ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.12.2015 Справа № 920/1743/15

За позовом: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Рубіжне, Луганська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Вікторія», смт Жовтневе, Білопільський район, Сумська область

про стягнення 48 094 грн. 43 коп.

Суддя Б.І. Лиховид

За участі представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність від 12.08.2015)

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність № 6 від 01.12.2015);

ОСОБА_4 (головний агроном)

у судовому засіданні брала участь секретар с/з ОСОБА_5

Суть спору: позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по договору № 45 від 03.07.2014 про надання сільськогосподарських послуг у сумі 29 824 грн. 00 коп., інфляційні втрати станом на червень 2015 у сумі 16 957 грн. 93 коп., 3% річних у сумі 1 127 грн. 59 коп., а також витрати по оплаті судового збору.

Представник позивача у даному судовому засіданні підтримав позовні вимоги та надав суду оригінал акту прийому передачі виконаних робі від 10.07.2014, копія якого додана до позовної заяви. Суд ознайомився з вказаним актом.

Представник відповідача у дане судове засідання подав відзив № 233 від 07.12.2015, в якому заперечує проти позовних вимог, зазначаючи, що акт, на який посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, ні директором, ні агрономом відповідача не підписувався. Представник відповідача зазначив, що оплата виконаних позивачем робіт була оплачена повністю пропорційно виконаних позивачем робіт, а виконані вони були не повному обсязі, як то передбачено умовами договору № 45 від 03.07.2014. Головний агроном безпосередньо у судовому засіданні надав пояснення, що роботи позивачем були виконані частково, а будь-яких актів виконаних робіт ним не підписувалось, оскільки у відповідності до посадової інструкції у нього відсутні на те повноваження. Представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, оцінивши надані докази, суд встановив:

Між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірмою «Вікторія» (відповідач, замовник) 03.07.2014 був укладений договір про надання сільськогосподарських послуг, відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язався надати послуги по внесенню трихограми з повітря на земельні ділянки замовника площею 3 114 га на загальну суму 49 824 грн. 00 коп., а замовник зобов`язався оплатити виконані роботи.

Згідно п. 4.1 договору, приймання здача послуг (робіт) повинна відбутись безпосередньо після фактичного надання послуг на підставі відповідного акта.

У відповідності до пунктів 5.1 та 5.2 ціна за домовленістю встановлюється у розмірі 16 грн. 00 коп. за один гектар. Замовник оплачує виконані послуги на розрахунковий рахунок або готівкою згідно акту виконаних сільськогосподарських робіт, підписанним замовником або його представником та виконавцем. Загальна вартість робіт коригується в більший чи менший бік, в залежності від об`єму фактично виконаних робіт.

Пунктом 5.4 сторони узгодили строк оплати виконаних робіт протягом місяця з дати підписання акту виконаних робіт.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Договір № 45 від 03.07.2014 підписаний позивачем та директором відповідача, скріплений печатками сторін, відповідає вимогам, передбаченим ст. ст. 628 та 639 Цивільного кодексу України щодо змісту та форми договору, не визнавався недійсним в судовому порядку.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України закріплено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Представник позивача, в обґрунтування позовних вимог, посилається на Акт прийому передачі виконаних робіт від 10.07.2014.

При цьому, вказаний Акт не приймається судом в якості доказу, у розумінні статті 34 ГПК України, виконання позивачем сільськогосподарських робіт, оскільки на вказаному Акті відсутня печатка відповідача, а також підпис у графі генерального директора відповідача явно не відповідає підпису генерального директора відповідача в укладеному між сторонами договорі № 45 від 03.07.2014.

Крім того, представник позивача у судовому засіданні зазначав, що від імені відповідача в Акті виконаних робіт підпис здійснив агроном відповідача. Проте головний агроном відповідача, у відповідності до посадової інструкції, наданої суду, не мав повноважень щодо здійснення дій від імені відповідача, в тому числі і підписання акту виконаних робіт, про що і зазначено у письмових поясненнях головного агронома відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на рахунок позивача було сплачену грошову суму у розмірі 20 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 1331 від 03.07.2014 та № 1375 від 16.07.2014. Вказані кошти були сплачені відповідачем на виконання умов договору № 45 від 03.07.2014 за фактично виконані позивачем роботи на площі 1 250 га, про що зафіксовано в акті виконаних робіт від 15.07.2014, підписаного директором відповідача та скріпленого печаткою відповідача. Вказаний акт не був підписаний позивачем (проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1) в силу об`єктивних причин, що склались у державі у 2014 році.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем було частково виконані сільськогосподарські роботи на земельній ділянці площею 1 250 га на виконання умов укладеного між сторонами договору № 45 від 03.07.2014 і які були повністю оплачені відповідачем, у зв`язку з чим у позивача відсутні підстави для вимог щодо оплати невиконаної ним частини сільськогосподарських робіт.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач, з урахуванням всіх обставин справи, не подав суду достатньо доказів, які обєктивно і у визначеному законом порядку підтвердили б його позицію. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

відповідно до Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову - відмовити

Повне рішення складено 23.12.2015р.

СУДДЯ Б.І. ЛИХОВИД