РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2015 р. Справа № 924/942/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Розізнана І.В.

судді Василишин А.Р. ,

судді Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання Романчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 28.10.2015р. у справі №924/942/14 (суддя Олійник Ю.П.)

за скаргою міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" на дії органу ДВС (скасування постанови про арешт коштів боржника від 04.03.2015р. ВП №44950377).

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)

до міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" (м.Хмельницький)

про стягнення в сумі 50 681 044 грн. 38 коп.

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_1, представник за довіреністю №18/02 від 04.01.2015р.;

Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - ОСОБА_2, представник за довіреністю №20-22/158 від 16.07.2015р.;

Судом розяснено представникам права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Міське комунальне підприємство "Хмельницьктеплокомуненерго" звернулося до господарського суду Хмельницької області із скаргою на дії Державної виконавчої служби про скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень від 04.03.2015р. ВП №44950377 про арешт коштів боржника.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 21.04.2015р. скаргу міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" відхилено (суддя Магера В.В.).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.05.2015р. ухвалу господарського суду Хмельницької області від 21.04.2015р. у справі №924/942/14 залишено без змін (колегія суддів у складі: головуючий суддя Мельник О.В., Савченко Г.І., Гулова А.Г.).

Постановою Вищого господарського суду України від 14.07.2015р. постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 18.05.2015р. та ухвалу господарського суду Хмельницької області від 21.04.2015р. у справі №924/942/14 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Хмельницької області в іншому складі суду. При цьому, зазначено, що судами не було перевірено, на яку фактично суму грошових коштів було накладено арешт постановою державного виконавця про арешт коштів боржника від 04.03.2015р., чи перевищує ця сума розмір суми заборгованості, яка підлягає стягненню з боржника міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" за наказом від 08.08.2014р. у справі № 924/942/14, чи підлягає включенню до стягуваної з боржника суми сума виконавчого збору, а також доцільність арешту майна, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, з урахуванням ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу".

За результатами нового розгляду, ухвалою господарського суду Хмельницької області від 28.10.2015р. (суддя Олійник Ю.П.) скаргу міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" на дії відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України задоволено частково. Скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України про арешт коштів боржника від 04.03.2015р. ВП №44950377 в частині включення до суми, в межах якої накладено арешт на рахунки боржника, суми виконавчого збору у розмірі 543929,81 грн. У решті доводи скарги відхилено.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, міське комунальне підприємство "Хмельницьктеплокомуненерго" звернулося з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій просить ухвалу місцевого господарського суду скасувати в частині відмови у скасуванні постанови державного виконавця про накладення арешту на грошові кошти боржника в сумі 5417113,06 грн., прийняти в цій частині нове рішення, яким скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України про арешт коштів боржника від 04.03.2015р. ВП №44950377 в частині включення до суми, в межах якої накладено арешт, 5417113,06 грн.

Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що належною до стягнення у виконавчому провадженні, згідно наказу господарського суду Хмельницької області № 924/942/14 від 08.08.2014р., залишилась сума 5419298,12 грн. Постановою державного виконавця від 04.03.2015р. про арешт коштів боржника накладено арешт на грошові кошти підприємства в межах суми 5961042,87 грн. на ряд рахунків у декількох банківських установах. При цьому, у постанові зазначено, що арешт накладається і на інші рахунки (не вказані у постанові), в тому числі й на ті, що будуть відкриті після її винесення. Таким чином, у кожній з банківських установ на кожному рахунку МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" заарештовано грошові кошти в межах суми 5961042,87 грн. При цьому, як вбачається з наданих суду довідок із банківських установ на рахунку № 5092 у ПАТ "Укрсоцбанк" заарештовано 150 000,00 грн.; на рахунку № 6293 у ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" заарештовано 8280,34 грн.; на рахунку № 3924 у ПАТ "Державний ощадний банк України" заарештовано 5961042,87 грн. Тільки на вказаних рахунках накладено арешт на грошові кошти МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" у розмірі 6119323,21 грн., що перевищує належну до стягнення суму.

Скаржник вказує, що накладення арешту на всі грошові кошти МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" на всіх рахунках у всіх банківських установах є блокуванням роботи підприємства, а не забезпеченням реального виконання рішення суду. Саме лише зазначення у оскаржуваній постанові про арешт коштів боржника, в межах якої суми накладається арешт не свідчить про дотримання державним виконавцем вимог ч. 3 ст. 57 ЗУ "Про виконавче провадження". Фактично виконавець просто вказав накласти арешт на грошові кошти на всіх рахунках боржника без зясування сум грошових коштів, які знаходяться на цих рахунках. Банківські установи не мають права тлумачити постанови державного виконавця чи рішення суду, тому на виконання даної постанови кожен банк на кожному рахунку МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" заарештував грошові кошти в межах суми, вказаної в постанові державного виконавця. Відповідно заарештовані грошові кошти сумарно склали більше, ніж належно до стягнення у виконавчому провадженні.

