КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2015 р. Справа№ 910/16344/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

ОСОБА_1

за участю представників cторін:

позивача: ОСОБА_2, довіреність №196-11520/КР від 15.07.2015,

відповідача: ОСОБА_3, довіреність №15/15 від 17.03.2015.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київреклама

на рішення Господарського суду Київської області від 08.10.2015

у справі № 910/16344/15 (суддя Саванчук С.О.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київреклама

до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-проектна фірма Україна

про стягнення 77 702,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київреклама звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-проектна фірма Україна про стягнення 77 702,40 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.06.2015 справу № 910/16344/15 передано за підсудністю до Господарського суду Київської області.

Рішенням Господарського суду Київської області від 08.10.2015 у справі №910/16344/15 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київреклама звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 08.10.2015 у справі №910/16344/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував і порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив апеляційний господарський суд відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Київської області від 08.10.2015 у справі №910/16344/15 залишити без змін, з огляду на його законність та обґрунтованість.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2015 апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київреклама прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 22.12.2015.

Представник позивача в судовому засіданні, яке відбулось 22.12.2015, підтримав апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київреклама та просив апеляційний господарський суд її задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні, яке відбулось 22.12.2015, просив апеляційний господарський суд у задоволенні апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київреклама відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.06.2012 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київреклама (позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Будівельно-проектна фірма Україна (відповідач, підрядник) укладено Договір підряду від № 10/12-Б (далі-Договір), відповідно до пункту 1.1. якого, замовник доручає, а підрядник зобовязується на свій ризик власними або залученими силами і засобами виконати роботи за цим Договором щодо капітального ремонту нежитлових приміщень будівлі за адресою: м. Київ, Боричів узвіз, 8, згідно з проектно-кошторисною документацією, у встановлений строк, а замовник зобовязується прийняти і оплатити роботи. Обєктом робіт є нежитлові приміщення, площею 564,44 кв.м, за адресою: м. Київ, Боричів узвіз, 8, що орендуються КП Київреклама на підставі договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 29.05.2012 № 353.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.1.1., 2.1.2., 2.2., 2.3., 3.1. Договору, підрядник зобовязаний в порядку та на умовах, визначених договором, виконати роботи з капітального ремонту відповідно до кошторисної документації, яка є невідємною частиною договору. Проектно-кошторисна документація включає в себе: дефектний акт на капітальний ремонт нежитлових приміщень, площею 564,44 кв.м; кошторис витрат на виконання робіт, складений відповідно до положень ДБН, що складається з: договірної ціни, підсумкової відомості ресурсів, локального кошторису. Замовник має право вносити в період виконання робіт зміни і доповнення в проектну документацію, склад і обсяги робіт. Підрядник зобовязаний врахувати такі зміни, якщо вони передані не менш ніж за 5 робочих днів до початку виконання відповідних робіт. Рішення замовника про зміну і доповнення робіт приймаються підрядником до виконання при умові внесення їх у проектну документацію у межах договірної ціни. Такий перегляд оформлюється додатковою угодою до Договору та проектно-кошторисної документації.

Згідно з пунктами 6.1., 6.3., 7.1., 7.2. Договору, ціна договору є договірною та зазначається у додатку №1 до цього Договору. Найменування, склад, обсяг і вартість робіт зазначаються у кошторисній документації. Замовник протягом десяти робочих днів з дати укладення Договору зобовязаний перерахувати підряднику авансовий платіж у розмірі 250000,00 грн., оплата решти вартості робіт проводиться по факту їх виконання по кожному етапу відповідно до календарного плану на підставі актів приймання виконання підрядних робіт та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, за формами КБ-2в, КБ-3, з урахуванням виплаченого авансового платежу, протягом 5 робочих днів з дня підписання цих актів.

Пунктами 10.1., 10.2. Договору визначено, що гарантійний термін становить 5 років для виготовлених підрядником капітальних конструкцій та 24 місяці для некапітальних конструкцій та ремонтних робіт, з моменту передачі обєкту замовнику та підписання відповідного акту приймання передачі виконаних робіт. Всі виявлені протягом гарантійного терміну недоліки виконання робіт підрядник зобовязується усунути своїми силами та за власний рахунок в найкоротші строки, зазначені замовником.

Договір діє з моменту підписання сторонами та скріплення печатками до 31.12.2013, але, у будь-якому випадку, до остаточного виконання сторонами зобовязань (пункт 11.1 Договору).

