ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" грудня 2015 р.Справа № 924/1257/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", м. Дніпропетровськ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Пилипи Деражнянського району Хмельницької області

про стягнення 57422,04 грн. заборгованості за кредитом, 44106,32 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 31349,89 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором

Головуючий суддя Смаровоз М.В.

Суддя Гладюк Ю.В.

Суддя Димбовський В.В.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_2 - за довіреністю від 15.11.2010р.;

відповідача: ОСОБА_1

У судовому засіданні 21.12.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Позивач просить суд, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між позивачем та відповідачем договору банківського обслуговування № б/н від 22.05.2013р., стягнути з відповідача заборгованість за послугою „Гарантований платіж, що склалась станом на 25.06.2015р.: 57422,04 грн. заборгованості за кредитом, 44106,32 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 31349,89 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. При цьому позивач зазначив, що відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму. Згідно ст. 5 даного закону органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної форми власності для засвідчення чинності відкритого ключа використовують лише посилений сертифікат ключа. Разом з тим, як стверджує позивач, інші юридичні та фізичні особи можуть на договірних засадах засвідчувати чинність відкритого ключа сертифікатом ключа, сформованим центром сертифікації ключів, а також використовувати електронний цифровий підпис без сертифіката ключа. З метою забезпечення можливості використання підписів клієнта у вигляді електронно - цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, клієнт підписав заяву на підключення (авторизацію) користувачів електронних розрахунково-інформаційних програмних продуктів. Згідно даної заяви відповідач просив банк здійснити свою реєстрацію як користувача в системі "Інтернет-клієнт-банк" ("Приват 24"), здійснити генерацію ключів користувачів. Як вказує позивач, дана заява була виконана банком, зокрема, відповідач був зареєстрований у системі "Інтернет-клієнт-банк" ("Приват 24") 28.05.2013р. Також, згідно із цією заявою відповідачу було встановлено логін та технологічний ідентифікатор. Тому, як зазначив позивач, підписання заяви від 22.05.2013р. через систему "Приват 24" відбулось шляхом передачі відповідачем банку дистанційного розпорядження, яке було прийнято банком до виконання шляхом: доступу в Систему (клієнт ввів правильні логін і пароль (динамічний ОТР-пароль); клієнт пройшов верифікацію; клієнт ввів всі параметри, які запитує Система; клієнт підтвердив дистанційне розпорядження правильним введенням динамічного пароля/накладанням електронного цифрового підпису/цифрового підпису. Крім того, як вказує позивач, засобами верифікації є: логін, пароль для входу в Систему і одноразовий пароль ОТР - цифровий одноразовий пароль, який доставляється за коштами „сервісу коротких повідомлень (SMS), на мобільний телефон користувача, номер якого був використаний при реєстрації в Системі і є фінансовим (п.1.1.1.121 УіП); пароль, що підтверджує розпорядження (динамічний ОТР-пароль); електронний цифровий підпис, що підтверджує створення електронних документів від імені клієнта, (згідно з п. 3.8.4. умов і правил надання банківських послуг); цифровий підпис, що підтверджує створення дистанційних розпоряджень від імені клієнта в Системі; SMS-підпис. Таким чином, як вважає позивач, операції в системі "Приват 24" здійснюються за допомогою дистанційних розпоряджень. Дистанційне розпорядження - розпорядження банку здійснити певну операцію, яке передається уповноваженим/довіреною особою клієнта через систему інтернет, без відвідування банку. Передача дистанційного розпорядження та реєстрація його банком здійснюється за обумовленим каналом доступу в автоматичному режимі. Відповідно до ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Разом з тим, як зазначив позивач, 22.05.2013р. було подано заяву про відкриття поточного рахунку в ПАТ Акцент-Банк, за змістом якої банк за наявності вільних грошових ресурсів здійснює обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів у межах ліміту, про розмір якого банк повідомляє клієнту на свій вибір або у письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентуються Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом з цією анкетою (заявою) складають договір банківського обслуговування. Відповідно до заяви, відповідач просив відкрити йому поточний рахунок № 7276 в гривні. Заява про відкриття поточного рахунку із зразками підписів разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку, складають договір банківського рахунка.

