ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2015 р. Справа № 914/2510/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді Кравчук Н. М.

суддів Гнатюк Г.М.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства Вулецьке (надалі ЛКП «Вулецьке»), б/н від 23.11.2015р. (вх. №ЛАГС 01-05/564/15 від 01.12.2015р.)

на ухвалу господарського суду Львівської області від 30.10.2015р. про оскарження дій чи бездіяльності органів ДВС

у справі № 914/2510/14

за позовом: Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго (надалі ЛМКП «Львівтеплоенерго»), м. Львів

до відповідача: ЛКП «Вулецьке», м. Львів

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Львівської міської ради, м. Львів

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів

за участю третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, м. Львів

про стягнення 14 383,30 грн.

за участю учасників судового процесу:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

від третьої особи-1: ОСОБА_2 представник (довіреність № 1.7вих-45 від 26.02.2010р.)

від третьої особи-2: не зявився

від третьої особи-3: не зявився

від ВДВС Львівського МУЮ: не зявився

Учаснику судового процесу розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22, 27, 28 ГПК України. Заяв про відвід суддів та клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу від сторін не надходило.

Згідно з п.21 ч.1 ст. 106 ГПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби здійснюється по копіях матеріалів, необхідних для розгляду скарги.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 29.09.2014р. у справі №914/2510/14 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Львівського комунального підприємства Вулецьке на користь Львівського міського комунального підприємства „Львівтеплоенерго 12 624,91 грн. основного боргу, 496,43 грн. пені, 1 138,68 грн. інфляційних втрат, 123,28 грн. 3% річних та 1 827,00 грн. судового збору.

04.11.2014р. на примусове виконання рішення господарського суду Львівської області від 29.09.2014р. було видано наказ у справі № 914/2510/14.

28.10.2015р. на розгляд господарського суду Львівської області від ЛКП «Вулецьке» надійшла скарга на дії державного виконавця Франківського ВДВС Львівського МУЮ та про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 30.10.2015р. у справі № 914/2510/14 (суддя Петрашко М.М.) скаргу ЛКП «Вулецьке» на дії державного виконавця Франківського ВДВС Львівського МУЮ залишено без розгляду.

Дана ухвала мотивована тим, що при поданні до суду скарги на дії ДВС скаржником пропущено процесуальний строк, передбачений ч.1 ст. 1212 ГПК України, без обґрунтування поважних причин його пропуску, відтак, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні клопотання, а скаргу залишити без розгляду.

Не погодившись з даною ухвалою господарського суду Львівської області від 30.10.2015р., ЛКП «Вулецьке» звернулося до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій ухвалу суду першої інстанції вважає прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати, прийняти нову, якою задоволити скаргу на дії (бездіяльність) органів ДВС. Зокрема, скаржник вважає, що не надіславши йому постанову про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець грубо порушив вимоги норм Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 01.12.2015р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_3, склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, ОСОБА_4 та ОСОБА_1

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 03.12.2015р. поновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду на 17.12.2015р. Одночасно задоволено клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору відстрочивши до прийняття постанови.

В судовому засіданні представник Львівської міської ради доводи апеляційної скарги підтримав повністю, просить суд ухвалу суду першої інстанції скасувати, а апеляційну скаргу задоволити.

Решта учасників судового процесу в судове засідання 17.12.2015р. участі уповноважених представників не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника третьої особи, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про залишення ухвали місцевого господарського суду без змін з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 116 ГПК України встановлено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.12.2014р. державним виконавцем Франківського ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 45679448 по виконанню наказу господарського суду Львівської області від 29.09.2014р. у справі №914/2510/14 про стягнення з ЛКП «Вулецьке» на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості в розмірі 16 210,30 грн.

Як стверджує відповідач, при відкритті виконавчого провадження, державним виконавцем було порушено норми Закону України «Про виконавче провадження», оскільки стягувач не долучив до матеріалів виконавчого провадження належним чином завірену копію рішення господарського суду Львівської області із відміткою про те, що таке оскаржувалося та набрало законної сили, а відтак, державний виконавець повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження на підставі не відповідності виконавчих документів вимогам, передбаченим ст.18 вказаного Закону. Окрім того, скаржник зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження не була надіслана на його адресу.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Як вбачається зі скарги від 28.10.2015 р. на дії державного виконавця Франківського ВДВС Львівського МУЮ боржник просить:

- визнати протиправною та незаконною бездіяльність державного виконавця Франківського ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_5 в частині не надіслання копії постанови про відкриття виконавчого провадження №45679448 від 11.12.2014р. ЛКП «Вулецьке»;

- скасувати постанову, винесену державним виконавцем Франківського ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження №45679448 від 11.12.2014р. (а.с. 18-20).