Міським комунальним підприємством "Хмельницьктеплокомуненерго" надіслано до суду додаткові пояснення по справі від 15.12.2015р., в яких скаржник додатково зазначає, що рішенням господарського суду м. Києва від 25.08.2015р. та постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2015р. у справі 910/17396/15 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" зобов'язано списати міському комунальному підприємству "Хмельницьктеплокомуненерго" 3728129,04 грн. пені, 1030151 грн. 3% річних та 607938,08 грн. інфляційних нарахувань, які були стягнуті рішенням господарського суду Хмельницької області від 24.07.2014р. у справі №924/942/14. Враховуючи викладене, на думку скаржника, державний виконавець не має підстав стягувати з міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" 5366218,12 грн., а відповідно і накладати арешт на грошові кошти боржника в межах цієї суми.

Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 04.03.2015р., якою арештовано кошти боржника на всіх його рахунках, вчинені у межах повноважень наданих законом. Щодо доводів скаржника про те, що у державного виконавця немає підстав стягувати з міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" 3728129,04 грн. пені, 1030151 грн. 3% річних та 607938,08 грн. інфляційних нарахувань, оскільки вони списані рішенням суду безпідставні, так як дане рішення не впливає на чинність наказу господарського суду про стягнення цих коштів.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.11.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, справу призначено до слухання у складі колегії суддів: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 08.12.2015р. заяву міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" про відвід судді Мельника О.В. задоволено.

Розпорядженням голови Рівненського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р., у звязку із задоволенням заяви про відвід судді Мельника О.В., визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В., суддя Василишин А.Р.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. прийнято апеляційну скаргу до провадження у новому складі суду: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Василишин А.Р., суддя Грязнов В.В.

В судовому засіданні 21.12.2015р. представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу задоволити, ухвалу місцевого господарського суду скасувати в частині відмови у скасуванні постанови державного виконавця про накладення арешту на грошові кошти боржника в сумі 5417113,06 грн.

Представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України доводи апеляційної скарги заперечив, вважає її безпідставною та необґрунтованою, тому просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Представник стягувача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи положення ст.102 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши представників сторін, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Як встановлено апеляційним судом, рішенням господарського суду Хмельницької області від 24.07.2014р. у справі № 924/942/14 задоволено позов ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до МКП "Хмельницьктеплокомуненерго"; стягнуто з МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 45 314 826,26 грн. основного боргу, 3728129,04 грн. пені, 1030151,00 грн. 3% річних, 607938,08 грн. інфляційних нарахувань та 73080,00 грн. судових витрат.

На виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 24.07.2014 у справі № 924/942/14 видано судовий наказ від 08.08.2014р. (т. 1, а.с. 34).

06.10.2014р. на підставі заяви ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (т. 1, а.с. 32-33) постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 06.10.2014р. відкрито виконавче провадження №44950377 з примусового виконання наказу №924/942/14 від 08.08.2014р. (т1, а.с. 7)

15.10.2014р. на виконання умов договору від 24.09.2014р. про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст.16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік"), укладеного між МКП "Хмельницьктеплокомуненерго", ПАТ "НАК "Нафтогаз України", ГУ ДКС України у Хмельницькій області, Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації органами казначейства в рахунок погашення боргу МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за наказом господарського суду Хмельницької області від 08.08.2014р. у справі №924/942/14 перераховано 45 314 826,26грн., що підтверджується платіжним дорученням від 02.10.2014р. (т. 1, а.с. 8).

Решта суми боргу за наказом суду, що складає 5 439 298,12 грн., залишилася непогашеною.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 12.11.2014р., яка залишена без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.11.2014р. та постановою Вищого господарського суду України від 02.02.2015р. наказ господарського суду Хмельницької області від 08.08.2014р., виданий у справі №924/942/14 визнано таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 45 314 826,26 грн. основного боргу; в задоволенні заяви про визнання наказу від 08.08.2014, виданого у справі № 924/942/14 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення інфляційних, річних і пені - відмовлено.