За таких обставин, позивач просить суд позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні та у відзиві на позов проти позову заперечує, зазначивши, що договір з ПАТ „Акцент-Банком не укладала і не ставила свого підпису на заяві від 22.05.2013р. про приєднання до умов і правил надання банківських послуг та про відкриття поточного рахунку в ПАТ „Акцент-Банк. Також, як вказує відповідач, вона користується особистою печаткою і затверджує нею усі документи. Договір на рахунок був підписаний 12.05.2013р. і на той момент відповідач проживала, працювала у місті Хмельницькому, а рахунок відкривався не у Хмельницькому. Відзначено, що договір вважається дійсним, якщо він підписаний двома (або більше сторонами) при здоровому глузді, без тиску і своєму бажанні. Також, як зазначає відповідач, якщо фізична чи юридична особа підписує договір, то при цьому вона затверджує документи наявною печаткою. Як вважає відповідач, договір не може бути дійсним, оскільки впродовж усього судового процесу представник банку не надав документів з підписом і печаткою відповідача. Як стверджує відповідач, позов банку грунтується на даних про номер телефону, яким на той час не користувалась, і на підробленому підписі. Згідно з копією роздруківки гроші знімались і перераховувались підприємцям, з якими відповідач працювала і розраховувалась готівкою або як фізична-особа підприємець перераховувала кошти на картку. Однак, як вказує відповідач, зв'язок з ними довгий час не підтримує через розбіжності в співпраці.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у позові.

Крім того, у судовому засіданні 21.12.2015р. відповідачем заявлено клопотання про призначення судової експертизи для підтвердження невиконання відповідачем підпису на заяві від 22.05.2013р. про приєднання до умов і правил надання банківських послуг та про відкриття поточного рахунку в ПАТ „Акцент-Банк.

При розгляді клопотання про призначення експертизи судом враховується, що відповідно до ч.1 ст.41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Пунктом 1 частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

Беручи до уваги вищенаведені положення Господарського процесуального кодексу України, зміст наявних матеріалів справи, доводи сторін, зважаючи на те, що обставини справи, зясування яких необхідно для вирішення спору, можуть бути доведені за допомогою наявних у справі засобів доказування, суд вважає, що відсутня необхідність у роз'ясненні експертом питань, що виникають при вирішенні господарського спору. Тому клопотання відповідача про призначення експертизи не підлягає задоволенню.

Розглядом наявних матеріалів справи встановлено таке.

Як вбачається з наявних матеріалів справи (в тому числі зі змісту заяви відповідача від 22.05.2013р. про приєднання до умов і правил надання банківських послуг та про відкриття поточного рахунку в ПАТ „Акцент-Банк, банківської виписки по особовому рахунку відповідача за період з 24.01.2014р. по 25.06.2015р., довідки про розміри встановлених кредитних лімітів № 08.7.0.0.0/07 від 06.07.2015р.), діями сторін у справі засвідчено укладення договору банківського обслуговування № б/н від 22.05.2013р. у порядку, передбаченому підпунктом Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі - Умови). Відповідно до п. 3.1.1.108. Умов банк надає послугу гарантованих платежів по господарських договорах, що укладаються між клієнтами банку, між клієнтом і банком. Послуга надається банком як за рахунок власних коштів платника, так і за рахунок кредитних коштів. Споживачами цієї послуги є платник і одержувач платежів за господарськими договорами.

Згідно з п. 3.1.1.109. Умов у разі необхідності отримання отримувачем послуги, платник за допомогою системи дистанційного обслуговування шляхом заповнення всіх необхідних реквізитів, складає заявку (платіжне доручення) по формі, розміщеній в Приват24. Заявка містить реквізити платежу по господарському договорі і дорученні платника на здійснення банком списання грошових коштів на дату виконання платежу.

Як передбачено п. 3.1.1.110. Умов, після отримання банком за допомогою системи дистанційного обслуговування заявки, банк розглядає його на предмет надання або відмови в наданні послуги, у разі відсутності у платника власних коштів та/або некредитоспроможності платника.

Відповідно до п. 3.2.2.1. Умов банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати клієнту кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії, з лімітом та на цілі, зазначені, в заявці (платіжне доручення), яким клієнт приєднується до цих Умов (договір), в обмін на зобов'язання клієнта по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди, в обумовлені цим договором строки. Відновлювана кредитна лінія надається банком для виконання клієнтом платежів по платіжним дорученням з датою виконання в майбутньому по господарських договорах, шляхом перерахування банком кредитних коштів на рахунок покриття одержувачів коштів по господарських договорах, далі одержувачі, з наступним перерахуванням в дату виконання на поточний рахунок отримувача, рахунки яких відкриті в банку.

Згідно з п. 3.2.2.2. Умов термін повернення кредиту зазначений в заявці (платіжне доручення). Згідно із ст. 212, 651 Цивільного кодексу України у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов'язань, має право змінити умови цих Умов, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому, банк направляє клієнту письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У разі не погашення клієнтом заборгованості за цими Умовами у строк, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У разі погашення заборгованості в період до закінчення 30 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов'язань, кінцевим терміном повернення кредиту є дата, зазначена в заявці (платіжне доручення).

