ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

17.11.2015р. Справа №917/2187/15

За позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул.Комарова, 2а, м. Полтава, Полтавська область,36008

до Полтавської обласної спілки споживчих товариств, вул. Червоноармійська, 3, м. Полтава, Полтавська область,36000

про стягнення 483 642,06 грн.

Суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Жадан Т.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 дов. №29-14/20 від 05.01.2015р.

від відповідача: ОСОБА_2 дов. №05/1 від 12.01.2015р.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення заборгованості по Договору №552 "С" від 01.09.2010 р. в розмірі 483 642,06 грн. грн. з яких основний борг в розмірі 27 715,38 грн., 27 715,38 грн.- пеня, 311,35 грн. - 3% річних, 110,86 грн. інфляційні витрати.

29.10.2015р. за вх. канцелярії суду №15802 від ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" надійшли додаткові докази по суті предмету спору. Суд подані докази прийняв, розглянув та залучив до матеріалів справи.

16.11.2015р. за вх. канцелярії суду №16580 від ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" надійшло клопотання про припинення провадження в частині основного боргу в розмірі 27 715,38 грн., на підставі п.1.1 ст. 80 ГПК України. Суд подане клопотання прийняв, розглянув та задовольнив.

17.11.2015 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву за вх. канцелярії суду №16659, в якому боржник просить суд зменшити розмір пені; за вх. канцелярії суду №16658 клопотання про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення пені, оскільки Полтавська обласна спілка споживчих товариств станом на 16.11.2015р. сплатила основну заборгованість за Договором. Суд поданий відзив з клопотанням прийняв та залучив до матеріалів справи.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказані обставини як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши і оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, а також за результатами оцінки поданих сторонами господарського процесу доказів, у нарадчій кімнаті суд задовольняє позовні вимоги виходячи з наступного:

01.09.2010 р. між Полтавським обласним виробничим об'єднанням "Полтаватеплоенерго" (теплопостачальна організація) та Полтавською обласною спілкою споживчих товариств (споживач) було укладено договір № 552 "С" на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води (далі - Договір, а.с. 7-8), відповідно до якого теплопостачальна організація зобов'язувалася постачати споживачу теплову енергію у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення до межі розподілу будівлі по вул. Червоноармійській, 3, а споживач зобов'язувався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами), визначеними п. 28 Договору з проведенням платежів відповідно до умов п. 30 Договору.

При цьому сторони узгодили, зокрема наступне :

- облік споживання теплової енергії на опалення проводиться по лічильнику тепла Премакал-548 №4393-95. Кількість теплової енергії Q, яка щомісячно нараховується в опалювальний період за послуги опалення визначається, як різниця показань теплового лічильника на 25 число звітного місяця N2 та на 25 число минулого місяця N1 з урахуванням коефіцієнта втрат на теплових мережах по формулі Q= (N2-N1)* K1*K2 (де : K1=0,239 коефіцієнт переводу теплової енергії; К2= 1,005 коефіцієнт втрат на теплових мережах) (п. 15 та п. 20 Договору);

- зняття показань з приладів обліку проводяться споживачем, записуються в журналі встановленої форми та передаються в службу реалізації Теплопостачальної організації 25-го числа кожного місяця або по телефону з обов'язковим наступним підтвердженням у письмовій формі, затверджений підписом керівника та печаткою підприємства (п. 17 Договору);

- оплата за опалення, що проводить споживач, стягується за фактично використану кількість теплової енергії відповідно до діючих тарифів, встановлених уповноваженим органом. Вартість 1 Гкал - 656,04 грн. (з ПДВ) для споживачів 3 групи (п. 28 Договору);

- всі розрахунки по даному договору проводяться на підставі рахунку, виписаного теплопостачальною організацією споживачу (п. 29 Договору);

- споживач зобов'язується сплачувати за теплову енергію у строк до 10-го числа місяця наступного за розрахунковим періодом (п. 30 Договору);

- у випадку несвоєчасної оплати у вказані у договорі строки вводиться пеня у розмірі 1% за кожний день прострочення платежу але не більше 100% боргу згідно Закону України № 686-ХІ від 20.05.1999 р. "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги", а також 3 % річних з простроченої суми, згідно ст. 625 ЦК України (п. 31 Договору);

- даний договір заключний на період : для опалення з 01.09.2010 р. до 31.12.2015 р., а в частині розрахунків до їх повного виконання (п. 37 Договору).

