ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" грудня 2015 р. Справа № 926/1658/15
За позовом Чернівецького національного університету імені ОСОБА_1, м. Чернівці

до міського комунального підприємства Чернівцітеплокомуненерго, м. Чернівці

треті особи без самостійних вимог на предмет спору

на стороні позивача 1) державна фінансова інспекція в Чернівецькій області;

на стороні відповідача 2) виконавчий комітет Чернівецької міської ради,

3) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 456845,13 грн.

Суддя Т.І. Ковальчук

Представники:

Позивача ОСОБА_2, дов. № 30/19-1030 від 10.04.2015 р.

Відповідача ОСОБА_3, дов. № 2862 від 31.12.2014 р., ОСОБА_4, дов. № 2863 від 31.12.2014 р., ОСОБА_5, дов № 1872 від 11.11.2015 р.

Третіх осіб: 1) ОСОБА_6, дов. № 24-25-17-17/6638 від 06.11.2016 р., ОСОБА_7, дов. № 84-25-17-17/2312 від 14.04.2015 р.

2) ОСОБА_8, дов. № 01/02-18/601 від 02.06.2014 р.

3) ОСОБА_9, дов. № 20 від 31.12.2014 р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 456845,13 грн., що зайво сплачені позивачем унаслідок неправомірного застосування відповідачем встановленого виконкомом Чернівецької міської ради тарифу на постачання теплової енергії.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі укладених з відповідачем договорів останній здійснював постачання позивачеві теплової енергії, а позивач оплачував отриману теплову енергію за двоставковим тарифом, умовно-постійна частина якого для споживачів із засобами обліку в розмірі 1,21 грн. (з ПДВ) за 1 м2 приведеної площі для населення (гуртожитки) встановлена рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 122/4 від 22.02.2011 р. Однак, відповідно до Законів України Про місцеве самоврядування в Україні, Про державне регулювання у сфері комунальних послуг з 22.07.2010 р. з повноважень органів місцевого самоврядування виключено право встановлювати тарифи на теплову енергію для субєктів природних монополій, яким є МКП Чернівцітеплокомуненерго, такі повноваження надано Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, а до її створення Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Постановою НКРЕ від 14.12.2010 р. № 1734 з 01.01.2011 р. для МКП Чернівцітеплокомуненерго затверджено тариф на теплову енергію для населення в розмірі 225,89 грн. на 1 Гкал (без ПДВ), який (тариф) був чинний до 01.07.2014 р. Однак, зазначається у позові, відповідач нараховував плату за теплову енергію для гуртожитків позивача за тарифом, затвердженим рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради, а не постановою НКРЕ, у результаті чого за період з червня 2012 року по червень 2014 року позивач зайво оплатив за теплопостачання 456845,13 грн., чим університету завдано матеріальну шкоду (збитки) і що підтверджується актом ревізії державної фінансової інспекції в Чернівецькій області. Зазначені кошти позивач просить стягнути з відповідача відповідно до ст. 1212 ЦК України, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідач, займаючи монопольне становище на ринку постачання теплоенергії, набув їх неправомірно, застосовуючи завищені ціни на теплову енергію.

Провадження у справі порушено ухвалою від 23.10.2015 р., розгляд справи в судовому засіданні призначено на 12.11.2015 р., до участі у справі третіми особами без самостійних вимог на предмет спору залучено державну фінансову інспекцію в Чернівецькій області на стороні позивача та виконавчий комітет Чернівецької міської ради і Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на стороні відповідача.

Відповідач надав відзив на позов від 11.11.2015 р. та доповнення до відзиву від 24.11.2015 р., у яких позов не визнав та пояснив, що затверджені постановою НКРЕ № 1734 від 14.12.2010 р. тарифи на теплову енергію МКП Чернівцітеплокомуненерго для населення стосуються корегування паливної складової умовно-змінної частини двоставкового діючого тарифу, а умовно-постійна частина двоставкового тарифу затверджена рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради у відповідності до ст. 10 Закону України Про ціни і ціноутворення, ст.ст. 7, 13, 31 Закону України Про житлово-комунальні послуги, ст. 20 Закону України Про теплопостачання. При цьому, зазначає відповідач, плату за послуги з теплопостачання МКП Чернівцітеплокомуненерго отримувало на підставі укладених з позивачем договорів, тому спірні кошти отримані підприємством за наявних правових підстав і не можуть бути витребувані у нього в порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України, окрім того, спірні кошти не можна кваліфікувати як збитки, оскільки в діях відповідача відсутні необхідні складові господарського правопорушення, за наявності якого виникає обовязок відшкодувати збитки (а.с. 131-137, 171-175).

Третя особа Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП), надала письмові пояснення від 12.11.2015 р., в яких зазначила, що Нацкомісія, яка у відповідності до закону виконує функції державного регулювання у сфері теплопостачання, у звязку зі зміною ціни на природний газ для субєктів господарювання, які виробляють теплову енергію для надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання, постановою від 14.12.2010 р. № 1734 встановила тариф на теплову енергію для населення в розмірі 225,89 грн. за 1 Гкал, при цьому умовно-змінну (паливну) складову двоставкових тарифів Нацкомісія не затверджувала, тому умовно-змінна частина двоставкового тарифу є чинною в розмірі, встановленому виконавчим комітетом Чернівецької міської ради (а.с. 147-150).

