КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2015 р. Справа№ 910/25172/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Отрюха Б.В.

Михальської Ю.Б.

За участю представників сторін:

від позивача: Глущенко М.М. - представник

від відповідача: не з»явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київблагоустрій"

на рішення

Господарського суду м. Києва

від 04.11.2015р.

у справі № 910/25172/15 ( судя Сташкв Р.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БАРС 2000"

до Комунального підприємства "Київблагоустрій"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.11.2015р. у справі № 910/25172/15 позов задоволено повністю, зобов'язано Комунальне підприємство "Київблагоустрій" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "БАРС 2000" малу архітектурну форму, що була демонтована 30.07.2015 за адресою: м. Київ, вул. Уманська, 12.

На підставі рішення суду з Комунального підприємства "Київблагоустрій" підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БАРС 2000" 1218 грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить рішення скасувати та відмовити у задоволені позову повністю, посилаючись на те, що місцевим судом неповністю з'ясовані обставини, що мають значення у справі, а також неправильно застосовано норми матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що місцевий господарський суд не з'ясував повністю обставини справи щодо відсутності дій зі сторони відповідача, спрямованих на порушення прав позивача, оскільки станом на день подання позовної заяви ТОВ «Барс 2000» не виконало всі вимоги, встановлені для можливості повернути демонтоване майно, а саме: не надало правовстановлюючі документи на демонтований об'єкт. Особа, яка не підтверджує своє будь-яке право на демонтований елемент благоустрою правомірно позбавлена можливості його отримання.

Апелянт вважає, що надана позивачем балансова довідка не є підставою існування у позивача права власності на демонтоване майно, оскільки баланс підприємства (організації) є виключно формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату, а не підставою знаходження майна у власності (володінні) підприємства.

Також апелянт звертає увагу суду на те, що складені документи відповідним суб'єктом владних повноважень під час проведення перевірки правомірності встановлення (розміщення) тимчасової споруди по вул. Уманській, 12 у м. Києві, в подальшому прийняте рішення про демонтаж цієї споруди та відповідно складений акт демонтажу за наслідками проведених робіт в жодному разі не може встановлювати факт належності певного майна тій чи іншій особі, оскільки в таких документах особа власника (користувача) встановленого (розміщеного) елементу благоустрою визначається уповноваженою особою виключно в усному порядку, відповідні рішення про демонтаж приймаються з метою відновлення благоустрою території міста та не встановлюють вину конкретно визначених осіб.

В судове засідання представник відповідача не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача, оскільки він не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представника позивача, колегія встановила наступне.

Комунальним підприємством "Київблагоустрій" на підставі Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням КМР від 25.12.2008 № 1051/1051 було демонтовано 30.07.2015 малу архітектурну форму за адресою: м. Київ, вул. Уманська, 12.

10.08.2015р. позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення демонтованої малої архітектурної форми відповідно до порядку, передбаченого Правилами благоустрою міста Києва.

Актом виконаних робіт по демонтажу конструкції від 28.08.2015 на суму 4788 грн., та виданою відповідачем позивачу видатковою накладною від 31.08.2015 на зворотне отримання малої архітектурної форми після виконання передбачених указаними правилами вимог підтверджується демонтаж малої архітектурної форми, яка розташовувалась за адресою: м. Київ, вул. Уманська, 12.

За приписами п. 13.3.5 Правил благоустрою міста Києва демонтовані малі архітектурні форми повертаються власнику (користувачу) на підставі акта приймання-передачі за виконання ним наступних умов: 1) відновлення благоустрою на місці їх самовільного розміщення (встановлення); 2) відшкодування витрат з їх демонтажу, перевезення, розвантаження та зберігання в установленому порядку.

Відповідачем не надано суду доказів порушення позивачем благоустрою на місці розміщення (встановлення) малої архітектурної форми за адресою: м. Київ, вул. Уманська, 12, а отже необхідність вчинення позивачем дій по відновлення благоустрою не доведена.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, останнім відшкодовано витрати, встановлені актом виконаних робіт по демонтажу конструкції від 28.08.2015 на суму 4788 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 897 від 28.08.2015 ( а. с. 34).

Однак, відповідач не повернув позивачу демонтовану 30.07.2015 малу архітектурну форму, яка розташовувалась за адресою: м. Київ, вул. Уманська, 12, що змусило позивача звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону ( ст. 319 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було протиправно усупереч Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051, та в порушення ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України не виконано отриману від позивача вимогу щодо повернення малої архітектурної форми, яка розташовувалась за адресою: м. Київ, вул. Уманська, 12 (а.с.10) незважаючи на виконання позивачем приписів п. 13.3.5 Правил благоустрою міста Києва.

На підставі вищевикладеного колегія приходить до висновку про те, що позовні вимоги про примусове повернення малої архітектурної форми, що була демонтована 30.07.2015р. за адресою м.Київ, вул. Уманська,12, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія не приймає доводи апеляційної скарги, щодо недоведення позивачем право власності на демонтовану 30.07.2015р. малу архітектурну форму за адресою м. Київ, вул. Уманська,12, оскільки відповідачем було здійснено демонтаж спірної малої архітектурної форми саме як такої, що належить позивачу, що підтверджується складеним між сторонами акту демонтажу, надання відповідачем позивачу видаткової накладної від 31.08.2015 на зворотне отримання малої архітектурної форми, отримання від позивача без зауважень та заперечень коштів в сумі 4 788 грн. за демонтаж.

Таким чином, відповідач своїми діями фактично визнав, що спірна мала архітектурна форма належить позивачу, однак дій по її поверненню позивачу не вчинив.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м. Києва обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київблагоустрій" на рішення Господарського суду м. Києва від 04.11.2015р. у справі № 910/25172/15 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва від 04.11.2015р. у справі № 910/25172/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/25172/15 повернути до Господарського суду м.Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Б.В. Отрюх

Ю.Б. Михальська