ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 р. Справа № 909/1303/15
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., секретар судового засідання Савчин Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,

пр. Соборності, 42А/77, м.Луцьк, Волинська область, 43026;

до відповідача: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ДЕЙ-СОН Логіст Продакшн

Компані", вул. Б.Хмельницького, 68, м. Калуш,

Івано-Франківська область, 77300;

про: стягнення заборгованості в сумі 73 599,49грн., з яких: 68 970,00грн. - основний борг, 4 629,49грн. - 25% річних,

Представники сторін в судове засідання не з"явились.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом, про стягнення з відповідача - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ДЕЙ-СОН Логіст Продакшн Компани" заборгованості в сумі 73 599,49грн., з яких: 68 970,00грн. - основний борг, 4 629,49грн. - 25% річних.

Представник позивача, в судове засідання не з"явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений ухвалою суду від 10.12.15р. Позовні вимоги, позивач виклав у позовній заяві, вказуючи при цьому на:

- укладення між сторонами Договору купівлі - продажу №1-04/12 від 04.12.14р., на виконання умов якого, позивач передав у власність відповідача, по накладних №1-04/12 від 04.12.14р., №1-29/01 від 29.01.15р., № 02-11/02 від 11.02.15р., №2-20/02 від 20.02.15р., №1-03/03 від 03.03.15р., №1-10/03 від 10.03.15р., №1-16/03 від 16.03.15р., №2-20/03 від 20.03.15р., №1-30/03 від 30.03.15р., №1-02/04 від 02.04.15р., №2-07/04 від 07.04.15р., №1-22/04 від 22.04.15р., №2-29/04 від 29.04.15р., №2-07/05 від 07.05.15р., №2-19/05 від 19.05.15р., №3-19/05 від 19.05.15р., №1-04/06 від 04.06.15р., №2-04/06 від 04.06.15р., №1-16/06 від 16.06.15р., №2-16/06 від 16.06.15р., № 1-19/06 від 19.06.15р.,№1-26/06 від 26.06.15р., №2-26/06 від 26.06.15р., №1-09/07 від 09.07.15р., №2-09/07 від 09.07.15р., №1-20/07 від 20.07.15р., №3-30/07 від 30.07.15р., товар (пластівці зернові вівсяні, крупа манна, борошно в/г) на загальну суму 434 437,80грн.;

- неналежне виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов"язань, в частині здійснення розрахунків за отриманий товар, внаслідок чого, утворилась заборгованість в сумі 68 970,00грн. (365 467,80грн. - відповідачем сплачено);

- приписи ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 8.5. Договору, на підставі яких, позивачу нараховано 4 629,49грн. - 25% річних;

- звернення до відповідача з вимогою від 29.09.15р., про погашення заборгованості та 25% річних, яка залишились без належного реагування з боку відповідача;

- норми ст.ст. 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Представник відповідача, в судове засідання не з"явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 14.12.15р. Будь-яких заперечень в спростування заявлених позовних вимог, відповідач суду не подав.

За таких обставин, беручи до уваги приписи ст.75 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи той факт, що позивач та відповідач належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті, спір належить вирішити у відсутності представників сторін за матеріалами справи, запобігаючи одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, із врахуванням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Продавець/ позивач) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ДЕЙ-СОН Логіст Продакшн Компани" (Покупець/відповідач) укладено Договір купівлі - продажу №1-04/12 від 04.12.14р.

Згідно п.1.1. Договору, Продавець зобов"язується передати у власність (повне господарське користування) Покупця товар, а Покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах цього Договору.

Назва товару зазначається в накладних. Кількість товару, що передається, визначається поточними потребами Покупця та зазначається у накладних. Ціна за товар встановлюється за погодженням сторін та вказується у видаткових накладних. Ціна включає вартість пакування, маркування, ПДВ та поставки за домовленістю сторін. Після підписання накладних ціна зміні не підлягає (п.п. 1.2., 2.1., 3.1.Договору).

Пунктом 4.1.Договору встановлено, що розрахунок за отриманий товар здійснюється Покупцем у розмірі 100% від суми поставки протягом 14 календарних днів з моменту поставки Товару.

