ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2015 року Справа № 904/2990/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Чоха Л.В., Антонік С.Г.

при секретарі Мудрак О.М.

за участю представників сторін:

від позивача-1: ОСОБА_1, довіреність №80/2014 від 15.07.14, представник;

від позивача-2: ОСОБА_1, довіреність №3/20-431 від 21.08.15, представник;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №б/н від 20.05.15, представник;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № б/н від 20.05.15, представник.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника Військового прокурора Центрального регіону України на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2015 року у справі №904/2990/15

за позовом заступника Військового прокурора Центрального регіону України, м. Київ в інтересах держави в особі

позивача-1 Міністерства внутрішніх справ України, м.Київ

позивача-2 Головного управління Національної гвардії України, м.Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Вереск і К" м.Дніпропетровськ

про визнання права власності за набувальною давністю

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2015р. у справі №904/2990/15 (суддя Панна С.П.) відмовлено в задоволені позовних вимог заступника Військового прокурора Центрального регіону України.

Не погодившись з даним рішенням, заступник Військового прокурора Центрального регіону України звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, як прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Посилається на те, що висновки оскаржуваного судового рішення спростовуються постановою Вищого господарського суду України у справі № 904/5470/13 про визнання права власності на зазначені квартири.

Також посилається на безпідставність посилань в рішенні господарського суду на те, що договір № 347 від 08.05.2002р. є розірваним з 02.11.2007р.

ТОВ «Вереск і К» у відзиві на апеляційну скаргу просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Головне управління Національної гвардії України апеляційну скаргу підтримало та просило задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

В судовому засіданні 23.12.2015р.оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, 08.05.2002 року між Акціонерним товариством закритого типу фінансово-будівельної компанії "Альмірус і К", як стороною-1, та Головним управлінням внутрішніх військ МВС України, як стороною-2, укладений договір № 347 на будівництво житла в порядку пайової участі відповідно п. 1.1 якого визначено, що предметом договору є спільна діяльність сторін у завершенні будівництва житла, розпочатого до 01.07.1997 року в м. Дніпропетровську загальною орієнтованою площею 518,8 м2 з метою забезпечення житлом безквартирних військовослужбовців ВВ МВС України у Дніпропетровському гарнізоні. Внесок, який необхідний для закінчення будівництва, складає 140 000,00 грн.

Сторона-1 зобов'язується збудувати і передати стороні-2 квартири загальною площею 518,8 м2 у м. Дніпропетровську, а також сприяти залученню підприємств-інвесторів на суму інвестицій пайової участі сторони-2 в розмірі 640 718,00 грн. для фінансування завершення вищезазначеного будівництва житла, у відповідності з адресним переліком, що додається (додаток № 1) (п. 1.2 договору).

За умовами п. 2.1 договору сторона-2 фінансує будівництво житла, що буде передано стороною-1, за договірною ціною будівництва 1 235,00 грн. за 1 м2 загальної площі, загальна орієнтовна сума пайової участі в будівництві складає 640 718,00 грн. Загальна площа квартир (відповідно - загальна вартість пайової участі сторони-2 в будівництві), що передаватиметься стороною-1 для сторони-2, підлягає уточненню після проведення обмірів БТІ фактичних площ збудованого житла. Вартість 1 м2 загальної площі житла є остаточною і зміні не підлягає.

Розрахунки між сторонами здійснюються шляхом перерахування інвестиційних коштів сторони-2 на розрахунковий рахунок стороні-1, а також за рахунок інших джерел фінансування, які не суперечать чинному законодавству України, залучених за допомогою сторони-1, згідно п. 1.2 цього договору (п. 2.2 договору).

Остаточні розрахунки між сторонами, із складанням акту взаємозвірки та акту приймання-передачі житлової площі, проводиться після надання стороною-1 завіреної копії акту державної приймальної комісії, відповідних документів БТІ про реальний обсяг збудованого житла, підтвердження права власності (оперативного розпорядження) на нього (п. 2.4 договору)

Відповідно до п. 3.1 договору сторона-1 зобов'язана: оформити і передати стороні-2 правовстановлюючу документацію на квартири, а також самі квартири загальною площею 518,8 м2 в термін до 01.07.2002 року (п. 3.1.1); вимагати прийняття загальної площі стороною-2 і сплати нею її вартості, за рахунок переданих інвестицій підприємств, що залучені до інвестування за допомогою сторони-1 (п. 3.1.2); надати допомогу стороні-2 в залученні підприємств-інвесторів на загальний обсяг інвестицій в сумі 640 718,00 грн. (п. 3.1.5); у разі відсутності інвестиційних надходжень від підприємств, залучених за допомогою сторони-1 до інвестування будівництва житла для військовослужбовців, завершити будівництво житла у відповідності до адресного переліку (додаток № 1), власними силами або за рахунок інших пайовиків, з метою введення будинків в експлуатацію до 01.07.2002 року та передачі стороні-2 житлової площі на суму перерахованих коштів у відповідності з умовами дійсного договору (п. 3.1.6).