Третя особа Державна фінансова інспекція в Чернівецькій області надала письмові пояснення від 20.11.2015 р. та 30.11.2015 р., у яких позов підтримала і вказала, що згідно умов укладених між позивачем і відповідачем договорів про надання послуг з теплопостачання МКП Чернівцітеплокомуненерго застосовувало затверджені рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 22.02.2011 р. № 122/4 тарифи у той час, як з 22.07.2010 р. набрав чинності Закон України Про державне регулювання у сфері комунальних послуг, відповідно до якого державне регулювання тарифів на теплову енергію субєктам природних монополій (яким є відповідач) у сфері теплопостачання віднесено до компетенції НКРЕКП (до її утворення НКРЕ), а органи місцевого самоврядування позбавлено таких повноважень. Постановою НКРЕ № 1734 від 14.12.2010 р., зазначено в поясненнях ДФІ в Чернівецькій області, затверджено тариф на теплову енергію для населення 225,89 грн., який був чинний з 01.01.2011 р. по 01.07.2014 р. і саме цей тариф повинен був застосовувати відповідач у відносинах з позивачем, а не встановлений рішенням Чернівецького МВК. Окрім того, приєднане теплове навантаження в розрахунку на 1 кв. м приведеної площі за Законом України Про теплопостачання не визначено як товар в комунальних послугах, а встановлений рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 22.02.2011 р. № 122/4 двоставковий тариф не відповідає тарифу, затвердженому Постановою НКРЕ № 1734 від 14.12.2010 р., унаслідок допущеного порушення позивачеві завдано збитків на суму 456855,13 грн. Також у поясненнях ДФІ в Чернівецькій області зазначено, що оскільки предметом укладених між позивачем і відповідачем договорів є постачання теплової енергії, то виходячи з ст. 6 Закону України Про національну комісію регулювання ринку комунальних послуг України тарифи на теплову енергію для МКП Чернівцітеплокомуненерго повинні затверджуватися НРЕКП а не органом місцевого самоврядування (а.с. 210-213, 214-215).

Третя особа виконавчий комітет Чернівецької міської ради письмових пояснень на позов не надала.

У ході розгляду справи в судових засіданнях оголошувалися перерви: 12.11.2015 р. до 10-00 год. 01.12.2015 р., 01.12.2015 р. до 10-00 год. 22.12.2015 р.

Представники позивача і третьої особи державної фінансової інспекції в Чернівецькій області в судовому засіданні позов підтримали, пояснили, що під час ревізії господарсько-фінансової діяльності Чернівецького національного університету імені ОСОБА_1 ДФІ в Чернівецькій області було виявлено, що відповідач надавав позивачеві послуги з централізованого опалення гуртожитків за двоставковим тарифом, який не відповідає одноставковому тарифу, встановленому для нього як монополіста на ринку надання послуг з теплопостачання Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у результаті чого за рахунок сплати непередбаченої постановою НКРЕ № 1734 від 14.12.2010 р. умовно-постійної складової двоставкового тарифу позивач зайво сплатив відповідачеві кошти в розмірі 456845,13 грн.; зазначені кошти отримані відповідачем безпідставно, тому підлягають стягненню на користь позивача за правилами ст. 1212 ЦК України.

Представники відповідача проти позову заперечували, пояснили, що послуги з централізованого опалення гуртожитків надавалися позивачеві на підставі укладених з ним договорів за затвердженим виконавчим комітетом Чернівецької міської ради та в подальшому скоригованим у відповідності до постанови НКРЕ № 1734 від 14.12.2010 р. двоставковим тарифом для населення, на звернення МКП Чернівцітеплокомуненерго НКРЕ розяснила, що постановою № 1734 від 14.12.2010 р. встановлено лише паливну (умовно-змінну) складову діючого двоставкового тарифу, тому надання послуг за двоставковим тарифом відповідає укладеним з позивачем договорам і чинному законодавству. Також стверджували, що кошти, набуті стороною в договірних зобовязаннях, не можуть бути витребувані як безпідставно отримані відповідно до ст. 1212 ЦК України, а також, що відсутні підстави для стягнення спірних коштів як збитків.

Представник третьої особи виконавчого комітету Чернівецької міської ради просив у позові відмовити, пояснив, що двоставковий тариф на послуги з централізованого опалення встановлений рішенням міськвиконкому у відповідності до чинного законодавства, зазначене рішення не скасовано в установленому порядку, відтак, протягом строку дії є обовязковим до виконання всіма субєктами, що діють на території відповідної територіальної громади.

Представник третьої особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, пояснив, що постановою НКРЕ № 1734 від 14.12.2010 р. для МПК Чернівцітеплокомуненерго було переглянуто паливну складову одноставкового тарифу на теплову енергію, у разі якщо діючим був двоставковий тариф, то таке корегування стосувалося лише умовно-змінної його частини, а умовно-постійна частина тарифу не переглядалася і не корегувалася, тому відповідач правомірно застосовував двоставковий тариф, затверджений виконавчим комітетом міської ради, а позов, у свою чергу, є безпідставним.

Заслухавши пояснення представників сторін і третіх осіб, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

Між позивачем Чернівецьким національним університетом імені ОСОБА_1 (далі ЧНУ ім. Ю. Федьковича, Університет) та відповідачем МКП Чернівцітеплокомуненерго в період з 01.06.2012 р. по 01.07.2014 р. (період, протягом якого існували спірні правовідносини) було укладено низку договорів, на підставі яких відповідач надавав позивачеві послуги з централізованого опалення, в тому числі для гуртожитків (категорія населення), а саме:

1) договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 208 від 19 вересня 2006 року, діяв з 19.09.2006 р. по 26 липня 2012 року;

2) договір купівлі-продажу теплової енергії № 208 від 26 липня 2012 року. діяв з 26 липня 2012 року по 22 лютого 2013 року;

2) договір закупівлі за державні кошти № 0208 від 22 лютого 2013 року, діяв з 22 лютого 2013 року по 19 березня 2013 року;

3) договір закупівлі за державні кошти № 0208 від 19 березня 2013 року, діяв з 19 березня 2013 року по 29 березня 2013 року;

4) договір закупівлі за державні кошти № 0208 від 29 березня 2013 року, діяв з 29 березня 2013 року по 30 січня 2014 року;

5) договір купівлі-продажу теплової енергії № 0208 від 30 січня 2014 року, діяв з 30 січня 2014 року по 29 квітня 2014 року;

6) договір закупівлі за державні кошти № 0208 від 29 квітня 2014 року, діяв з 29 квітня 2014 року по 23 лютого 2015 року (а.с. 20-72, 176-183).

