 р., відзив на позов не надав, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Враховуючи те, що незявлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

01.10.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фабрика бакалейних продуктів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібзавод» було укладено договір поставки № 36/13, відповідно до умов якого постачальник зобовязується на умовах та в порядку, визначених цим договором, поставляти покупця (передавати у власність покупця) товар, а покупець зобовязується на умовах та в порядку, визначених цим договором, приймати та оплачувати його.

Відповідно до п. 2.1. договору поставка товару здійснюється силами постачальника та за його рахунок, на основі наданих покупцем замовлень.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку протягом 21 календарного дня з дня здійснення поставки товару постачальником, що підтверджується підписанням відповідної накладної.

Відповідно до п. 7.1. договору даний договір вступає в дію з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2014 року.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 7 431 грн. 43 коп. згідно видаткової накладної № РН-0002220 від 28.07.2014 року, копія якої міститься в матеріалах справи, проте відповідач свої зобовязання за договором виконав частково, в звязку з чим за останнім обліковується заборгованість в сумі 7 384 грн. 53 коп.

Доказів сплати заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 7 384 грн. 53 коп. є обґрунтованими, і тому підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 3 768 грн. 13 коп. пені та 1 107 грн. 68 коп. штрафу.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частиною шостою статті 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Відповідно до п. 5.2. договору у випадку прострочення розрахунків за отриману продукцію покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний календарний день прострочення, а у разі прострочення розрахунків більше ніж на 10 (десять) календарних днів, додатково сплачує штраф у розмірі 15% від суми неоплаченого товару.

Враховуючи вищевикладені норми закону та умови договору, позивачем у звязку з простроченням виконання зобовязання з оплати отриманого товару нараховано 1 107 грн. 68 коп. штрафу, який зазначено в позовній заяві. Розрахунок штрафу відповідає умовам договору, тому підлягає задоволенню.

Щодо нарахованої пені в сумі 3 768 грн. 13 коп., то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно розяснення Вищого арбітражного суду України „Про деякі питання практики застосування майнової відповідальності за не виконання або неналежне виконання грошових зобовязань від 29.04.1994 року № 02-5/293, пеня встановлена чинним законодавством або договором, підлягає сплаті за весь період часу, протягом якого не виконано грошове зобовязання з урахуванням 6-місячного строку позовної давності.

Суд, здійснивши власний розрахунок пені встановив, що заявлений позивачем до стягнення розрахунок пені за несвоєчасну сплату боргу в розмірі 3 768 грн. 13 коп.за період з 18.08.2014 року по 15.10.2015 року є арифметично невірним, оскільки позивачем нарахована пеня з порушенням граничного терміну, встановленого законодавством України (п. 6 ст. 232 ГК України), а також в порушення статтей 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, у звязку з чим стягненню підлягає пеня за період з 18.08.2014 року по 18.02.2015 року в сумі 1 024 грн. 12 коп.

В іншій частині позовних вимог про стягнення пені в позові слід відмовити.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 230 ГК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібзавод» (07354, Київська обл., Вишгородський район, с. Нові Петрівці, вул. Ворошилова, буд. 85, код 31484879) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика бакалейних продуктів» (09000, Київська обл., м. Сквира, вул. Залізнична, буд. 8, код 34514827) 7 384 (сім тисяч триста вісімдесят чотири) грн. 53 коп. боргу, 1 024 (одна тисяча двадцять чотири) грн. 12 коп. пені, 1 107 (одна тисяча сто сім) грн. 68 коп. штрафу, 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після вступу рішення в законну силу.

Суддя Л.Я. Мальована