ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24 грудня 2015 р. Справа № 903/1140/15
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Козлів, Локачинського району, Волинської області

до фермерського господарства "АЙ-ЕВ",с. Вишнів, Ківерцівського району, Волинської області

про стягнення 74287 грн. 88 коп.

Суддя Якушева І.О.,

при секретарі судового засідання помічнику судді Мороз Д.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 адвокат (договір №5/15 від 04.11.2015р.),

від відповідача: ОСОБА_3 керівник (наказ №1 від 01.04.2015р.), ОСОБА_4 представник (дов. від 14.12.2015р.)

Суть спору: позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача 74287,88 грн., з них: 65000 грн. заборгованості за переданий на підставі договору продажу №2 від 23.07.2015р. товар, 3875,07 грн. пені за період з 01.09.2015р. по 14.10.2015р., 3917,81 грн. процентів за користування грішми за період з 01.09.2015р. по 14.10.2015р., 1495 грн. збитків, завданих інфляцією, за вересень 2015р.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на невиконання відповідачем умов договору продажу №2 від 23.07.2015р. щодо повного та своєчасного розрахунку за переданий товар.

Ухвалою суду від 22.10.2015р. було порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 11.11.2015р., зобовязано відповідача подати суду письмові пояснення на заявлений позов, докази на їх підтвердження; довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; належним чином завірену копію Статуту фермерського господарства "АЙ-ЕВ".

В судовому засіданні 11.11.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримав.

В судове засідання 11.11.2015р. відповідач уповноваженого представника не направив, вимог ухвали суду від 22.10.2015р. щодо подачі суду письмових пояснень на заявлений позов, доказів на їх підтвердження; довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; належним чином завіреної копії Статуту фермерського господарства "АЙ-ЕВ" не виконав.

11.11.2015р. відповідач через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із перебуванням директора у відрядженні у м. Чернігів.

З метою всестороннього з'ясування фактичних обставин справи судом клопотання відповідача було задоволено, ухвалою суду від 11.11.2015р. розгляд справи відкладено на 25.11.2015р., зобовязано відповідача подати суду обґрунтовані письмові пояснення на заявлений позов, докази на їх підтвердження; довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; належним чином завірену копію Статуту фермерського господарства "АЙ-ЕВ".

25.11.2015р. позивач через канцелярію суду подав заяву №15 від 25.11.2015р., в якій просив стягнути з відповідача витрати, понесені ним на оплату послуг адвоката в розмірі 2000 грн. До заяви додано оригінал платіжного доручення №893 від 24.11.2015р., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №446.

Представник відповідача в судове засідання 25.11.2015р. не з'явився, відповідач вимог ухвали суду від 11.11.2015р. не виконав.

Ухвалу суду від 11.11.2015р. було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за місцем державної реєстрації: Волинська обл., Ківерцівський район, село Вишнів, вул. Комсомольців, 64.

Проте, станом на 25.11.2015р. повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення суду не було повернуто.

У зв'язку з відсутністю доказів належного повідомлення відповідача про судовий розгляд 25.11.2015р., розгляд справи ухвалою від 25.11.2015р. було відкладено на 09.12.2015р.; зобовязано відповідача подати суду обґрунтовані письмові пояснення на заявлений позов, докази на їх підтвердження; довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; належним чином завірену копію Статуту фермерського господарства "АЙ-ЕВ".

В судовому засіданні 09.12.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 09.12.2015р. усно позовні вимоги не визнав.

Для підготовки відповідачем заперечень на позов в письмовому вигляді, подачі оригіналів документів в судовому засіданні було оголошено перерву до 14.12.2015р.

14.12. 2015р. відповідач подав заперечення на позов (а.с.45), в яких просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на таке:

- договір купівлі-продажу №2 від 23.07.2015р. був підписаний зі сторони ФГ «АЙ-ЕВ» неуповноваженою особою ОСОБА_5, який на час підписання договору працював виконавчим директором. Довіреність на право підпису ОСОБА_5 не видавалась;

- видаткова накладна також була підписана ОСОБА_5, який не мав на це право;

- на договорі купівлі-продажу №2 від 23.07.2015р. та на видатковій накладній стоїть печатка ФГ «АЙ-ЕВ» для довідок;

- позивач не передав відповідачу сертифікату якості товару, зазначеного в договорі №2 від 23.07.2015р.

Для ознайомлення представником позивача із запереченнями відповідача на позов в судовому засіданні було оголошено перерву до 17.12.2015р.

17.12.2015р. представник позивача подав письмові пояснення на заперечення відповідача на позов.

Для подачі відповідачем додаткових пояснень по справі: письмових пояснень ОСОБА_5 в судовому засіданні було оголошено перерву до 24.12. 2015р.

Ухвалою суду від 17.12.2015рю строк розгляду спору в справі №903/1140/15 на підставі ст.69 ГПК України було продовжено на 15 днів до 04.01.2016р. включно.