За умовами зазначених договорів:

- теплопостачальна організація (відповідач) зобовязується постачати споживачеві (позивач) теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором (п. 1.1.);

- розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами, затвердженими в установленому порядку (пункт 4.1);

- розмір двоставкових тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії на момент укладення договорів (крім договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 208 від 19.09.2006 р.) становить:

· плата за одиницю приєднаного теплового навантаження для населення із засобами обліку та без засобів обліку 1,21 (з ПДВ) грн. за 1 кв. м приведеної площі щомісячно протягом року;

· тариф за одиницю фактично спожитої теплової енергії для споживачів із засобами обліку та без засобів обліку в розрахунку на 1 Гкал щомісячно протягом опалювального сезону: умовно-змінна частина із засобами обліку для населення 168,56 грн. за 1 Гкал (з ПДВ) (пункти 4.1,4.2,4.2.1, 4.2.2). За договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 208 від 19.09.2006 р. тариф на теплову енергію для гуртожитків початково встановлено 180,57 грн. за 1 Гкал, у спірний період зазначений тариф не застосовувався.

Протягом періоду з 01.06.2012 р. по 01.07.2014 р. відповідач постачав позивачеві теплову енергію на централізоване опалення службових приміщень і гуртожитків, рахунки на оплату за послуги з централізованого опалення для гуртожитків виставляв за зазначеним вище двоставковим тарифом за даними теплолічильників.

25.06.2015 р. державною фінансовою інспекцією Чернівецькій області було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності ЧНУ ім. Ю.Федьковича, за результатами якої складено ОСОБА_9 ревізії від 25.06.2015 р. № 03-40/14.

За результатами розгляду заперечень ЧНУ ім. Ю. Федьковича на акт ревізії в частині висновків щодо оплати за послуги з теплопостачання фінінспекцією складено висновок, з якого випливає наступне.

Під час ревізії, зокрема, встановлено, що з 01.06.2012 р. по 01.07.2014 р. МКП Чернівцітеплокомуненерго виставив Університету рахунки за теплову енергію для населення (гуртожитки по вул. Небесної Сотні, 2, 4), а Університет оплатив по двоставковому тарифу для населення:

- за одиницю фактично спожитої теплової енергії для споживачів із засобами обліку в розрахунку за 1 ГКал в розмірі 168,56 грн. з ПДВ за 1 ГКал щомісячно протягом опалювального періоду в загальному на 727666,95 грн., в тому числі за період з 01.06.2012 р. по 31.12.2012 р. за 1183,02 Гкал на загальну суму 199409,90 грн., за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. за 2018,20 Гкал на загальну суму 340187,87 грн., за період з 01.01.2014 р. по 31.07.2014 р. за 1115,74 Гкал на загальну суму 188069,18 грн.;

- за одиницю теплового навантаження в розрахунку на 1 кв.м площі щомісячно протягом року для споживачів із засобами обліку та без засобів обліку в розмірі 1,21 грн. в загальному на 899367,89 грн., в тому числі за період з 01.06.2012 р. по 31.12.2012 р. на загальну суму 251599,15 грн., за період з 01.04.2013 р. по 31.12.2013 р. на загальну суму 431812,51 грн., за період з 01.01.2014 р. по 31.07.2014 року на загальну суму 215956,23 грн. (а.с. 100-107).

Ревізорами зроблено висновок, що ЧНУ ім. Ю. Федьковича здійснював оплату МКП Чернівцітеплокомуненерго за теплову енергію для опалення гуртожитків за тарифами, що були затверджені рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 122/4 від 22.02.2011 р. Про встановлення скоригованих двоставкових тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії на централізоване опалення та одноставкових тарифів на теплову енергію, гаряче водопостачання (підігрів) води та визнання таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету міської ради з цього питання, у той час як постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 14.12.2010 р. № 1734 для МКП Чернівцітеплокомуненерго з 01.01.2011 р. затверджено тариф на теплову енергію для населення в розмірі 225,89 грн. на 1 Гкал (без ПДВ), який (тариф) був чинний до 01.07.2014 р. і саме за цим тарифом належало здійснювати розрахунки за спожите тепло для опалення гуртожитків.

У звязку з цим, зазначено ревізорами у висновку на заперечення, згідно з тарифом, передбаченим постановою НКРЕ № 1734, протягом червня 2012 - червня 2014 року Університетом в загальному спожито 4316,96 Гкал на суму 1170189,72 грн., проте, за вказаний період МКП Чернівцітеплокомунерго нараховано плати на загальну суму 1627035,04 грн., у тому числі по тарифу 168,56 грн. з ПДВ за 1 Гкал щомісячно протягом опалювального періоду на 727666,95 грн. та по тарифу 1,21 грн. за 1 кв.м. площі щомісячно протягом року в загальному на 899367,89 грн. Таким чином, підсумовує ДФІ в Чернівецькій області, в порушення ст.ст. 1, 20 Закону України Про теплопостачання, ст. 5 Закону України Про житлово-комунальні послуги внаслідок неправомірного застосування тарифу на постачання теплової енергії, встановленого виконкомом Чернівецької міської ради, Університетом зайво оплачено за теплопостачання за рахунок коштів спеціального фонду кошторису за КПКВ 20101160 на загальну суму 456845,13 грн. (виходячи з тарифу, встановленого НКРЕ), в тому числі за період з 01.06.2012 р. по 31.12.2012 р. на 130330,18 грн., за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. на 224930,95 грн., за період з 01.01.2014 р. по 31.06.2014 р. на 101584,00 грн., внаслідок чого Університету завдано матеріальної шкоди (збитків) на 456845,13 грн.

17.06.2015 р. ДФІ в Чернівецькій області проведено оформлену відповідною довідкою за № 03-41/219-з зустрічну звірку щодо документального підтвердження виду, обсягу операцій та розрахунків, зясування їх реальності та повноти відображення в обліку Чернівецького національного університету ім. Ю. Федьковича в МКП Чернівцітеплокомуненерго за період з 01.06.2012 року по 30.04.2015 р.

У довідці зустрічної звірки зафіксовано такі ж дані стосовно кількості спожитої теплової енергії на централізоване опалення гуртожитків позивача по вул. Небесної Сотні 2, 4 в м. Чернівцях, застосованих тарифів та фактичної оплати, що й в акті ревізії від 25.06.2015 р. № 03-40/14 (а.с. 112-114).