Відповідно до п. 6.1 договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання. Термін дії договору - до повного виконання умов договору, але не пізніше 01.10.2002 року (п. 6.4 договору).

В доповненнях до договору №347 на будівництво житла в порядку пайової участі від 08.05.2002 року сторони прийшли до згоди про збільшення обсягу фінансування на 254 163,00 грн. Загальний об'єм фінансування за даним договором складає суму 882 066,64 грн. Загальна кількість квартир, що підлягають передачі стороні-1 у результаті здійснення передбачених договором дій сторони-2, складає 13, загальною площею 728,8 м2 за договірною ціною 1 210,30 грн. Для виконання доручення, передбаченого даним договором, сторона-1 забезпечує сторону-2 необхідними грошовими коштами. Згідно з додатком 1 та додатком 2 до договору (адресний перелік квартир) відповідач зобов'язався передати позивачу 13 квартир загальною площею 728,8 м2.

За умовами доповнення № 2 від 20.05.2002 року до договору на будівництво житла в порядку пайової участі за № 347 від 08.05.2002 року погоджено загальний об'єм фінансування за даним договором в сумі 1633843,25 грн. та загальну кількість квартир (додатки № 1, 2, 3), які підлягають передачі стороні-1 в результаті здійснення передбачених договором дій стороні-2 складають 23 загальною площею 1322,95 кв. м за договірною ціною 1235,00 грн. (а. с. 147).

02.12.2002 року рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 2706 затверджено акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку по вул. Дементьєва, 2 у м. Дніпропетровську.

Згідно з умовами договору позивачем-1 з державного бюджету України частково оплачено ЗАТ ФБК "Альмірус і К" обумовлені договором кошти, що підтверджується платіжними дорученнями № 80 від 31.05.2002 року на суму 100000,00 грн., № 101 від 02.07.2002 року на суму 60000,00 грн., № 152 від 06.11.2002 року на суму 50000,00 грн., № 180 від 06.11.2002 року на суму 150000,00 грн., № 4 від 07.04.2003 року на суму 522066,64 грн. (а. с. 18-22), на загальну суму 882066,64 грн.

Відповідно до підписаного сторонами акту приймання-передачі житла № 1 від 28.03.2003 року (а. с. 23), складеного на підставі договору № 347 від 08.05.2002 року, ТОВ ФБК "Альмірус і К" передав позивачу-2 житло (квартири №11, 42, 48, 45, 49, 69, 77, 78, 79, 81, 82, 85, 89) загальною площею 728,8 кв. м.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову, господарський суд виходив з того, що договір на будівництво житла в порядку пайової участі № 347 від 08.05.2002р. є розірваним з 02.11.2007р., за умови безперервного володіння цим майном, у позивача-1 та позивача-2 може виникнути право на отримання у власність спірного майна лише після 02.11.2025 року.

Однак з таким висновком апеляційний суд не погоджується з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.05.2002р. між АТЗТ ФБК «Альмірус і К» (перейменоване в ЗАТ ФБК «Альмірус і К» 29.08.2003р.) та Головним управлінням внутрішніх військ МВС України був укладений договір № 347 на будівництво житла в порядку пайової участі.

Згідно додаткам №№ 1, 2 до цього договору (а.с. 15-16) сторонами було затверджено адресний перелік квартир 13 квартир за адресою: вул. Дементьєва, 2 у м. Дніпропетровську, які підлягають передачі, загальною площею 728.8 кв.м, вартістю згідно доповнення до договору (а.с. 17, т.1) 882066,64грн.

Вказана сума була перерахована згідно платіжних доручень № 80 від 31.05.2002 року на суму 100000,00 грн., № 101 від 02.07.2002 року на суму 60000,00 грн., № 152 від 06.11.2002 року на суму 50000,00 грн., № 180 від 06.11.2002 року на суму 150000,00 грн., № 4 від 07.04.2003 року на суму 522066,64 грн. (т.1, а. с. 18-22)

Згідно акта приймання-передачі житла № 1 вказані в додатках №№ 1, 2 квартири були передані командуванню ВВ МВС України 28.03.2003р. (т.1, а.с. 23).

В цих квартирах (за виключенням кв. № 79) були поселені військовослужбовці та члени їх сімей.

Військовослужбовці внутрішніх військ і по теперішній час продовжують проживати у зазначених квартирах, сплачувати комунальні послуги.

Згідно протоколу № 1 від 25.03.2013р. ЗАТ ФБК «Альмірус і К» виступило засновником ТОВ «Вереск і К», яке було зареєстровано 02.04.2013р. (т.1, а.с. 61).

Відповідно Статуту ТОВ «Вереск і К» (п.5.1.1.) Статутний капітал формується за рахунок засобів ЗАТ ФБК «Альмірус і К», а саме: квартир у будинку за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Дементьєва, 2, в перелік яких ввійшли 12 спірних у даній справі квартир.

Згідно ч. 1 ст. 52 «Про господарські товариства» статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю підлягає сплаті учасниками товариства до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства.