В судовому засіданні 24.12.2015р. представники відповідача подали письмові пояснення №57 від 23.12.2015р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

в с т а н о в и в:

23.07.2015 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 як продавцем та фермерським господарством «АЙ-ЕВ» як покупцем було укладено договір продажу №2, згідно з п. 1.3 якого продавець зобов'язався поставити товар, а покупець - оплатити його на умовах, визначених договором.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що цей договір визначає умови продажу пресу «Sipma Z-224/1» на суму 85000 грн.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2 договору асортимент товару, його ціна і кількість, місце передачі та термін поставки визначаються в додатках до договору, рахунках та видаткових накладних, що є невід'ємною частиною договору.

Всі рахунки та видаткові накладні, що виписані в період дії даного договору, є його невід'ємною частиною.

Пунктом 4.7 договору передбачено, що право власності на товар, а також ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця після передачі товару та підписання відповідних документів (накладних), що свідчать про прийом покупцем товару.

Згідно з п.п. 5.1, 5.3 договору покупець здійснює оплату партії товару за ціною, вказаною в додатку та/або вказаною в рахунку-фактурі, що може виписуватися продавцем.

Оплата товару проводиться наступним чином:

- 20000 грн. вартості товару, відпущеного згідно договору оплачується в строк до 24 липня 2015р.;

- 65000 грн. вартості товару, відпущеного згідно договору оплачується в строк до 30 серпня 2015р.

На виконання умов договору продажу №2 від 23.07.2015р. позивач передав відповідачу товар - прес «Sipma Z-224/1» на суму 85000 грн., що підтверджується копією видаткової накладної №РН-0000004 від 24.07.2015р.

Видаткова накладна №РН-0000004 від 24.07.2015р. підписана представником відповідача та представником позивача, скріплена печатками.

Відповідач частково здійснив оплату за переданий на підставі договору №2 від 23.07.2015р. товар в розмірі 20000 грн., що підтверджується копією прибуткового касового ордера №2 від 24.07.2015р.

29.09.2015р. позивач надіслав на адресу відповідача претензію №50 від 28.09.2015р., в якій просив перерахувати решту суми заборгованості за товар, переданий за договором №2 від 23.07.2015р.

Відповідач претензію отримав 13.10.2015р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення представнику відповідача.

Проте, відповідач відповіді на претензію не надав, решту суми заборгованості не перерахував, що спричинило звернення позивача з позовом до суду.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за переданий за договором №2 від 23.07.2015р. товар на час розгляду справи становить 65000 грн.

В процесі судового розгляду відповідач заперечував факт підписання директором фермерського господарства «АЙ-ЕВ» договору №2 від 23.07.2015р., видаткової накладної №РН-0000004 від 24.07.2015р., заявляв, що ці документи скріплені не тією печаткою господарства, стверджував, що товар було передано неналежної якості без сертифікату якості.

Судом відхилено доводи відповідача з огляду на таке.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, відповідач не подав суду доказів на підтвердження своїх доводів про те, що договір №2 від 23.07.2015р., видаткову накладну №РН-0000004 від 24.07.2015р. було підписано не директором фермерського господарства «АЙ-ЕВ» ОСОБА_3, клопотань про призначення судової почеркознавчої експертизи з цього приводу не заявляв.

Разом з цим, судом встановлено, що сторони вчинили дії на виконання умов договору №2 від 23.07.2015р.: як було узгоджено в п. 5.3. договору покупець після укладення договору (24.07.2015р.) сплатив 20000 грн. (а.с.10), продавець передав товар, а покупець його прийняв.

Як розяснив Пленум Вищого господарського суду України в п.3.4. постанови №11 від 29.05.2013р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, який не мав належних повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (ст.241 ЦК України). Доказами такого схвалення, зокрема, можуть бути прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні.

Як випливає із змісту ч.3 ст.207 Цивільного кодексу України обовязкове скріплення договору печаткою законодавством не передбачено.

Укладеним між сторонами договором №2 від 23.07.2015р. врегульовано питання передачі неякісного товару.

Згідно з п.п.4.3., 4.4., 4.5. договору в разі виявлення можливих недоліків покупцем має бути складений відповідний акт та негайно повідомлено про це продавця. Акт складається з обовязковою присутністю представника продавця.

Якщо продавцеві на протязі трьох робочих днів з дня отримання товару не надходить повідомлення про недоліки товару, товар вважається прийнятим покупцем, як такий, що відповідає вимогам.

Претензії покупця розглядаються продавцем і визнаються обґрунтованими тільки при умові дотримання зазначених вимог, а також інструкцій виробника, інших нормативних документів по транспортуванню, зберіганню та застосуванню товару.

За приписами ч. 1 ст. 688 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Відповідачем не було подано суду доказів на підтвердження повідомлення позивача про виявлені недоліки товару, переданого за видатковою накладною №РН-0000004 від 24.07.2015р., не було подано доказів складення акту про недоліки або іншого документа, який би свідчив про те, що товар було передано позивачем неналежної якості.

Відповідно до ч.1 ст.679 Цивільного кодексу України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

В процесі розгляду справи відповідач не довів, що недоліки товару виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Ненадання позивачем сертифікату якості товару не звільняє відповідача від обовязку його оплатити.