21.07.2015 р. ДФІ в Чернівецькій області направило ЧНУ ім. Ю. Федьковича вимогу щодо усунення порушень законодавства, в якій серед іншого зазначила про порушення ст. 20 Закону України Про теплопостачання, ст. 5 Закону України Про житлово-комунальні послуги внаслідок неправомірного застосування тарифу на постачання теплової енергії, встановленого у договорах у відповідності до рішення виконкому Чернівецької міської ради, та зайву сплату Університетом МКП Чернівцітеплокомуненерго протягом періоду з 01.06.2012 року по 01.07.2014 року за рахунок коштів спеціального фонду кошторису за постачання теплової енергії для гуртожитків загалом 456845,13 гривень, і висунула вимогу про стягнення Університетом з МКП Чернівцітеплокомуненерго матеріальної шкоди в сумі 456845,13 грн. (а.с. 108-110).

Обсяг постачання і фактично нарахована та оплачена ЧНУ ім. Ю. Федьковича вартість теплової енергії згідно тарифів для населення (гуртожитки) за спірний період на загальну суму 1627034,84 грн. відображено в довідках МКП Чернівцітеплокомуненерго на аркушах справи 115,117,119,120-121.

Відповідачем здійснено також розрахунки вартості спожитої ЧНУ ім. Ю. Федьковича теплової енергії згідно тарифів НКРЕ для населення (гуртожитки) за червень-грудень 2012 р., за 2013 рік та за січень-червень 2014 року, згідно яких розрахунково така вартість складає 1170189,72 грн., різниця між фактично застосованим тарифом і тарифом НКРЕ становить 456845,12 грн., тобто суму, яку заявлено позивачем до стягнення (а.с. 122-124).

Спору між сторонами щодо обсягу фактично спожитої теплової енергії на централізоване опалення гуртожитків та фактично сплачених позивачем відповідачеві коштів за тепло за період з 01.06.2012 р. по 01.07.2014 р. між сторонами немає, в звязку з чим суд не витребовував повний акт ревізії ДФІ в Чернівецькій області, рахунки відповідача на оплату за послуги з теплопостачання за спірний період та платіжні доручення про оплату.

У відповідності до ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Таким чином, спір між сторонами виник у звязку із застосуванням тарифів на теплову енергію та житлово-комунальних послуг з централізованого опалення для населення, що призвело, на думку позивача, до зайвої сплати коштів, а саме: які тарифи на зазначені послуги повинні застосовуватися до позивача за спірний період: затверджені рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 122/4 від 22.02.2011 р. Про встановлення скоригованих двоставкових тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії на централізоване опалення та одноставкових тарифів на теплову енергію, гаряче водопостачання (підігрів) води та визнання таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету міської ради з цього питання, чи затверджені постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 1734 від 14.12.2010 р.

Так, рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 22.02.2011 р. № 122/4 Про встановлення скоригованих двоставкових тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії на централізоване опалення та одноставкових тарифів на теплову енергію, гаряче водопостачання (підігрів) води та визнання таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету міської ради з цього питання в пункті 1 встановлено з 01 березня 2011 року скоригований двоставковий тариф на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії на централізоване опалення (додаток № 1), а саме для населення: плата за одиницю приєднаного теплового навантаження в розрахунку на 1 кв.м приведеної площі щомісячно протягом року для споживачів із засобами обліку та без засобів обліку 1,21 грн. з ПДВ, тариф за одиницю фактично спожитої теплової енергії для споживачів із засобами обліку в розрахунку 1 Гкал щомісячно протягом опалювального періоду 168,56 грн. з ПДВ (а.с. 96-98).

Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 1734 від 14.12.2010 р. затверджено міському комунальному підприємству Чернівцітеплокомуненерго тариф на теплову енергію для населення 225,89 грн. за 1 Гкал (без ПДВ) з 01 січня 2011 року (а.с. 87).

Разом з тим, як зазначено в поданих третьою особою НКРЕКП даних про тарифи для населення по МКП Чернівцітеплокомуненерго з 01.01.2009 р. по 01.10.2015 р., двоставковий тариф на теплову енергію згідно рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 22.02.2011 р. діяв з 01.03.2011 р. до 01.07.2014 р. дати набрання чинності постановою НКРЕКП № 311 від 08.04.2014 р. Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення МКП Чернівцітеплокомуненерго, якою для підприємства встановлено тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення на рівні:

тариф на теплову енергію - 265,78 грн./Гкал (без ПДВ) за такими складовими:

тариф на виробництво теплової енергії - 242,80 грн./Гкал (без ПДВ);

тариф на транспортування теплової енергії - 22,43 грн./Гкал (без ПДВ);

тариф на постачання теплової енергії - 0,55 грн./Гкал (без ПДВ) (а.с. 151-152).

Також цією постановою НКРЕКП установлено структуру тарифів для МПК Чернівціотеплокомуненерго на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення згідно з додатками 1, 2, 3, 4 до цієї постанови.

З огляду на існування між сторонами договірних відносин з енергопостачання суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 714 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Таким чином, укладені між сторонами спору названі вище договори купівлі-продажу теплової енергії, закупівлі за державні кошти за своєю правовою природою є договорами енергопостачання, якими охоплюються ті правовідносини, які складаються під час постачання споживачам теплової енергії через приєднану мережу. При цьому дані договори теплопостачання включають в себе три категорії споживачів бюджетні установи, інші споживачі та населення, відтак, суд погоджується з доводами відповідача, що ці договори обєднують як постачання теплової енергії, так і надання комунальних послуг з централізованого опалення, тобто мають характер змішаних договорів.

Зокрема, рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 23.08.2011 р. № 517/14 Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг в житловому фонді м. Чернівців та визнання такими, що втратили чинність, рішення виконавчого комітету з цих питань МКП Чернівцітеплокомуненерго визначено виконавцем житлово-комунальних послуг в житловому фонді м. Чернівців з централізованого теплопостачання (а.с. 227-237).

Основними Законами, які визначають правові, економічні та організаційні засади діяльності на обєктах сфери теплопостачання, регулювання відносин, повязаних з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії, а також організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, є Закони України Про теплопостачання та Про житлово-комунальні послуги.

Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України Про теплопостачання споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 20 зазначеного Закону встановлено, що тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється субєктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.

Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 8 вересня 2000 року № 191, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.11.2000 р. за № 776/4997, були затверджені Правила розрахунку двоставкового тарифу на теплову енергію та гарячу воду (далі Правила-191), які поширювалися на всі теплопостачальні організації комунальної енергетики незалежно від їх відомчої належності та форми власності, а також на споживачів, і визначали порядок розрахунку вартості виробництва, транспортування та розподілення теплової енергії та гарячої води, яка забезпечує рентабельну діяльність теплопостачальних організацій при стимулюванні процесу економії теплової енергії та гарячої води споживачем.

Зазначені Правила-191 діяли до набрання чинності наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 липня 2010 року № 214 Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 8 вересня 2000 року № 191 Про затвердження Правил розрахунку двоставкового тарифу на теплову енергію та гарячу воду.

Відповідно до п. 1.2 Правил-191 рішення про перехід до розрахунків між споживачами та теплопостачальними організаціями за двоставковими тарифами приймається місцевими органами виконавчої влади та самоврядування.

Пунктом 1.4 Правил-191 визначено, що двоставковий тариф це тариф на послуги теплопостачання, який складається з річної вартості обслуговування одиниці приєднаного теплового навантаження та вартості одиниці спожитої теплової енергії. Приєднане теплове навантаження визначається технічними умовами на приєднання споживача та обумовлюються договором між теплопостачальною організацією та споживачем про використання теплової енергії та гарячої води, а кількість спожитої теплової енергії обчислюється теплолічильником або при його відсутності за розрахунком згідно з Правилами користування тепловою енергією (п. 1.5 Правил-191).

Постановою Кабінету Міністрів України № 955 від 10.07.2006 р. Про затвердження Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води було затверджено Порядок формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води (далі Порядок-955), до якого постановою КМУ України від 02.03.2010 р. № 231 Про внесення змін до Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води були внесені зміни, які передбачали поряд із одноставковим застосування двоставкового тарифу на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води.

При цьому, згідно з пунктом 113 Порядку-955 в редакції, чинній станом на 22.04.2011 р. двоставковий тариф на послуги з централізованого опалення складається з:

- умовно-змінної частини тарифу, яка компенсує умовно-змінну частину витрат і визначається в розрахунку на 1 Гкал теплової енергії, спожитої на централізоване опалення, або в розрахунку на 1 кв. метр загальної опалюваної площі відповідно до розрахункової норми витрат теплової енергії на опалення в даному населеному пункті для житлових будинків, не обладнаних лічильниками теплової енергії (рядок 11 додатка 5), та відповідної частини прибутку (так звана паливна складова);

- річної (місячної) абонентської плати, яка компенсує умовно-постійну частину витрат на надання послуг з централізованого опалення і розраховується на теплове навантаження обєкта теплоспоживання на 1 Гкал/г або для населення, за відсутності в житлових будинках приладів обліку, на 1 кв. метр загальної опалюваної площі відповідно до нормативної величини питомого теплового навантаження системи опалення в даному населеному пункті (рядок 12 додатка 5), та відповідної частини прибутку.

Даний Порядок діяв до 18.08.2011 р. дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 р. № 869 Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги, якою (постановою) затверджено Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води (далі Порядок-869). Зазначеним Порядком також передбачено формування двоставкових тарифів на теплову енергію, Пунктом 42 Порядку-869 встановлено, що умовно-постійна частина двоставкового тарифу визначається, зокрема, як абонентська плата за 1 Гкал/год. теплового навантаження обєктів теплоспоживання.

Відповідно до статей 7, 14, 31, 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги в редакції, що діяла до 31.10.2010 р., підпункту 2 пункту а частини 1 статті 28 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні в редакції, що діяла до 31.10.2010 р., до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належало встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону, в тому числі тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії на централізоване опалення.

22.07.2010 р. набув законної сили Закон України Про державне регулювання у сфері комунальних послуг, у відповідності до статті 5, абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 6 якого Національна комісія регулювання ринку комунальних послуг України як державний колегіальний орган виконавчої влади, що здійснює державне регулювання у сфері теплопостачання (крім діяльності субєктів господарювання, які здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні або поновлювані джерела енергії), централізованого водопостачання та водовідведення, застосовує, зокрема, такі засоби регуляторного впливу як встановлення тарифів на комунальні послуги для субєктів природних монополій та субєктів господарювання на суміжних ринках.

Частиною 2 статті 5 Закону України Про природні монополії в редакції до 08.01.2013 р. встановлювалося, що перелік субєктів природних монополій складається та ведеться Антимонопольним комітетом України відповідно до його повноважень; зазначеною нормою Закону у чинній редакції передбачено, що зведений перелік субєктів природних монополій ведеться Антимонопольним комітетом України на підставі реєстрів субєктів природних монополій у сфері житлово-комунального господарства, що формуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, а в інших сферах, в яких діють субєкти природних монополій, національними комісіями регулювання природних монополій у відповідній сфері або органами виконавчої влади, що здійснюють функції такого регулювання до створення зазначених комісій.

З наданої відповідачем роздруківки з веб-сайту Антимонопольного комітету України видно, що станом на 12.11.2015 р. МКП Чернівцітеплокомуненерго включено до Зведеного переліку субєктів природних монополій щодо транспортування теплової енергії магістральними та місцевими розподільчими тепловими мережами (а.с. 222-224). При цьому відповідач підтверджує свій статус монополіста на ринку послуг виробництва, транспортування і постачання теплової енергії у спірний період з 01.06.2012 р. по 01.07.2014 р.

