ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
___________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"25" грудня 2015 р. Справа № 923/1567/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1"

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Югтранзитсервіс-Агропродукт"

про стягнення 152610214,52 грн,

за участі представників сторін:

позивача не зявився,

відповідача ОСОБА_2 (представника за дорученням),

в с т а н о в и в:

Ухвалою судді Господарського суду Херсонської області Чернявського В.В. від 28.10.2015 порушено провадження у даній справі та її розгляд призначений на 24.11.2015. Під час судового розгляду судом вирішено заяву ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» про відвід судді, у звязку з чим винесено ухвалу від 24.11.2015, якою заяву про відвід судді задоволено.

В подальшому на підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Херсонської області № 452 від 25.11.2015 про проведення повторного автоматизованого розподілу справи та за результатами такого розподілу суддею по справі визначено суддю Закуріна М.К., яким справа прийнята до провадження ухвалою від 26.11.2015 з призначенням судового засідання на 18.12.2015 в режимі відеоконференції.

При безпосередньому розгляді справи ухвалою суду від 18.12.2015 розгляд справи було відкладено до 25.12.2015 (з призначенням судового засідання в режимі відеоконференції) та зобовязано сторони надати до суду додаткові документи.

У вказаний час відбулося судове засідання, але без проведення відеоконференції, оскільки її проведення не забезпечено Господарським судом м. Києва, якому воно доручалося завчасно ухвалою суду від 18.12.2015. Цей факт підтверджується складеним Господарським судом Херсонської області Актом від 25.12.2015.

За таких обставин суд констатує про неприбуття в судове засідання представника позивача, у звязку з чим розгляд справи продовжено без його участі за наявними у справі документами, з урахуванням факту надання позивачем додаткових письмових пояснень 24.12.2015.

Крім викладеного судом встановлено, що 07.07.2014 між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_1» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Югтранзитсервіс-Агропродукт» укладено кредитний договір № 40-2014, за умовами якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом у розмірі 120000000 грн, зі сплатою процентів за його користування в розмірі 25% річних, на строк до 06.01.2016.

Згодом до вказаного договору сторонами внесені додаткові зміни та доповнення. Зокрема,

- договором про внесення змін від 12.08.2014 зменшено процентну ставку до 10% річних та встановлено строк погашення кредиту до 06.01.2020;

- договором про внесення змін від 15.08.2014 проценти за користування кредитом, нараховані з 07.07.2014 по 31.07.2014 повинні бути сплачені до 15.09.2014;

- договором про внесення змін від 18.08.2014 підвищено процентну ставку з 01.09.2014 до 16,1% річних;

- договором про внесення змін від 15.09.2014 проценти за користування кредитом, нараховані з 07.07.2014 по 31.08.2014, повинні бути сплачені до 15.10.2014;

- договором про внесення змін від 15.10.2014 проценти за користування кредитом, нараховані по 30.10.2014, повинні бути сплачені до 15.11.2014.

За твердженнями позивача, ним виконані взяті на себе зобовязання щодо надання кредиту за меморіальними ордерами № 315066 від 07.07.2014 на суму 50000000 грн, № 415998 від 09.07.2014 на суму 50000000 грн та № 516412 від 11.07.2014 на суму 20000000 грн, а всього на суму 120000000 грн.

Водночас, за обліковими даними позивача, відповідачем не виконані взяті на себе зобовязання за кредитним договором, а саме станом на 02.03.2015 відповідач не сплатив 24027372,47 грн процентів за користування кредитом, які нараховані за період з 07.07.2014 по 18.08.2015.

Пунктом 8.2.10. кредитного договору сторонами встановлено, що позивач вправі предявити вимогу про повернення всієї суми кредиту у випадку порушення відповідачем строку виконання грошових зобовязань за договором на строк більше ніж 5 банківських днів.

Користуючись вказаними приписами пункту 8.2.10. договору, позивачем на адресу відповідача 12.05.2015 за вих. № 01/1-10765 направлено вимогу про дострокове погашення кредиту та сплату нарахованих сум, а саме: 120000000 грн наданого кредиту, 2423013,69 грн нарахованих процентів, 33125,41 грн пені за несвоєчасну сплату процентів, 2751,37 грн нарахованих річних та 48045,62 грн інфляційних.

З цих підстав, за розрахунками позивача, заборгованість відповідача станом на 18.08.2015 складає 152610214,52 грн, з яких: 120000000 грн заборгованість за кредитом, 24027342,47 грн - заборгованість зі сплати процентів, 4138114,53 грн пені за несвоєчасну сплату процентів, 266097,13 грн річних та 4178660,39 грн інфляційних за несвоєчасну сплату процентів.

