ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2015р. Справа№ 914/3728/15

За позовом: Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця», м.Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у Західному регіоні фірми «Західтрансбуд», м.Львів,

про: стягнення 111667,60грн.,

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність №НЮ 53 від 02.01.2015 р.);

від відповідача: не зявився.

Суть спору:

позов заявлено Державним територіально-галузевим обєднанням «Львівська залізниця» (м.Львів) до Товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у Західному регіоні фірми «Західтрансбуд» (м.Львів) про стягнення 111667,60грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач своїх обовязків за договором субпідряду не виконав, зокрема, не провів оплати за виконані роботи.

Ухвалою суду від 30.10.2015 року порушено провадження у справі. Розгляд судової справи призначено на 19.11.2015р. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі визнано обовязковою участь повноважних представників сторін в судове засідання.

Представник позивача в судове засідання 19.11.2015р. прибув, позовні вимоги підтримав, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав письмові пояснення (вх. №50268/15 та вх.№50269/15від 19.11.2015р.).

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав клопотання (вх. №49966/15 від 17.11.2015р.) про відкладення розгляду справи.

Суд відклав розгляд справи на 03.12.2015 року.

Позивач участь повноважного представника в судовому засіданні 03.12.2015 року не забезпечив, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав клопотання (вх. №52418/15 від 03.12.2015р.) про відкладення розгляду справи.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав клопотання (вх. №51856/15 від 01.12.2015р.) про розстрочення виконання рішення у випадку задоволення судом позовних вимог.

Суд відклав розгляд справи на 17.12.2015 року.

Позивач участь повноважного представника в судовому засіданні 17.12.2015 року забезпечив, позовні вимоги підтримав.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, з клопотаннями та заявами не звертався.

17.12.2015 року представником позивача подано клопотання (вх. №5985/15) про залучення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» як правонаступника позивача. До даного клопотання позивач долучив витяг з ЄДРПОУ №21351290 від 26.10.2015 року та витяг з реєстру платників ПДВ №343 від 04.11.2015 року.

Суд відклав розгляд вказаного клопотання представника позивача до наступного судового засідання.

Суд відклав розгляд справи на 24.12.2015 року.

Позивач участь повноважного представника в судовому засіданні 24.12.2015 року забезпечив, позовні вимоги підтримав.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив черговий раз, причин неявки суду не повідомив, з клопотаннями та заявами не звертався.

Суд відхилив клопотання (вх. №5985/15) про залучення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» як правонаступника позивача у звязку з передчасністю подання такого, оскільки як вбачається з спеціального витягу з ЄДРПОУ від 24.12.2015 року ДТГО «Львівська залізниця» перебуває в процесі припинення.

Відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Відтак, підстави для задоволення клопотання (вх. №5985/15) відсутні, оскільки юридична особа - ДТГО «Львівська залізниця» не є такою, що припинилася.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, повно та обєктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне:

21.07.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у Західному регіоні фірмою «Західтрансбуд» (субпідрядником-1 згідно договору, відповідачем у справі) та Державним територіально-галузевим обєднанням «Львівська залізниця» (субпідрядником-2 згідно договору, позивачем у справі) було укладено договір субпідряду № Л/Е-14778п/НЮ.

Згідно з п. 1.1 договору, субпідрядник-1 доручає, а субпідрядник-2 зобовязується виконати в встановлений строк роботи з поточного ремонту шляхопроводу через залізничні колії на ділянці 1487 км+729 км перегону Скнилів Оброшино (привязка до автомобільної дороги Західний обхід м.Львова, км 7+222, Львівської області) (надалі роботи) відповідно до проектно-кошторисної документації, а субпідрядник-1 зобовязується надати субпідряднику-2 обсяги робіт, передати затверджену проектно-кошторисну документацію, необхідні матеріали і обладнання, прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до п.п.2.1 та 2.2. договору, початок робіт протягом 10 днів з дня підписання договору та виконання зобовязань до передачі проектно-кошторисної документації необхідних матеріалів обладнання, а завершення робіт травень 2014 року з правом дострокового виконання.

Ціна предмета, відповідно до п. 3.1 договору, з розшифровкою витрат приведена у розрахунку договірної ціни на обєкт (додаток 1 до договору) і становить 162 800,40 грн. в тому числі ПДВ 27 133,40 грн.