Згідно зі ст. 6 Закону України Про державне регулювання у сфері комунальних послуг Національна комісія, що здійснює регулювання ринку комунальних послуг України здійснює, зокрема:

- ліцензування господарської діяльності з виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії в обсягах, що перевищують рівень, який встановлюється умовами та правилами провадження господарської діяльності (ліцензійними умовами);

- розроблення і затвердження ліцензійних умов та порядку контролю за їх дотриманням у сфері теплопостачання;

- розроблення порядків (методик) формування тарифів на комунальні послуги для субєктів природних монополій та субєктів господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг;

- встановлення тарифів на комунальні послуги субєктам природних монополій та субєктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Первісно двоставкові тарифи на теплову енергію для МКП Чернівцітеплокомуненерго були встановлені рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 1031/24 від 30.12.2008 р. Про затвердження норм витрат тепла, розмірів двоставкових тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії на централізоване опалення та одноставкових тарифів на теплову енергію на гаряче водопостачання (підігрів) та визнання таким, що втратило чинність, рішення виконавчого комітету міської ради від 08.07.2008 р. № 499/13 (а.с. 91-95).

Згідно вказаного рішення такій категорії як населення встановлювався двоставковий тариф:

1,21 грн. з ПДВ плата за одиницю приєднаного теплового навантаження в розрахунку на 1 кв м приведеної площі щомісячно протягом року для споживачів із засобами обліку та без засобів обліку;

143,91 грн. тариф за одиницю фактично спожитої теплової енергії для споживачів із засобами обліку в розрахунку на 1 Гкал щомісячно протягом опалювального періоду (додаток 2, а.с. 94).

У ході здійснення регуляторної діяльності Національна комісія регулювання електроенергетики України (яка виконувала повноваження НКРЕКП до створення останньої) направила до Ради міністрів АРК Крим, обласних, Київської, Севастопольської міських державних адміністрацій листа від 23.07.2010 р. № 4562/23/17-10, в якому з метою перегляду тарифів на виробництво теплової енергії у звязку зі зміною ціни на природний газ для субєктів господарювання, які виробляють теплову енергію для надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання, просила надати завірені в установленому порядку копії рішень про затвердження тарифів на виробництво теплової енергії та розрахунки цих тарифів, встановлених субєктам господарювання, які мають видані Міністерством з питань житлово-комунального господарства ліцензії з виробництва теплової енергії, з постачання і транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами (а.с. 138).

МКП Чернівцітеплокомуненерго як субєкт господарювання, що мав на той час ліцензію Міністерства з питань житлово-комунального господарства України на виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії (крім певних видів господарської діяльності у сфері теплопостачання, якщо теплова енергія виробляється на теплоелектроцентралях, когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії) від 22.06.2007 р. надіслало до НРКЕ листом від 06.08.2010 р. № 1662 копію рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 30.12.2008 р. № 1031/24 Про затвердження норм витрат тепла, розмірів двоставкових тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії на централізоване опалення та одноставкових тарифів на теплову енергію на гаряче водопостачання (підігрів) та визнання таким, що втратило чинність, рішення виконавчого комітету міської ради від 08.07.2008 р. № 499/13, копії висновків щодо розрахунку економічно обгрунтованих планових витрат, які були надані Державною інспекцією з контролю за цінами в Чернівецькій області, та розрахунки цих тарифів (а.с. 241).

На підставі поданих відповідачем документів йому й було затверджено постановою НКРЕ № 1734 від 14.12.2010 р. тариф на теплову енергію для населення в розмірі 225,89 грн. на 1 Гкал (без ПДВ) з 01.01.2011 р.

У звязку із затвердженням зазначеного тарифу відповідач звернувся до НКРЕ з листом від 23.12.2010 р. № 3289 і просило надати структуру двоставкового тарифу на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії для населення, на що отримало розяснення НКРЕ від 18.01.2011 р. № 333/25/17-11, що під час коригування тарифів на теплову енергію для підприємств житлово-комунального господарства на позачерговому засіданні Комісії 14 грудня 2010 р. було прийнято рішення в частині перегляду паливної складової одноставкового (умовно-змінної частини двоставкового) діючого тарифу на теплову енергію, що є першим етапом приведення тарифів на теплову енергію до економічно обґрунтованого рівня (а.с. 140,141).

Таким чином, з даного листа Комісії випливає і підтверджено представником третьої особи НКРЕКП у судовому засіданні, що за умови дії двоставкового тарифу на постачання теплової енергії для відповідача на час прийняття постанови НКРЕ № 1734 від 14.12.2010 р. коригування тарифу мало місце лише в частині паливної складової (умовно-змінна частина двоставкового тарифу), а умовно-постійна складова (плата за приєднане теплове навантаження, у спірному випадку 1,21 грн. з ПДВ на 1 кв. м приведеної площі щомісячно протягом року) не змінювалася і не відмінялася, тобто підлягала застосуванню до її коригування чи відміни.

З урахуванням зазначеного виконавчий комітет Чернівецької міської ради й установив рішенням від 22.02.2011 р. № 122/4 скоригований двоставковий тариф на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії на централізоване опалення для населення у складі умовно-змінної частини 168,56 грн. за одиницю спожитої теплової енергії та умовно-постійної частини 1,21 грн. плати за одиницю приєднаного теплового навантаження.

Суд відхиляє твердження представників позивача і третьої особи Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області, що за змістом постанови НКРЕ № 1734 від 14.12.2010 р. відповідачеві встановлено тариф на теплову енергію для населення в розмірі 225,89 грн. на 1 Гкал (без ПДВ), а не скориговано умовно-змінну частину двоставкового тарифу, тому згадане рішення МВК є незаконним у відповідній частині, а за послуги з централізованого теплопостачання позивач мав сплачувати за тарифом 225,89 грн. на 1 Гкал.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про державне регулювання у сфері комунальних послуг національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, є органом державного регулювання у сфері комунальних послуг і її завданням є, в тому числі, формування і забезпечення прогнозованості цінової і тарифної політики на ринках, які перебувають у стані природної монополії, та суміжних ринках у сфері теплопостачання (п. 4 ч. 1 ст. 3 зазначеного Закону).

Як видно з наданого відповідачем листування з НКРЕ (яка виконувала повноваження НКРЕКП до створення останньої), у процесі становлення діяльності Комісії розроблено низку нормативних документів щодо ліцензування умов провадження господарської діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії, формування тарифів на теплову енергію, впровадження стимулюючих методів регулювання цін тощо, при цьому зазначені заходи потребували певного часового періоду.