Подана відповідачем в процесі судового розгляду копія видаткової накладної №РН-0001893 від 29.08.2015р. не приймається судом як належний доказ на підтвердження передачі товару неналежної якості, оскільки відповідачем не доведено, що запчастини, придбані ним у ОСОБА_6 на підставі цієї накладної, використовувались саме для ремонту пресу, придбаного у позивача.

Рахунок-фактура №СФ-0007716 від 08.08.2015р. є документом, який видано фермерському господарству «АЙ-ЕВ» ОСОБА_6 лише на оплату товару, і не підтверджує факт придбання товару.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За таких обставин, коли відповідач не довів передачі йому товару неналежної якості, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача 65000 грн. заборгованості за товар, переданий на підставі видаткової накладної №РН-0000004 від 24.07.2015р., оскільки позивач товар передав, але відповідач не оплатив його в повному обсязі.

У відповідності із ст.ст.610, 611, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У зв'язку із порушенням відповідачем строку оплати товару, узгодженого в п.5.3. договору, позивач нараховує і просить стягнути з відповідача 3875,07 грн. пені за період з 01.09.2015р. по 14.10.2015р., обмежуючи суму пені розміром подвійної облікової ставки НБУ.

Пунктом 8.2. договору №2 від 23.07.2015р. передбачено, що у випадку порушення термінів або умов оплати товару покупець сплачує на користь продавця пеню у розмірі 2% від суми, діючої у відповідний період прострочення платежу, від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу за кожен день прострочення розрахунку, а також проценти за користування грішми у розмірі 50% річних від простроченої суми.

У зв'язку із простроченням відповідачем строків оплати товару, встановлених п. 5.3 договору, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача 3875,07 грн. пені за період з 01.09.2015р. по 14.10.2015р.

Нараховуючи пеню, позивач обмежує її розміром подвійної облікової ставки НБУ, відповідно до приписів Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань».

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати товару, встановленого п. 5.3 договору №2 від 23.07.2015р., з нього відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України слід стягнути 1495 грн. збитків, завданих інфляцією, за вересень 2015р.

Крім цього, позивач на підставі п.8.2. договору просить також стягнути з відповідача проценти за користування грішми в розмірі 3917,81 грн. за період з 01.09.2015р. по 14.10.2015р.

У відповідності із ст.536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Ця правова норма є спеціальною і поширює свою дію лише на правовідносини, пов'язані з купівлею-продажем товару, або на правовідносини, до яких згідно з чинним законодавством застосовуються положення про купівлю-продаж.

Частиною 3 ст. 692 Цивільного кодексу України конкретизовано визначений ст. 536 цього Кодексу обов'язок боржника сплачувати встановлений договором або законом розмір процентів за користування чужими грошовими коштами та передбачене ст. 625 цього Кодексу право продавця вимагати від покупця сплати три проценти річних за весь час прострочення, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 8.2. договору №2 від 23.07.2015р. встановлено розмір процентів за користування грішми - 50% річних.

Відтак, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача 3917,81 грн. процентів річних за користування чужими грошовими коштами.

У звязку із задоволенням позову на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України покладаються судові витрати позивача, повязані з оплатою судового збору, в розмірі 1218 грн. (оригінал квитанції №13846683 від 20.10.2015р. знаходиться в матеріалах справи №903/1140/15 а.с.7).

Також позивач просить стягнути з відповідача 2000 грн. витрат на оплату послуг адвоката (а.с.23).

Відповідно до розділу VІ Господарського процесуального кодексу України судовими витратами є витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які повязані з розглядом справи і складаються з: сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом; витрат, повязаних з оглядом і дослідженням речових доказів у місці їх знаходження; оплати послуг перекладача, адвоката; інших витрат, повязаних з розглядом справи.

Як розяснив Пленум Вищого господарського суду України в п.6.3. постанови №7 від 21.02.2013 року Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, повязані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських обєднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною 5 ст.49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного документа або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським обєднанням з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його права на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Відповідно до п.1 статті 1, статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні, зокрема: адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

На підтвердження клопотання про відшкодування витрат на оплату послуг адвоката позивачем подано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №446 від 15.04.2010р. (а.с.25), оригінал платіжного доручення №893 від 24.11.2015р. про перерахування адвокату ОСОБА_2 2000 грн.(а.с.24), договір про надання правової допомоги №5/15 від 04.11.2015р., укладений між адвокатом ОСОБА_2 і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (а.с.19).

Керуючись ст.ст. 207, 526, 536, 599, 610, 611, 612, 625, 655, 679, 688, 692 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст. 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фермерського господарства "АЙ-ЕВ" (45271, Волинська обл., Ківерцівський район, село Вишнів, вул. Комсомольців, 64, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (45533, Волинська обл., Локачинський район, село Козлів, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) 65000 грн. заборгованості, 3875 грн. 07 коп. пені, 3917 грн. 81 коп. процентів за користування чужими грошовими коштами, 1495 грн. збитків, завданих інфляцією, 1218 витрат, повязаних з оплатою судового збору, 2000 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Повне рішення складено: 28.12.2015р.

Суддя І. О. Якушева