07.10.2014р. ЗАТ ФБК «Альмірус і К» було ліквідовано, тобто фактично з моменту передачі квартир командуванню ВВ МВС України 28.03.2008р. до 07.10.2014р. (на протязі більш ніж 11 років) жодних дій по витребуванню квартир у позивачів, які відкрито і добросовісно користувались цими квартирами, ЗАТ ФБК «Альмірус і К» не заявляло, і, відповідно, не передавало їх ТОВ «Вереск і К» у статутний капітал.

Таким чином, Головне управління Національної гвардії України починаючи з 29.03.2003 року, на законних підставах, добросовісно, відкрито та безперервно, більше 10 років, володіє квартирами № 11, 42, 45, 48, 49, 69, 77, 78, 81, 82, 85, 89 та розпоряджається ними на власний розсуд, шляхом заселення діючих та колишніх військовослужбовців внутрішніх військ, про що обізнані як ТОВ ФБК "Альмірус і К", так і ТОВ "Вереск і К", а отже наявні підстави для набуття права власності на це майно за набувальною давністю згідно ч.1 ст.344 ЦК України.

Матеріалами справи підтверджується, що на момент державної реєстрації ТОВ «Вереск і К» (травень 2013р.-листопад 2013р.) 12 квартир за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Дементьєва, 2, №№ 11, 42, 45, 48, 49, 69, 77, 78, 81, 82, 85, 89 у позивача - 1, відповідно до ч.1 ст. 344 виникло право власності на ці квартири за набувальною давністю, а у відповідача 2 право оперативного користування.

Доводи відповідача ТОВ «Вереск і К» про те, що договір № 347 між ЗАТ ФБК «Альмірус і К» і Головним управлінням внутрішніх військ МВС України був розірваний по ініціативі ЗАТ ФБК «Альмірус і К» і вартість спірних квартир, сплачена за рахунок державних коштів у розмірі 882066,64грн. ЗАТ ФБК «Альмірус і К», яка після розірвання договору стала заборгованістю, припинена заліком зустрічних однорідних вимог, не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Ні законом, ні договором № 347 не передбачено розірвання договору в односторонньому порядку, більш того, відповідачем не надано жодних належних доказів про існування заборгованості перед ним позивачів по іншим договорам.

За таких обставин є хибним немотивований висновок господарського суду про те, що договір на будівництво житла в порядку пайової участі № 347 від 08.05.2002р. є розірваним з 02.11.2007р. та, що за умови безперервного володіння цим майном у позивача-1 та позивача-2 може виникнути право на отримання у власність спірного майна лише після 02.11.2025р.

Вказані висновки господарського суду та посилання ТОВ «Вереск і К» на ч.3 ст. 344 ЦК України протирічать нормам діючого законодавства, оскільки право позивачів виникло з підстав ч.1 ст. 344 ЦК України.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що позов є обґрунтованим, оскільки:

- користування квартирами №№ 11, 42, 45, 48, 49, 69, 77, 78, 81, 82, 85, 89 у позивача 2 виникло 28.03.2003р. з добросовісних підстав (після оплати їх вартості та за згодою АТЗТ «Альмірус і К»;

- договір № 347 не передбачав повернення вказаних квартир після закінчення певного строку;

- до ліквідації ЗАТ ФБК ««Альмірус і К» договір не був розірваний;

- на протязі безперервного володіння квартирами більш десяти років до своєї ліквідації ЗАТ ФБК «Альмірус і К» не витребував це майно на свою користь і фактично не передав його в статутний капітал ТОВ «Вереск і К».

За таких обставин апеляційний суд вважає за необхідне рішення господарського суду як незаконне та необґрунтоване скасувати, постановити нове рішення, яким визнати за державою в особі позивача-1 право власності на квартири №№ 11, 42, 45, 48, 49, 69, 77, 78, 81, 82, 85, 89 по вул. Дементьєва, 2 в м. Дніпропетровську та визнати за позивачем-2 право оперативного управління квартирами №№ 11, 42, 45, 48, 49, 69, 77, 78, 81, 82, 85, 89 по вул. Дементьєва, 2 в м. Дніпропетровську

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника Військового прокурора Центрального регіону України задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2015 року у справі №904/2990/15 скасувати.

Постановити нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати за державою в особі Міністерства внутрішніх справ України право власності на квартири №№ 11, 42, 45, 48, 49, 69, 77, 78, 81, 82, 85, 89 по вул. Дементьєва, 2 в м. Дніпропетровську.

Визнати за Головним управлінням Національної гвардії України право оперативного управління квартирами №№ 11, 42, 45, 48, 49, 69, 77, 78, 81, 82, 85, 89 по вул. Дементьєва, 2 в м. Дніпропетровську.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Вереск і К" до спецфонду державного бюджету України витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00грн., у тому числі за розгляд справи апеляційною інстанцією.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Суддя Л.О. Чимбар

Суддя Л.В. Чоха

Суддя С.Г. Антонік

28.12.2015р.