У звязку з цим Комісія у межах наданих їй повноважень розяснювала не тільки МКП Чернівцітеплокомуненерго, а й іншим теплопостачальним організаціям різних регіонів України, що до встановлення НКРЕ тарифів на теплову енергію діють тарифи, що встановлені відповідно органами місцевого самоврядування в установленому порядку, а регулювання тарифів на комунальні послуги та, відповідно, встановлення двоставкових тарифів для кінцевих споживачів згідно чинного законодавства відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування (а.с. 88-89, 193-199, 200).

Такі розяснення відповідають положенням абз. 4 п. 2 ст. 19 Закону України Про державне регулювання у сфері комунальних послуг, яким унормовано, що до встановлення національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, тарифів на теплову енергію, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) мережами, постачання теплової енергії, а також тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення діють тарифи, що встановлені відповідно органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку.

Таким чином, суд доходить висновку, що у спірний період з 01.06.2012 р. по 01.07.2014 р. відповідач правомірно застосовував двоставковий тариф на теплову енергію для населення згідно з чинним протягом зазначеного періоду рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 22.02.2011 р. № 122/4, при цьому зазначає, що умовно-постійна складова двоставкового тарифу у розмірі 1,21 грн. з ПДВ на 1 кв м приведеної площі була встановлена міськвиконкомом ще з 01.01.2009 р. і не зазнавала змін аж до прийняття постанови НКРЕКП від № 311 від 08.04.2014 р.

Так, статтями 144 Конституції України, 73 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні встановлено, що акти органів місцевого самоврядування є обовязковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, обєднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Частиною 2 ст. 144 Конституції України унормовано, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Такий же висновок викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування).

Позивачем не надано доказів, які свідчать, що рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 22.02.2011 р. № 122/4 визнано незаконним у частині встановлення скоригованого двоставкового тарифу на теплову енергію для населення чи в частині методології розрахунку умовно-постійної складової двоставкового тарифу виходячи з встановлення плати за приєднане теплове навантаження в розрахунку на 1 кв. м приєднаної площі, а не на 1 Гкал.

Відсутні також докази, що застосована відповідачем методологія розрахунку умовно-постійної складової двоставкового тарифу виходячи з 1 кв. м приєднаної площі, а не за 1 Гкал спожитого тепла, призвела до завищення тарифу на послуги з централізованого опалення гуртожитків позивача.

Так, постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.06.2012 р. у справі № 2-а-14/12/2414 скасовано постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.04.2012 р. про відмову в задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю Ліга-прім до виконавчого комітету Чернівецької міської ради за участю третьої особи на стороні відповідача МКП Чернівцітеплокомуенерго, про визнання нечинним рішення, позов задоволено, визнано протиправним та скасовано п. 2 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 1031/24 від 30 грудня 2008 р. Про затвердження норм витрат тепла, розмірів двоставкових тарифів на виробництво транспортування, постачання теплової енергії на централізоване опалення та одноставкових тарифів на теплову енергію на гаряче водопостачання (підігрів) та визнання таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету міської ради від 08 липня 2008 року № 499/13 в частині затвердження в додатку № 2 до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 1031/24 від 30 грудня 2008 року плати за одиницю приєднаного теплового навантаження в розрахунку на 1 кв. м приведеної площі щомісячно протягом року для споживачів із засобами обліку та без засобів обліку (а.с. 125-130).

Однак, у спірних правовідносинах з позивачем (Університетом) відповідач застосовував не затверджені рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 1031/24 від 30 грудня 2008 р. тарифи, а скориговані рішенням МВК від 22.02.2011 р. № 122/4, окрім того, згаданою постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.06.2012 р. рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 1031/24 від 30 грудня 2008 р. визнано незаконним у частині встановлення плати за одиницю приєднаного теплового навантаження в розрахунку на 1 кв. м приведеної площі, що підлягає сплаті споживачами на користь постачальника незалежно від наявності приладів обліку щомісячно протягом року в розмірі 2,34 грн. (з ПДВ) за 1 кв. м приведеної площі для категорії Інші споживачі, а не для категорії Населення (1,21 грн. з ПДВ на 1 кв. м приведеної площі) (а.с. 128).

Статус відповідача як монополіста на ринку виробництва, постачання і транспортування теплової енергії також не спростовує висновку суду, що застосуванню у спірному випадку підлягали скориговані рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 22.02.3011 р. № 122/4 тарифи на теплову енергію.

Як видно, скоригований постановою НКРЕ від 14.10.2010 р. № 1734 тариф на теплову енергію у частині умовно-змінної (паливної) складової двоставкового тарифу затверджено до видачі Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, ліцензій МКП Чернівцітеплокомуненерго на транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, виробництво теплової енергії та постачання теплової енергії (а.с. 238-240).

Тобто, на час прийняття постанови від 14.10.2010 р. № 1734 НКРЕ ще не здійснила ліцензування господарської діяльності відповідача з виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії в обсягах, що перевищують рівень, який встановлюється умовами та правилами провадження господарської діяльності (ліцензійними умовами), а тому здійснювала лише коригування тарифів в частині паливної складової.

Суд критично ставиться до доводів відповідача, що з 22.07.2010 р. (дата набрання законної сили Законом України Про державне регулювання у сфері комунальних послуг) встановлення йому тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення відноситься до компетенції виконавчого комітету Чернівецької міської ради.

Так, абзацом 6 п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України Про державне регулювання у сфері комунальних послуг прямо передбачено, що національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, встановлює тарифи на комунальні послуги субєктам природних монополій та субєктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Відповідач, як зазначалося вище, є субєктом природної монополії на ринку послуг виробництва, транспортування і постачання теплової енергії у спірний період і ліцензування його діяльності здійснює НКРЕКП.

Разом з тим, відповідно до абз. 4 п. 1 ст. 19 Закону України Про державне регулювання у сфері комунальних послуг у період становлення комісії до встановлення тарифів субєктам природних монополій застосовувалися діючі тарифи, встановлені відповідно органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування в установленому законом порядку.