Пунктом 3.2.2.5.1. Умов передбачено, що банк зобовязується, зокрема: відкрити для обслуговування кредиту рахунок; надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів на підставі виставлених клієнтом заявок, на цілі, відмінні від сплати страхових та /або інших платежів, у межах суми, обумовленої в заяві, а також за умови виконання клієнтом зобов'язань, передбачених п. 3.2.2.6.1, 3.2.2.6.12 цього договору; здійснювати контроль за виконанням цих Умов, цільовим використанням, своєчасним і повним погашенням кредиту в порядку, передбаченому цими Умовами.

В свою чергу клієнт зобовязується, зокрема: використовувати кредит на цілі і в порядку, передбаченому п. 3.2.2.1. цього договору; оплатити відсотки та винагороди за користування кредитом відповідно до п.п. 3.2.2.9, 3.2.2.10 цього договору; повернути кредит у строки, встановлені у заяві, п.п., 3.2.2.2, 3.2.2.6.16, 3.2.2.6.17, 3.2.2.7.2 цього договору (п. 3.2.2.6).

Пунктом 3.2.2.7 Умов передбачено, що банк має право, зокрема, при порушенні клієнтом будь-якого із зобовязань, передбачених цими Умовами, в т.ч. в разі порушення цільового використання кредиту: банк має право, зокрема: змінити умови цього договору - зажадати від клієнта дострокове повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому, відповідно до ст. 212, 611, 651 ЦКУ за зобов'язаннями, строки виконання яких настали, строки вважаються такими, що настали, у зазначену в повідомленні дату. У цю дату клієнт зобов'язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, відсотки за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов'язання за цим договором; банк, незалежно від настання термінів виконання зобов'язань клієнта за договором, має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати відсотків та винагород, при настанні умов, передбачених п. 3.2.2.7.2 цього договору або порушення клієнтом вимог п. 3.31.1. Умов в частині вимог щодо цільового використання кредитних коштів, або в разі зменшення розміру активів клієнта на 30 і більше відсотків у порівнянні з розміром його активів, зазначених у відповідній річній звітності за попередній рік.

Пунктом 3.2.2.9. Умов визначений порядок розрахунків, де вказано, що за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п.3.2.2.2, 3.2.2.6.3, 3.2.2.6.16, 2.3.2.2.6.17, 3.2.2.7.2, 3.2.2.8.1. цього договору клієнт сплачує відсотки і винагороди в розмірі, вказаному в заявці. У разі встановлення банком у порядку, передбаченому п.3.2.2.7.12 цього договору, зменшеної процентної ставки, умови цього пункту вважаються скасованими з дати встановлення зменшеної процентної ставки. Згідно із ст. 212 ЦКУ в разі порушення клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбачених п.п. 3.31..2, 3.2.2.6.3, 3.2.2.6.16, 3.2.2.6.17, 3.2.2.7.2, 3.2.2.8.1 цього договору, клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, вказаному в заявці (за винятком випадку реалізації банком права зміни умов цього договору, встановленого п. 3.2.2.2 цього договору). Сплата відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.2.9.1, 3.2.2.9.2 цього договору, здійснюється в дату сплати відсотків. Дата сплати відсотків вказана в заявці. У випадку, якщо дата погашення кредиту та / або сплати відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки за цим договором припадає на вихідний або святковий день, зазначені платежі повинні бути здійснені в банківський день, що передує вихідному або святковому дню.

Банківський день - день, у який банківські установи України відкриті для проведення операцій з переказу грошових коштів з використанням каналів взаємодії з НБУ. Погашення кредиту, сплата відсотків за цим договором здійснюються у валюті кредиту. Погашення винагороди, неустойки за цим договором здійснюється в гривні згідно умов цього договору.

Як передбачено п. 3.2.2.10.1. Умов, у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.2.6.2, 3.2.2.9.1 -3.2.2.9.3 цього договору, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.2.2, 3.2.2.6.3, 3.2.2.6.16, 3.2.2.7.2 цього договору, винагороди, передбаченого п.п. 3.2.2.6.5, 3.2.2.9.4-3.2.2.9.6 цього договору, клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, (у% річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права, передбаченого п. 3.2.2.2 цього договору, клієнт сплачує банку пеню в розмірі, зазначеному в заявці, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Відповідно до п. 3.2.2.10.4. Умов нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п. 3.2.2.10.1 - 3.2.2.10.3 цього договору, здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

Згідно з п. 3.2.10.7. Умов строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 15 років.

Як передбачено п. 3.2.2.10.8. Умов, в разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до судових органів, клієнт сплачує банку штраф, який розраховується за такою формулою: 1000 гривень + 5 % від суми встановленої в заявці на цілі, відмінні від сплати страхових платежів і платежів для оплати реєстрації предметів застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Відповідно до п. 3.2.2.11.2. Умов договір в частині п. 3.2.2.9.4 цього договору вступає в силу з моменту підписання цього договору, в інших частинах - з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання кредиту в рамках зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов'язань сторонами за цим договором.