Сторонами до Договору погоджено Договірну ціну - 968466,00 грн., додаток № 2 - Локальний кошторис № 2-1-1, Додаток № 3 - Календарний графік проведення робіт.

На виконання умов Договору, позивачем, в рахунок попередньої оплати, перераховано відповідачу 250000,00 грн., що підтверджується доданою до матеріалів справи банківською випискою по особовому рахунку за період з 03.07.2012 по 03.07.2012.

Відповідачем повністю виконано роботи за Договором, всього на суму 968466,00 грн., а позивачем вказані роботи прийняті, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма КБ-2в) за серпень 2012 року № 1 та довідкою про вартість виконаних робіт (примірна форма КБ-3) за серпень 2012 року, що підписані уповноваженими представниками та скріплені відбитками печаток обох сторін, копії зазначених акту і довідки долучені до матеріалів справи.

Докази наявності зауважень позивача до якості чи обсягів виконаних відповідачем робіт, при їх прийнятті за вищевказаним актом, в матеріалах справи відсутні.

Позивачем сплачено відповідачу решту вартості робіт у розмірі 718466,00 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи банківськими довідками від 20.08.2012 та від 08.09.2012.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, що встановлені судом, сторонами повністю виконано умови Договору підряду №10/12-Б від 18.06.2012.

Предметом спору у даній справі є обовязок відповідача повернути позивачу грошові кошти у розмірі 77702,40 грн., які сплачені за роботи, що виконані за Договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінпекції в м. Києві на І квартал 2015 року, на підставі направлення від 12.03.2015 № 734, головним державним фінансовим інспектором Дерфінінспекції в м. Києві ОСОБА_4 складено довідку від 16.03.2015, в якій встановлено завищення обсягів виконаних робіт, включених до актів виконаних робіт, в порівняні з фактично виконаними роботами, що призвело до завищення вартості виконаних підрядних робіт на суму 77702,40 грн.

Також, за підписами головного державного фінансового інспектора Держфінінспекції в м. Києві ОСОБА_4, завідуючого складом КП Київреклама ОСОБА_5 та виконробом ТОВ Будівельно-проектна фірма Україна ОСОБА_6, 18.03.2015, складено акт контрольного обміру обсягів ремонтно-будівельних робіт в КП Київреклама виконаних ТОВ Будівельно-проектна фірма Україна за період з 01.01.2012 по 01.01.2015, згідно з яким проведено вибіркові контрольні обміри ремонтно-будівельних робіт, у тому числі, спірних у даній справі.

Крім того, позивачем надано до матеріалів справи акт зняття будівельних робіт, що підписаний керівниками позивача і відповідача та скріплений відбитками їх печаток.

Відповідач заперечуючи проти позову посилався на те, що акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 за серпень 2012 року підписаний повноважними представниками обох сторін та скріплений печатками підприємств, що свідчить про прийняття позивачем обумовлених у ньому робіт без зауважень. Крім того, відповідачем зазначено, що ним проведено роботи лише на виконання умов договору від 18.06.2012 № 10/12-Б, про що складено акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 за серпень 2012 року, а не як визначено в акті контрольного обміру обсягів ремонтно-будівельних робіт, за договорами підряду від 28.03.2013 № 15/13-Б, від 01.08.2013 № 28/13А, 25.09.2014 № 25/14.

Також, відповідач зазначив, що відповідно до умов пунктів 10.1., 10.5. Договору, перелік недоліків визначається дефектним актом, проте, відповідача не було запрошено для підписання такого акту і не було проінформовано щодо виявлення недоліків, що також передбачено статтею 853 Цивільного кодексу України, посилання ж позивача на те, що вартість виконаних робіт завищена, на думку, відповідача, є безпідставними, оскільки роботи виконані на підставі договору, акт приймання робіт підписаний позивачем без зауважень, а вартість робіт відповідає підписаному кошторису і договору. Крім того, відповідачем зазначено, що акт контрольного обміру підписаний не уповноваженою на такі дії особою, оскільки представник ОСОБА_6 відповідних доручень не мав.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Частинами 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України, замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

На зазначені вимоги законодавства вказано, зокрема, у пункті 6 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 18.02.2013 № 01-06/374/2013 Про практику вирішення спорів, повязаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України).

Тобто, обовязок прийняти виконані роботи, а, у випадку виявлення недоліків робіт, негайно про них заявити (у тому числі, шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 843 Цивільного кодексу України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відшкодування збитків є видом відповідальності учасників цивільних правовідносин за шкоду, яка є негативним наслідком правопорушення. Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного звязку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків (шкоди).