Відтак, суд вважає доведеним матеріалами справи, що:

- постановою НКРЕ від 14.12.2010 р. № 1743 відповідачу затверджено паливну складову (умовно-змінну частину двоставкового) діючого тарифу на теплову енергію для населення, при цьому умовно-постійна складова такого тарифу не коригувалася і не відмінялася;

- на час прийняття зазначеної постанови для відповідача діючим був двоставковий тариф на теплову енергію для населення, затверджений рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 30.12.2008 р. № 1031/24, зокрема в частині умовно-постійної складової в розмірі 1,21 грн. з ПДВ плата за одиницю приєднаного теплового навантаження в розрахунку на 1 кв. м приведеної площі щомісячно протягом року для споживачів із засобами обліку та без засобів обліку. При цьому зазначене рішення у відповідній частині не визнано незаконним та не скасовано в установленому порядку, як не визнано незаконним та не скасовано рішення міськвиконкому 22.02.2011 р. № 122/4, яким було встановлено скоригований двоставковий тариф на теплову енергію з урахуванням саме постанови НКРЕ № 1734 від 14.12.2010 р. і який застосовував відповідач в розрахунках з позивачем протягом спірного періоду;

- укладені між позивачем і відповідачем договори купівлі-продажу теплової енергії, закупівлі за державні кошти відповідають чинному законодавству і відсутні підстави вважати їх нікчемними, чи такими, що є недійсними у частині умов щодо здійснення розрахунків за встановленими тарифами з підстав недодержання в момент їх вчинення вимог, що встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

За вказаних доведених в судовому засіданні обставин суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Окрім того, суд зазначає, що за правилами ст. 1212 Цивільного кодексу України (Глава 83 ЦК) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобовязанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Суд погоджується з доводами відповідача, що загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобовязальних (договірних) відносинах, адже отримане однією із сторін у зобовязанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Якщо ж зобовязання не припиняється з підстав, передбачених ст.ст. 11, 600, 601, 604-607, 609 Цивільного кодексу до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави і набуття однією із сторін зобовязання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобовязання є безпідставним.

Зокрема, в Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 24.04.2013 р. № 01-06/757/2013 та в постанові Верховного Суду України від 02.10.2013 р. у справі № 6-88цс13 викладено правову позицію, що договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статі 1212 ЦК України, в тому числі й щодо зобовязання повернути майно.

Також, з огляду на твердження позивача і третьої особи, що Університету завдано матеріальної шкоди (збитків) у розмірі 456845,13 грн. внаслідок допущеного відповідачем порушення застосування неналежного тарифу, суд вважає, що за своєю правовою природою зазначені кошти не є збитками як в розумінні ст. 22 ЦК України, так і в розумінні ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, якою визначено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим субєктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобовязання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Обовязковим елементом складу цивільного правопорушення для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, є протиправна поведінка сторони зобовязання, а саме порушення боржником зобовязання, що випливає з договору.

Однак у даній справі суд не вбачає в діях відповідача із нарахування плати за послуги з теплопостачання порушення умов укладених з позивачем договорів.

Так, згідно з проаналізованими в рішенні договорами теплова енергія постачається відповідачем позивачеві за встановленими тарифами, двоставковий тариф, який застосовував відповідач в розрахунках з позивачем і умовно-постійна складова якого для населення в розмірі 1,21 грн. за 1 кв м приведеної площі (стосовно якої виник спір у даній справі) затверджена рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради 30.12.2008 р. № 1031/24 та скоригована рішенням МВК від 22.02.2011 р. № 122/4 у відповідності до постанови НКРЕ № 1734 від 14.12.2010 р., вказані рішення міськвиконкому у відповідній частині не скасовані і були обовязковими для виконання в період їх дії.

За такого суд не вбачає ані неправомірної поведінки відповідача в застосуванні тарифу на теплопостачання, ані його вини у заподіянні збитків позивачеві, ані самих збитків, оскільки позивачем сплачено відповідачеві плату за послуги з централізованого опалення для населення (гуртожитки) на підставі діючого двоставкового тарифу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання.

Установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобовязання, ЦК України покладає на неї обовязок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише в тому разі, коли доведе відсутність своєї вини в порушенні зобовязання (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 13 лютого 2013 р. у справі N 6-170цс12).

Так, відповідач не наділений правом (повноваженнями) встановлювати тарифи на власні послуги з централізованого опалення, а може застосовувати лише тарифи, затверджені компетентними органами, і саме ці органи повинні забезпечити затвердження законних і економічно обгрунтованих тарифів.

Відтак, на думку суду, навіть якщо виконані відповідачем розрахунки умовно-постійної складової двоставкового тарифу плати за приєднане теплове навантаження, з розрахунку 1 кв м приведеної площі, а не за 1 Гкал, не відповідають окремим нормативним положенням, відповідальність за затвердження таких тарифів компетентним органом відповідач не несе. Правомірність же застосування відповідачем діючого двоставкового тарифу, скоригованого рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 22.02.2011 р. № 122/4 у відповідності до постанови НКРЕ № 1734 від 14.12.2010 р., підтверджено самою НКРЕКП.

Частиною 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За результатами розгляду справи в судовому засіданні суд не встановив в діях відповідача тих порушень, якими обґрунтовано позовні вимоги, а тому дійшов висновку, що в позові належить відмовити.

У звязку з відмовою в задоволенні позову судовий збір у розмірі 6852,68 грн. належить залишити за позивачем, зайво сплачений судовий збір у сумі 2284,22 грн. підлягає поверненню позивачеві за його заявою у відповідності до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України Про судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 12, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України Про судовий збір, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Повернути Чернівецькому національному університету імені ОСОБА_1 (58012, м. Чернівці, вул. Коцюбинського, 2, ) з Державного бюджету України зайво сплачений по платіжному дорученню № ПД.2015-3910 від 21 серпня 2015 року судовий збір у сумі 2284,22 грн.

У судовому засіданні 22.12.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст підписано 25 грудня 2015 року.

Суддя Т.І.Ковальчук