На виконання умов кредитного договору, позивач здійснював обслуговування клієнта за рахунок коштів, які надавались з 24.01.2014р. на підставі заявок на гарантований платіж (доручення на договірне списання) з призначенням платежу: оплата за металопластикові конструкції.

Вказані заявки підписані електронно-цифровим підписом в системі інтернет-клієнт-банк відповідачем та вказано, що заявка на гарантований платіж є дорученням відповідача на списання грошових коштів.

Публічним акціонерним товариством "Акцент-Банк" було надіслано претензію № 40124А201S03S від 04.06.2015р, адресовану фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, відповідно до якої позивач просить погасити прострочену заборгованість в повному обсязі за реквізитами, встановленими умовами кредитного договору.

Факт надіслання претензії відповідачу підтверджується списком згрупованих поштових відправлень № 1949, фіскальним чеком № 8802 від 18.06.2015р. та описом вкладення у цінний лист від 18.06.2015р.

Як вбачається з довідки про розміри встановлених кредитних лімітів № 08.7.0.0.0/07 від 06.07.2015р., банківської виписки по особовому рахунку відповідача за період з 24.01.2014р. по 25.06.2015р., розрахунку заборгованості, меморіальних ордерів № 141 від 24.01.2014р., № 140 від 24.01.2014р., № 144 від 24.01.2014р., № 145 від 24.01.2014р., № 142 від 24.01.2014р., № 143 від 24.01.2014р., № 146 від 24.01.2014р. № 148 від 28.01.2014р. заборгованість за послугою „Гарантований платіж, що склалась станом на 25.06.2015р., становить: 57422,04 грн. заборгованості за кредитом, 44106,32 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 31349,89 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

У звязку з неналежним виконанням умов договору відповідачем позивач звернувся до суду з позовом.

В матеріалах справи також наявні: розрахунок заборгованості; копія довідки з ЄДРПОУ АА № 2433431 від 13.10.2009р.; копія Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи № 055448 від 24.09.2009р.; копія банківської ліцензії № 16 від 09.10.2009р.; копія дозволу № 16-3 від 09.10.2009р.; копія Статут ПАТ „Акцент-Банк , затвердженого загальними зборами акціонерів від 11.04.2012р. тощо.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги таке.

Ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає правомірними вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості, що склалась станом на 25.06.2015р.: 57422,04 грн. заборгованості за кредитом, 44106,32 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 31349,89 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Відповідачем доказів на підтвердження добровільного погашення вказаної заборгованості не подано.

При вирішенні спору судом відзначається безпідставність посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 договір з ПАТ „Акцент-Банком не укладала і не ставила свого підпису на заяві від 22.05.2013р. про приєднання до умов і правил надання банківських послуг та про відкриття поточного рахунку в ПАТ „Акцент-Банк, оскільки таке твердження спростовується змістом вищезазначеної заяви, оригінал якої оглядався в судовому засіданні. Водночас, всупереч вимогам ст.33 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем не надано доказів, які би підтверджували факт підроблення підпису ОСОБА_1, наявного у заяві відповідача від 22.05.2013р.

Крім того, при винесенні рішення судом враховано, що в судовому засіданні 14.12.2015р. та у відзиві на позов відповідачем підтверджено, що між нею та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ТОВ "Престиж Групп" у 2014 році існували правовідносини щодо поставки металопластикових конструкцій. Однак, відповідачем не надано доказів щодо здійснення нею оплати за поставлений товар готівкою чи шляхом поповнення карткових рахунків вищеназваних осіб, на що посилається відповідач. Також відповідачем не обгрунтовано, яким чином позивач міг дізнатися про означені правовідносини з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ТОВ "Престиж Групп" у випадку неподання відповідачем заявок від 24.01.2014р., 28.01.2014р. щодо доручення на зарахування грошових коштів на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та ТОВ "Престиж Групп".

Вищенаведеним спростовуються доводи відповідача, наведені в обгрунтування його заперечень на позов.

За таких обставин, позовні вимоги обґрунтовані матеріалами справи та підлягають задоволенню зі стягненням з відповідача судових витрат по справі згідно зі ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.1, 2, 45, 12, 13, 33, 43-49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (с. Пилипи Деражнянського району Хмельницької області, вул. Шевченка, буд. 12, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" (м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, буд. 11, ідентифікаційний код 14360080) 57422,04 грн. заборгованості за кредитом, 44106,32 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 31349,89 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 2657,57 грн. відшкодування судового збору.

Видати наказ.

Повний текст рішення складено 25.12.2015р.

Головуючий суддя М.В. Смаровоз

Суддя Ю.В. Гладюк

Суддя В.В. Димбовський