Розрахунок за даним договором здійснюється в безготівковій формі з попередньою оплатою в розмірі 30% від суми договору при умові надходження коштів від замовника Служби автомобільних доріг у Львівській області через генпідрядника (Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України») на рахунок субпідрядника-1, а остаточна сума сплачується субпідрядником-1 протягом 30 банківський днів після підписання сторонами актів приймання окремих етапів робіт в межах обсягів надходження коштів від замовника - Служби автомобільних доріг у Львівській області через генпідрядника (Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України») на рахунок субпідрядника-1 (п.п.4.1., 4.2. договору).

Субпідрядник-2 щомісячно складає та надає субпідряднику-1 форми КБ-2в, КБ-3 до 30 числа звітного місяця, а документи (накладні, рахунки), що підтверджують фактичну вартість використовуваних матеріальних ресурсів за 5 днів до надання актів приймання виконаних субпідрядних робіт (п.4.4. договору).

Остаточні розрахунки між субпідрядником-2 і субпідрядником-1 проводяться протягом 10 банківських днів з дати підписання акту приймання виконаних субпідрядних робіт при надходженні коштів від замовника Служби автомобільних доріг у Львівській області через генпідрядника (Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України») на рахунок субпідрядника-1 (п.4.6. договору).

Даний договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2014 року.

На виконання умов договору субпідрядником-2 було виконано роботи на загальну суму 161 667,60 грн., що підтверджується актом приймання-здавання виконаних робіт форми КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3, які були підписані 24.12.2014 року сторонами, без будь-яких зауважень (копії наведених документів долучені до матеріалів справи).

02.07.2015 року відповідачем здійснена часткова оплата виконаних робіт на суму 50 000,00 грн.

Із врахуванням викладеного, сума боргу відповідача перед позивачем становить 111 667,60 грн.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Приписами статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майново-господарськими зобов'язаннями визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Як обумовлено приписами статті 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Як встановлено судом, 21.07.2014 року сторони уклали договір субпідряду № Л/Е-14778п/НЮ, який є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків між сторонами відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (п. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред'являти один одному вимоги, пов'язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.п. 1,3 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Ціна предмета, відповідно до п. 3.1 договору, з розшифровкою витрат приведена у розрахунку договірної ціни на обєкт (додаток 1 до договору) і становить 162 800,40 грн. в тому числі ПДВ 27 133,40 грн.

Відповідно до п. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Судом встановлено, що сторонами 24.12.2014 підписано акт приймання-здавання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, який свідчить про виконання обов'язків підрядником та прийняття робіт замовником і є підставою для оплати вартості робіт замовником відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.6 договору.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Із врахуванням викладеного, суд встановив, що у відповідача існує заборгованість перед позивачем на суму, що складає 111 667,60 грн. Виконані роботи прийняті відповідачем без застережень. Також судом встановлено, що відповідачем не надано і відповідно матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про проведення ним повних розрахунків за виконані позивачем роботи.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України зазначається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Із врахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги підставними, обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Клопотання відповідача (вх. № 51856/15 від 01.12.2015 року) про розстрочку виконання рішення на 24 місяці не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Отже, в основу надання розстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

ГПК України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК.

Однак, як зазначено у п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка виконання судового рішення можлива лише у виняткових випадках, при наявності доказів обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

Підставами для розстрочення виконання судового рішення відповідач зазначає наявність у нього дебіторської та кредиторської заборгованості, накладення арештів на кошти відповідача в межах виконавчих проваджень, важким фінансовим становищем, яке підтверджує долученим звітом про фінансові результати за IX місяців 2015 р.

Обставини, на які посилається заявник (важке фінансове становище підприємства), не є винятковими та не можуть бути підставою для розстрочки виконання рішення суду.

Сторони, укладаючи договори, повинні розраховувати на власну платоспроможність. А у випадку стягувача - на своєчасніть та повноту оплати наданих послуг, виконаних робіт чи поставленого товару.

Беручи до уваги те, що спір виник з вини відповідача, враховуючи матеріальні інтереси обох сторін, клопотання відповідача не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий збір покладається на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задоволити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у Західному регіоні фірми «Західтрансбуд» (79044, м.Львів, вул. Мельника,8, ідентифікаційний код 30478068) на користь Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» (79007, м. Львів, вул. Гоголя,1, ідентфікаційний код 01059900) 111 667,60 грн. основного боргу та 1675,02 грн. судового збору.

3. В задоволенні клопотання про розстрочення виконання рішення суду відмовити.

Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 24.12.2015 р.

Суддя Король М.Р.