01.10.2011 р. між сторонами було укладено додаткову угоду № 2 до вказаного Договору, згідно якої сторонами внесено зміни до п. 28 та викладено його в наступній редакції : " Вартість 1 Гкал - 802,18 грн. (без ПДВ), 962,62 грн. (з ПДВ) для потреб інших споживачів".

Теплопостачальною організацією (включно) було виконано договірні зобов'язання з надання послуг по постачанню споживачу теплової енергії у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення.

Позивачем в дотримання умов Договору було надіслано відповідачеві акти приймання-передачі теплової енергії, та були пред'явлені відповідні рахунки на оплату отриманої ним теплової енергії (копії наявні у матеріалах справи).

За даними позивача в порушення умов Договору Відповідач не провів оплату вартості спожитої теплової енергії за період з 01.04.215р. по 30.04.2015р. в сумі 27 715,38 грн. (з ПДВ).

Дана обставина підтверджуються наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості за період з 01.04.215р. по 30.04.2015р.

Позивачем 16.11.2015р. за вх. канцелярії суду №16580 подано до суду клопотання про припинення провадження в частині основного боргу в розмірі 27 715,38 грн., на підставі п.1.1 ст. 80 ГПК України. До клопотання додані довідка бухгалтерії про оплату та виписки банку, що підтверджують сплату Полтавською обласною спілкою споживчих товариств основної заборгованості.

Суд на підставі поданих представниками сторін доказів, суд припиняє провадження в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 27715,38 грн., на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 311,35 грн. трьох процентів річних та 110,86 грн. інфляційних втрат, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, а тому підлягають задоволенню (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

У п. 31 Договору визначено, що у випадку неоплати у вказані строки вводиться пеня в розмірі 1,0 % за кожний день прострочки платежу, але не більше 100 % боргу згідно ст. 1 Закону України № 686-XIV від 20.05.1999 р. "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення платні за спожиті комунальні послуги".

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 27715,38 грн. пені за період 10.05.2015 р. по 23.09.2015 р., суд прийшов до висновку, що заявлений розмір пені відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення платні за спожиті комунальні послуги" (розрахунок суми пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3"). Судом при перевірці розрахунку пені враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного суду України від 16.04.2013 р. у справі № 18/957/12.

Розглянувши заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, суд дійшов висновку, що останнє є обґрунтованим та підлягає задоволенню за наступного мотивування.

Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Стаття 233 Господарського кодексу України також встановлює, що у разі, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Пункт 3 ст. 83 ГПК України надає суду право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у Постанові від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами), вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Суд приймає до уваги ступінь виконання боржником зобов'язань за Договором, а саме той факт, що відповідач протягом незначного часу забезпечив погашення основної заборгованості.

З урахуванням вищевикладеного та враховуючи ступінь виконання боржником зобов'язань за договором, у відповідності до ст. 233 Господарського кодексу України та на підставі п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за доцільне задовольнити клопотання відповідача про зменшення пені до 6 000,00 грн.

Таким чином, з Полтавської обласної спілки споживчих товариств підлягає до стягнення пеня в розмірі 6 000,00 грн.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно п. 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

За викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 6 000,00 грн. пені, 1 311,35 грн. трьох процентів річних та 110,86 грн. інфляційних втрат підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 130 533,84 грн. основного боргу провадження підлягає припиненню відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 21 715,38 грн. пені задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн. покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, матеріали справи, обставин справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши подані додаткові докази, керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44 - 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, у нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Полтавської обласної спілки споживчих товариств (вул. Червоноармійська, 3, м. Полтава, 36003, ідентифікаційний код юридичної особи 01763042) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (36008, м. Полтава, вул. Комарова, 2а, р/р 260007148 в АК "Полтавабанк", МФО 331489, ідентифікаційний код юридичної особи 03338030) - за Договором №552 "С" від 01.09.2010р. пеню в розмірі - 6000,00 грн., 311,35 грн. - 3% річних, 7110,86 грн. інфляційних втрат, а також витрати на сплату судового збору в розмірі 1218,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Припинити провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення основного боргу в розмірі 27715,38 грн.

4. Відмовити у позові в частині позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 21 715,38 грн.

Суддя Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 24.11.2015р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.