Згідно з ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Причинний звязок між протиправною поведінкою порушника та збитками полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) звязку між протиправною поведінкою та настанням негативного результату.

Вказані обставини підлягають доведенню позивачем належними та допустимими у справі доказами.

Стягнення збитків як вид цивільно-правової відповідальності можливе у випадку наявності таких збитків та обґрунтованості їх розміру.

З вищевказаних норм законодавства, вбачаться, що обєктивною стороною правопорушення є наявність збитків в майновій сфері кредитора, протиправна поведінка, яка втілилась в невиконанні або неналежному виконанні боржником взятого на себе зобовязання, причинний звязок між протиправною поведінкою боржника та збитками. Відсутність хоч би одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобовязань, оскільки, в даному випадку, його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, посилання позивача на висновки перевірки Держфінінспекції в м. Києві як на підставу для задоволення позовних вимог, за переконанням суду, є неправомірним, оскільки, виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами Договору і не можуть їх змінювати, одночасно, виявлення вказаних порушень може бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

Відповідно до статті 10 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні законні вимоги органу державного фінансового контролю є обовязковими для виконання службовими особами обєкту, що ревізується, довідка інспекції чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами, однак, не позбавляє відповідну особу процесуального обовязку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Позивачем надано до матеріалів справи акт зняття будівельних робіт, що підписаний керівниками позивача і відповідача та скріплений відбитками їх печаток.

Як стверджував позивач, складання після проведення перевірки Держфінінспекцією в м. Києві акту зняття будівельних робіт та акту контрольного обміру обсягів ремонтно-будівельних робіт, за участю представників відповідача, відповідачем визнано свідоме завищення ним обсягів спірних робіт, що є підставою стягнення коштів, у частині вартості невиконаних робіт.

Сторонами оспорювались обставини підписання зазначених актів та їх правові наслідки, однак, судом враховано, що вказані документи не містять ознак ані дефектного акту, ані правочину, з якого виникають нові зобовязання сторін чи змінюються їх зобовязання за Договором, роботи, що є предметом спору у даній справі, не є прихованими недоліками, з огляду на їх характер - улаштування покритів з ламінату, ламінована підлога. Також суд погоджується з твердженнями відповідача про те, що відсутні докази того, що представник відповідача - виконроб ОСОБА_6, який підписав акт контрольного обміру обсягів ремонтно-будівельних робіт від імені відповідача, мав на це повноваження, а за своїм змістом вказаний акт нівелює зміст акту приймання-передачі робіт (примірної форми КБ-2в), що складений під час передачі результатів робіт між сторонами.

Крім того, судом встановлено, що акт контрольного обміру обсягів ремонтно-будівельних робіт фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Зазначений акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобовязання, визначені договором та підтверджені актом виконаних робіт, встановленої форми.

Згідно зі статтею 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Як встановлено судом, позивач та відповідач не оспорювали договір підряду від 18.06.2012 № 10/12-Б та не визнавали його недійсним.

Також, судом встановлено, що сторони узгодили кошторисну документацію, договірну ціну та належним чином виконали свої зобовязання за Договором; на виконання умов Договору замовником здійснено оплату виконаних робіт у повному обсязі, відповідно до договірної ціни, що була визначена сторонами як у проектно-кошторисній документації, так і у Договорі, позивач прийняв виконані роботи, не заявивши, при цьому, про недоліки, як того вимагають положення статті 853 Цивільного кодексу України, а, отже, суд вважає, що виявлені порушення не можуть змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобовязання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт та оплатами.

Відповідно до вимог ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі вищенаведеного та з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про виконання робіт підрядником і прийняття їх замовником у належний, визначений Договором між сторонами та чинним законодавством спосіб, у обсягах та вартості, що погоджені сторонами у вищезазначеному акті виконаних робіт, а тому позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київреклама про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-проектна фірма Україна 77702,40 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідачем було заявлено про застосування позовної давності у спірних правовідносинах, що заперечене позивачем, однак, з огляду на те, що суд дійшов висновку про відсутність порушеного права, а тому позовна давність застосуванню не підлягає, оскільки відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги наведене, судова колегія вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 08.10.2015 у справі №910/16344/15 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київреклама задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Київської області від 08.10.2015 у справі №910/16344/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київреклама - без задоволення.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

ОСОБА_1