номер провадження справи 13/190/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2015 Справа № 908/5877/15

За позовом: Приватного підприємства ВІАЛ-ЕНЕРГО, м. Запоріжжя

до відповідача: Приватного підприємства КС-ПРОМ, м. Запоріжжя

про стягнення 77 790,45 грн.

Суддя Серкіз В.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № б/н від 01.11.2015р.;

від відповідача: не зявився.

Розглядається позовна заява Приватного підприємства ВІАЛ-ЕНЕРГО до Приватного підприємства КС-ПРОМ про стягнення заборгованості у розмірі 77 790,45 грн.

27.11.2015р. ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 908/5877/15 та призначено до розгляду на 16.12.2015р.

Ухвалою суду від 16.12.2015р. на підставі ст. 77 ГПК України розгляду справи відкладено на 23.12.2015р.

23.12.2015р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Позивач підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, зазначивши, зокрема, про наступне. На виконання умов договору № 8 від 12.01.2015р. позивач поставив відповідачу товар на суму 70 400,40 грн. Відповідач, в свою чергу, оплату за отриманий товар здійснив частково в розмірі 20 400 грн. Несплаченою залишилась сума 50 000,40 грн. У звязку з чим, позивач, на підставі ст.ст. 193, 199, 231, 232, 265 ГК України, ст.ст. 15, 16, 509, 525, 526, 546, 625 ЦК України, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача суму 50000,40 грн. основного боргу, суму 26322,51 грн. пені та суму 1467,54 грн. 3% річних.

Відповідач у судові засідання не зявлявся, про причини неявки суд не повідомив, витребувані документи та письмовий відзив не надав. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, ухвали суду направлялись на адресу вказану у позовній заяві та у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 69063, АДРЕСА_1. Крім того, про розгляду справи № 908/5877/15 відповідача було повідомлено телефонограмою, витяг якої долучено до матеріалів справи. Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно зі ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

12.01.2015р. між ПП Віал-Енерго (постачальник, позивач у справі) та ПП КС-Пром (покупець, відповідач) був укладений договір № 8, відповідно до умов якого, постачальник зобовязався поставити та передати в строк, обумовлений цим договором у власність покупцеві, а покупець прийняти та оплатити товар, зазначений у товарних накладних, які є невідємними частинами цього договору (п. 1).

Відповідно до п. 1.2 договору назва, тип, марка, кількість, асортимент та ціна товару визначається в рахунках-фактурах та в товарних накладних. Сторони підтверджують, що особи, які підписують товарні накладні, уповноважені на погодження істотних умов договору, які визначаються такими накладними.

Згідно з п. 2.4 договору покупець зобовязується оплатити товару шляхом перерахування 100% передоплати загальної вартості товару на рахунок постачальника, зазначений у кінці тексту цього договору.

У пункті 3.1 договору зазначено, що строк поставки товару протягом 5-ти робочих днів з моменту оплати товару.

Пунктом 3.7 договору визначено, що датою поставки товару вважається дата фактичного отримання товару уповноваженим представником та оформленими та підписаними видатковими накладними, податковими накладними.

Відповідно до п. 9.1 договору він набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і за критерієм дії є безстроковим, а в частині грошових зобовязань до повного виконання сторонами прийняти на себе зобовязань за договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, позивач за видатковою накладною № ВИЭ000057 від 30.06.2015р. поставив відповідачу товар на загальну суму 70 400,40 грн.

Факт поставки підтверджується самою видатковою накладною, яка підписана обома сторонами, довіреністю на отримання матеріальних цінностей № 1 від 30.01.2015р. та відомістю про вантаж, яка також містить підписи та печатки обох сторін.

Відповідач, в свою чергу, договірних зобов'язань належним чином не виконав, як зазначив позивач, оплату за отриманий товар здійснено частково на суму 20 400 грн. Несплаченою залишилась сума 50 000,40 грн.

Згідно зі ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Приписами ст. 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами 691 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частиною ж ч. 1 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. Зазначена позиція викладена у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань».

Оскільки умовами договору № 8 від 12.01.2015р. не конкретизовано в який саме строк (термін) здійснюється оплата, а вміщено лише пункт в якому обумовлений загальний порядок оплати - у формі 100% передоплати. А також буруючи до уваги, що товар був отриманий відповідачем без здійснення передоплати, то останній мав розрахуватися з позивачем за товар негайно, тобто, в день прийняття товару та підписання видаткової накладної - 30.01.2015р.

Відповідач доказів належного виконання зобовязання та сплати вартості отриманого товару в повному обсязі суду не надав.

Факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем в розмірі 50 000,40 грн. підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 50 000,40 грн. основного боргу за договором № 8 від 12.01.2015р. є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 26 332,51 грн. за період з 31.01.2015р. по 27.11.2015р.

Пунктом 6.3 договору сторонами визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання покупцем будь-якого з грошових зобовязань, зазначеного в п. 2.4 цього договору, покупець зобовязується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, як діяла в період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до вимог Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань № 543/96-ВР від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ж ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

З приписів п. 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 слідує, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши розрахунок пені, суд вважає за необхідне скорегувати його в частині визначення періоду обмеживши нарахування пені шістьома місяцями. Так, пеня повинна нараховуватися за період з 04.03.2015р. по 27.11.2015р., сума пені, при цьому, становить 24 227,56 грн.

Таким чином, до стягнення підлягає сума 24 227,56 грн. пені за період з 04.03.2015р. по 27.11.2015р.

Також позивач просить стягнути з відповідача суму 1 467,54 грн. 3% річних за період з 31.01.2015р. по 27.10.2015р.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних суд встановив, що період нарахування 3% річних позивачем визначений вірно, в той же час допущено помилку при нарахуванні суми 3% річних, суд вважає за необхідне не змінюючи період нарахування, коригувати розрахунок 3% річних в частині визначення його розміру, а саме: за період з 31.01.2015р. по 27.10.2015р. сума 3% річних складає 1 295,76 грн.

Таким чином, до стягнення підлягає сума 1 295,76 грн. - 3% річних

Отже, в цілому, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства КС-ПРОМ (69063, АДРЕСА_1; ) на користь Приватного підприємства ВІАЛ-ЕНЕРГО (69057, АДРЕСА_2; ) суму 50 000 (пятдесят тисяч) грн. 40 коп. основного боргу, суму 24 227 (двадцять чотири тисячі двісті двадцять сім) грн. 56 коп. пені, суму 1 295 (одна тисяча двісті девяносто пять) грн. 76 коп. 3% річних, суму 1 182 (одна тисяча сто вісімдесят дві) грн. 51 коп. витрат зі сплати судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя В.Г. Серкіз

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Повне рішення підписано 28.12.2015р.