Поряд з цим, позивач 29.08.2015 за вих. № 11/1-27430 надіслав на адресу відповідача повідомлення про нікчемність правочину, в якому зазначив, що на підставі пунктів 6 та 7 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», додаткові договори до кредитного договору, зокрема, договір про внесення змін від 12.08.2014, договір про внесення змін від 15.08.2014, договір про внесення змін від 18.08.2014, договір про внесення змін від 15.09.2014 та договір про внесення змін від 15.10.2014, визнані нікчемними.

За змістом частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) і у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

В свою чергу, за пунктами 6 та 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав, коли банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, та банк уклав правочин, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг, прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Тобто, сприйняття додаткових угод до кредитного договору як нікчемних, є предметом розгляду в межах даної справи, оскільки воно є однією з підстав, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги відносно як строку повернення кредиту, так і розміру процентів за його користування.

З метою аналізу підстав визнання додаткових угод нікчемними судом ухвалою від 26.11.2015 та повторно ухвалою від 18.12.2015 зобовязано позивача надати належним чином засвідчені копії документів, які обґрунтовують нікчемність додаткових угод до кредитного договору щодо зменшення процентної ставки, збільшення строку користування кредитом та відстрочення сплати процентів за користування кредитом в контексті наявності переваг відповідача перед іншими клієнтами.

На виконання цих вимог позивачем надано пояснення про відсутність у нього документів, які б встановлювали надання відповідачу переваг перед іншими клієнтами.

У звязку з викладеним, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Аналіз пунктів 6 та 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вказує на те, що укладені банком правочини є нікчемними, якщо ними надаються переваги цьому клієнту перед іншими клієнтами банку, а тому предметом доказування та встановлення при судовому розгляді щодо нікчемності правочину є факт наявності чи відсутності переваг перед іншими клієнтами банку в контексті порівняння умов нікчемних правочинів з іншими правочинами банку, укладеними з іншими клієнтами (або інформації банку про наявність чи відсутність таких).

Проте, позивачем не надано суду доказів для такого порівняння та самостійного встановлення судом у даній справі факту нікчемності правочинів.

Водночас, як зазначено в ухвалі від 18.11.2015, у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва знаходиться справа № 826/25532/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Югтранзитсервіс-Агропродукт» до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення (повідомлення) про нікчемність правочину від 29.08.2015 № 11/1-27430, тобто повідомлення, яке вказане вище.

Згідно до позовної заяви у справі № 826/25532/15 про визнання протиправним та скасування рішення (повідомлення) про нікчемність правочину ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» посилається на незаконність такого повідомлення з підстав, серед іншого, правомірності зменшення процентної ставки за кредитом на підставі волі та розсуду сторін договору.

У відповідності до частини 4 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації Фонд повідомляє сторони за договором про встановлені нікчемні правочини та вчиняє дії щодо застосування наслідків їх нікчемності.

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 27 січня 2015 року надано Розяснення щодо визначення договорів банківського вкладу або банківського рахунку нікчемними, за змістом якого визначено порядок дій сторін договору у випадку визнання його нікчемним, а саме в 10 абзаці Розяснення вказано, що у разі незгоди вкладника з рішенням уповноваженої особи Фонду про визнання договору нікчемним, такий вкладник має право звернутись з відповідним позовом до суду.

В даному випадку відповідач звернувся до суду з позовом про оскарження рішення про визнання правочину нікчемним, що відповідає вказаному способу захисту порушених прав, який сприймається як належний і самим Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

За змістом пункту 3.16. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у звязку з одночасністю розгляду двох повязаних між собою справ різними судами.

За таких обставин, суд враховує повязаність обох справ правовідносинами, які витікають з додаткових угод до договору кредиту та рішення Фонду про їх нікчемність, та неможливість самостійно визначити правомірність такого рішення через дії позивача, які вказані вище (ненадання доказів нікчемності правочинів на вимогу суду), а тому судове рішення у повязаній справі про скасування рішення Фонду про нікчемність правочину може вплинути на результати розгляду даної справи, у звязку з чим провадження у справі підлягає зупиненню до вирішення справи № 826/25532/15.

На підставі викладеного та керуючись статтями 79, 86 ГПК України,

у х в а л и в :

Провадження у справі зупинити до часу закінчення розглядом справи № 826/25532/15.

Суддя М.К. Закурін