КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2015 р. Справа№ 910/25426/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Отрюха Б.В.

Михальської Ю.Б.

За участю представників сторін:

від позивача: Книш М.Б. - представник

від відповідача: не з"явився

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд"

на ухвалу

Господарського суду м. Києва

від 04.11.2015р.

у справі № 910/25426/15 (суддя Р.Б. Сташків)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд"

до Державної архітектурно-будівельної інспекції України

про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування постанови.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.11.2015 року припинено провадження у справі № 910/25426/15.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить ухвалу місцевого суду скасувати та справу передати на розгляд до Господарського суду м. Києва.

В обгрунтування апеляційної скарги скаржник звертає увагу суду на те, що 14.09.2015 року Публічним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд» було отримано Постанову від 10.09.2015 року №1/15/10126-5/1009/0214 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, складений Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Не погоджуючись із вказаною постановою ПАТ "ХК "Київміськбуд" звернулось до суду з позовом про скасування постанови від 10.09.2015 року №1/15/10126-5/1009/0214 про накладення штрафу.

Скаржник зазначає, що в ухвалі суд посилається на Постанову Верховного суду України від 27.05.14р. по справі №21-126а 14 та зазначає, що предмет позову аналогічний, але це на його думку, не відповідає дійсності. Предметом розгляду справи №21-126а 14 є зовсім інші обставини та предмет позову, в справі йде річ про подвійну вимогу - про визнання протиправним та скасування рішення, а саме скасування припису та постанови. У зазначеній постанові Верховного суду України, суд доходить висновку, що постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності це є адміністративно-господарська санкція. Суд доходить висновку, що ця санкція визначена та регулюється Господарським кодексом України.

Відповідно до підпункту 3.2 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» справи у спорах, у сфері містобудування, в тому числі за участю центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури, підвідомчі господарським судам.

Ухвалою від 04.12.2015 року порушено апеляційне провадження у справі та визнано явку повноважних представників сторін в судове засідання обов'язковою.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомлено, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати необхідних заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи, колегія встановила наступне:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов у справі №910/25426/15 про скасування постанови Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві Державної архітектурно-будівельної інспекції України про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 10.09.2015 №1/15/10126-5/1009/0214.

Державна архітектурно-будівельна інспекція України є на даний час центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, і за змістом статей 6, 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" здійснює управління у сфері містобудівної діяльності, зокрема, контроль за дотриманням законодавства, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації.

Частиною 3 ст. 41 указаного Закону та частиною 2 статті 3 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" передбачено, що до повноважень органу державного архітектурно-будівельного контролю віднесено розгляд справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та застосування санкцій за ці правопорушення.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" постанови про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності винесені посадовими особами, визначеними у ч. 2 ст. 3 цього Закону, є виконавчими документами і підлягають виконанню в установленому законом порядку.

У межах даного спору позивачем оскаржується винесене суб'єктом владних повноважень рішення, у вигляді постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, при цьому дане рішення виносилося суб'єктом - Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві Державної архітектурно-будівельної інспекції України, на підставі наданих йому адміністративних владних повноважень у сфері контролю за містобудівною діяльністю.

За приписами ст. 5 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності може бути оскаржено, зокрема, до суду.

Таким чином, оскільки відповідач є суб'єктом владних повноважень в розумінні ст. 3 КАС України, а предметом спору у даній справі є оскарженням рішення Департаменту, як територіального органу Державної архітектурно-будівельної інспекції України, у зв'язку з реалізацією ним делегованим владних повноважень з контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, то суд дійшов висновку про відсутність господарського спору між сторонами, та натомість, про наявність адміністративного спору, і у зв'язку з підвідомчістю даного спору адміністративній юрисдикції, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Частина третя статті 22 Закону України "Про судоустрій України" визначаючи повноваження господарських судів як спеціалізованих судів з розгляду спорів у сфері господарських правовідносин, установлює, що цими судами розглядаються також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Аналогічного висновку про підвідомчість спорів про скасування постанов про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності судам адміністративної юрисдикції дійшов Верховний Суд України у постанові № 21-126а14 від 27.05.2015, судова палата з адміністративних справ якого переглядала касаційну скаргу у спорі з аналогічним предметом позову.

Розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі та надавши їм правову оцінку, апеляційний господарський суд, керуючись нормами статті ч. 1, ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про непідвідомчість даного спору господарській юрисдикції. Тому суд першої інстанції правомірно припинив провадження у справі та відмовив у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну архітектурно- будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 294 від 09.07.2014, Державна архітектурно- будівельна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно- будівельного контролю та нагляду.

Згідно з приписами Положення для виконання покладених на неї завдань Держархбудінспекція у визначених законодавством випадках складає протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, накладає штрафи, розглядає справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та справи про адміністративні правопорушення із прийняттям відповідних рішень.

Статтею 5 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (із внесеними змінами та доповненнями) визначено, що постанову центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, може бути оскаржено до суду протягом 15 днів з дня її винесення з повідомленням про таке оскарження у той самий строк органу, який виніс постанову.

З огляду на викладене Держархбудінспекція є суб'єктом владних повноважень у розумінні статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України. Спір у даній справі виник у зв'язку з оскарженням рішення Департаменту, як територіального органу - структурного підрозділу апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції України, тому ця справа підвідомча суду адміністративної юрисдикції (відповідний висновок вбачається, зокрема й зі змісту постанови Верховного Суду України від 27.05.2014 у справі № 21-126а14).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

В силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обставини, викладені Публічним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Київміськбуд" в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2015 року по справі № 910/25426/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Київміськбуд" задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 101, 103-106 Господарського процесуального Кодексу України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 04.11.2015р. у справі № 910/25426/15 залишено без задоволення.

Ухвалу Господарського суду м. Києва від 04.11.2015р. у справі № 910/25426/15 залишено без змін.

Матеріали справи № 910/25426/15 повернути до Господарського суду м.Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Б.В. Отрюх

Ю.Б. Михальська