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 ст. 1212 ГПК України передбачено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

У п.9.7 постанови пленуму Вищого господарського суду «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012р. зазначено, що встановлений у частині першій статті 1212 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 1212 ГПК судом без виклику сторін виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання.

При цьому у вирішенні питання про відновлення пропущеного строку подання скарги на бездіяльність органу Державної виконавчої служби у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення, поданої більш як через десять днів після закінчення визначеного законом строку здійснення виконавчого провадження, господарський суд має, як правило, виходити з неможливості такого відновлення. Наведене ґрунтується на тому, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Як зазначає скаржник, постанову про відкриття виконавчого провадження було винесено 11.12.2014р., проте вказана постанова на адресу ЛКП «Вулецьке» не надсилалась.

Скарга на дії органів ДВС подана до господарського суду Львівської області 28.10.2015р. Вперше скарга на дії органів ДВС була надіслана до господарського суду Львівської області 24.09.2015р. та містила дату 23.09.2015р.

Відтак, при поданні до суду скарги на дії органів ДВС скаржником пропущено процесуальний строк передбачений ч.1 ст. 1212 ГПК України.

Частині 1 ст. 53 ГПК України передбачає, що за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з приписів ст. 53 ГПК України, пропущений процесуальний строк може бути відновлений судом лише з поважних причин. Поважними визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами.

У кожному випадку суд, з врахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

В прохальній частині вищевказаної скарги ЛКП «Вулецьке» просить суд поновити строк на подання скарги на дії органів ДВС, проте, поважності причин пропуску строку скаржником не наведено.

Як вбачається із матеріалів справи №914/2510/14 ЛКП «Вулецьке» було відомо про вказану постанову. Зокрема, до апеляційної скарги на рішення господарського суду Львівської області від 29.08.2014р. (№305вих від 10.08.2015р.) скаржником було долучено клопотання про відстрочення сплати судового збору, в якому ЛКП «Вулецьке» зазначає, що Франківським ВДВС ЛМУЮ було винесено постанову про арешт коштів боржника від 29.05.2015р. (а.с. 12-17).

Отже, станом на 18.08.2015р. скаржнику було відомо про постанову про арешт коштів боржника від 29.05.2015р., а відповідно і було відомо про постанову про відкриття виконавчого провадження №45679448 від 11.12.2014р.

Крім того, зі змісту попередніх скарг на дії органів ДВС вбачається, що про існування постанови про арешт коштів, а відповідно постанови про відкриття виконавчого провадження скаржник дізнався ще раніше від працівників банку.

Відтак, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що при поданні скарги на дії (бездіяльності) органів ДВС лише 28.10.2015р., ЛКП «Вулецьке» не було доведено, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений Господарським процесуальним кодексом України строк для оскарження дій (бездіяльності) органів ДВС у скаржника не було можливості.

Враховуючи вищевикладене, зокрема, відсутність у даному випадку поважності причин пропуску встановленого законом процесуального строку на оскарження, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову ЛКП «Вулецьке» в задоволенні клопотання про відновлення пропущеного строку для подання скарги на дії (бездіяльності) органів ДВС. Відповідно, скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Проте, доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала місцевого господарського суду є законною, обґрунтованою, прийнятою з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Стаття 94 ГПК України передбачає, що апеляційна скарга подається у письмовій формі і повинна містити, зокрема документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду судовий збір становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Зі змісту п.3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013р. вбачається, що якщо строк, на який судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи може залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України або стягнути несплачену суму судового збору у прийнятті судового рішення.

З огляду на те, що ЛКП «Вулецьке» на дату прийняття постанови не подало суду доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне стягнути несплачену суму судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105, 121І Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Ухвалу господарського суду Львівської області від 30.10.2015р. у справі № 914/2510/14 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2. Стягнути з ЛКП «Вулецьке» (79012, м. Львів, вул. Братів Тимошенків,2а, ідентифікаційний код НОМЕР_1) в дохід державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 339,80 грн.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

4. Справу передати до господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Гнатюк Г.М.

ОСОБА_1