Дослідженням матеріалів справи, судом встановлено, що на виконання умов договірних відносин, позивач передав у власність відповідача по накладних №1-04/12 від 04.12.14р., №1-29/01 від 29.01.15р., № 02-11/02 від 11.02.15р., №2-20/02 від 20.02.15р., №1-03/03 від 03.03.15р., №1-10/03 від 10.03.15р., №1-16/03 від 16.03.15р., №2-20/03 від 20.03.15р., №1-30/03 від 30.03.15р., №1-02/04 від 02.04.15р., №2-07/04 від 07.04.15р., №1-22/04 від 22.04.15р., №2-29/04 від 29.04.15р., №2-07/05 від 07.05.15р., №2-19/05 від 19.05.15р., №3-19/05 від 19.05.15р., №1-04/06 від 04.06.15р., №2-04/06 від 04.06.15р., №1-16/06 від 16.06.15р., №2-16/06 від 16.06.15р., № 1-19/06 від 19.06.15р., №1-26/06 від 26.06.15р., №2-26/06 від 26.06.15р., №1-09/07 від 09.07.15р., №2-09/07 від 09.07.15р., №1-20/07 від 20.07.15р., №3-30/07 від 30.07.15р. (а.с.9-15), товар (пластівці зернові вівсяні, крупа манна, борошно в/г) на загальну суму 434 437,80грн.

При цьому, підписання відповідачем, без жодних зауважень, накладних (а.с.9-15), які є первинними документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", відповідають вимогам ст. 9 цього Закону та п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, фіксують факт здійснення господарської операції, в даному випадку, купівлю - продаж товару Продавцем Покупцю та є підставою для виникнення у відповідача обов"язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Проте, відповідач не виконав належним чином взяті на себе договірні зобов"язання, в частині здійснення розрахунків за отриманий товар, внаслідок чого, утворилась заборгованість в сумі 68 970,00грн. (365 467,80грн. - відповідачем сплачено, а.с.16-19).

Наявність заборгованості за отриманий товар, обумовлений Договором №1-04/12 від 04.12.14р., в сумі 68 970,00грн., визначено самим відповідачем у підписаному сторонами акті звіряння розрахунків станом на 22.10.15р.(а.с.20).

Позивачем доведено перед судом, факт наявності у відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 68 970,00грн.

Станом на 24.12.15р. в матеріалах справи відсутні відомості, які підтвердили б сплату вище зазначеної заборгованості.

Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов"язки виникають зокрема, з Договору.

Договір купівлі - продажу №1-04/12 від 04.12.14р., укладений між сторонами в межах чинного законодавства України - є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

З огляду на приписи ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов"язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов"язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України).

В силу положень ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Нормою ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Більше того, як вказує ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Оскільки, відповідач неналежно виконав свої зобов"язання, які випливають з Договору та закону, то вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за отриманий товар в сумі 68 970,00грн., підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов"язання припиняється належним чином проведеним виконанням.

Однак, якщо зобов"язання не виконано належним чином, то на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов"язки в тому числі передбачені ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України /боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом/.

Пунктом 8.5. Договору обумовлено, що за весь період прострочення оплати товару Покупець оплачує Продавцю кошти у розмірі 25% річних від суми простроченої заборгованості.

Враховуючи вище зазначену правову норму та п.8.5. Договору, позивачем правомірно нараховано відповідачу 25% річних в розмірі 4 629,49грн., за період вказаний позивачем у розрахунку (а.с.4), який перевірено судом та визнано арифметично вірним.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов"язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Розподіл обов"язку доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов"язок доказування певних обставин справи покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Позивачем доведено та документально підтверджено обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимог.

В силу п. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов"язання. Відповідач в судові засідання жодного разу не з"явився, своїми правами, наданими йому ст.ст. 22, 59 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, будь - яких заперечень проти позову чи доказів належного виконання своїх зобов"язань не надав, доводи позивача не спростував.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 73 599,49грн., з яких: 68 970,00грн. - основний борг, 4 629,49грн. - 25% річних, правомірна, обґрунтована, документально підтверджена і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи приписи ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 11, 204, 509, 525, 526, 530, 599, 614, 625, 629, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ДЕЙ-СОН Логіст Продакшн Компани" про стягнення заборгованості в сумі 73 599,49грн. - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ДЕЙ-СОН Логіст Продакшн Компани" вул. Б.Хмельницького, 68, м.Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область,77300 (ідентифікаційний код 37690038) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, пр. Соборності, 42А/77, м.Луцьк, Волинська область, 43026 (реєстраційний номер НОМЕР_1) 68 970,00грн. (шістдесят вісім тисяч дев"ятсот сімдесят грн. 00коп.) - заборгованості, 4 629,49грн. (чотири тисячі шістсот двадцять дев"ять 49коп.) - 25% річних, 1 218,00грн. (одну тисячу двісті вісімнадцять грн. 00коп.) - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення складено 28.12.2015р.

Суддя С.Кобецька