23.12.2014р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про стягнення із боржника 543 929,81 грн. виконавчого збору, а 05.01.2015 винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 178, 88 грн. (т. 1, а.с. 37, 39).

04.03.2015р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень була винесена постанова про арешт коштів боржника ВП №44950377, якою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках боржника (в тому числі й тих рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту), крім коштів, що зараховані на окремий рахунок і у передбачених чинним законодавством випадках не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів на підставі виконавчих документів, в межах суми 5 961 042,87 грн., яка складається із розміру фактичної заборгованості, згідно наказу господарського суду Хмельницької області від 08.08.2014р. та суми виконавчого збору (т.1, а.с. 51). При цьому, державним виконавцем враховано погашення 22363,91 грн., які розподілено на погашення стягувачу та на виконавчий збір, згідно з розпорядженнями №44950377/1 від 09.02.2015р., № 44950377/1 від 20.01.2015р., № 44950377/1 від 05.01.2015р. (т. 1, а.с. 144-146).

Інформація щодо рахунків боржника (у кількості 27-ми), відкритих у банках, отримана органом ДВС на його запит №101146580 від 26.02.2015р., поданий у порядку ч.3 ст.65 Закону України "Про виконавче провадження" (відповідь ДПС України № від 27.02.2015р.) (т.1, а.с. 49).

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 26.05.2015р. у справі №924/942/14, яка залишена без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.07.2015р., визнано недійсною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 23.12.2014р. ВП №44950377 про стягнення з боржника 543929,81 грн. виконавчого збору (т. 1, а.с. 125-128).

Рішенням господарського суду м. Києва від 25.08.2015р. у справі №910/17396/15 за позовом МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" до ПАТ НАЕК "Нафтогаз України" про зобов'язання списати боржнику 3728129,04 грн. пені, 1030151,0 грн. 3% річних, 607938,08 грн. інфляційних нарахувань, що підлягають стягненню на підставі рішення господарського суду від 24.07.2014р. у справі №924/942/14, позовні вимоги задоволено частково та зобов'язано відповідача списати 3728129,04 грн. пені, в решті позову відмовлено (т.1, а.с. 129-131).

Як встановлено апеляційним судом, постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2015р. у справі 910/17396/15 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" рішення господарського суду м. Києва від 25.08.2015р. частково скасовано, позов задоволено; зобов'язано публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" списати міському комунальному підприємству "Хмельницьктеплокомуненерго" 3728129,04 грн. пені, 1 030151 грн. 3% річних та 607938,08 грн. інфляційних нарахувань.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що на виконання вказівок постанови Вищого господарського суду України від 14.07.2015р. щодо з'ясування фактично заарештованої суми коштів відповідача судами з'ясовано, що згідно довідок банківських установ, на рахунку №5092 у ПАТ "Укрсоцбанк" було 150000,00 грн. (станом на 03.04.2015р.); на рахунку №6293 у ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" - 8280,34 грн. (станом на 03.04.2015р.) та 8321, 94 грн. (станом на 06.10.2015р.); на рахунку №3924 у ПАТ "Державний ощадний банк України" - 5961042,87 грн.(станом на 03.04.2015р.), 6000000,00 грн. (станом на 06.10.2015р.); на рахунку №1233 у ПАТ "Державний ощадний банк України" 81629,58 грн. (станом на 06.10.2015р.); на рахунку №1233 у ПАТ "Державний ощадний банк України" 1264,85 грн. (станом на 06.10.2015р.); на рахунку №3924 у ПАТ "Державний ощадний банк України" 220654,31 грн. (станом на 06.10.2015р.); на рахунку №3924 у ПАТ "Державний ощадний банк України" 6884,52 грн.(станом на 06.10.2015р.).

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 115 Господарського процесуального Кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження; у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом; за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Частинами 1-4 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації; стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах; готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються; на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт; арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Як встановлено апеляційним судом, у зв'язку із тим, що у строк, наданий на самостійне виконання рішення суду, боржником добровільно не виконано та не погашено борг державним виконавцем відділу примусового виконання рішень винесено постанову від 04.03.2015р. ВП №44950377 про накладення арешту на кошти боржника, що містяться на його рахунках (в тому числі й тих рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту), крім коштів, що зараховані на окремий рахунок і у передбачених чинним законодавством випадках не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів на підставі виконавчих документів, в межах суми 5 961 042,87 грн., яка складається із розміру фактичної заборгованості, згідно наказу господарського суду Хмельницької області від 08.08.2014р. та суми виконавчого збору.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 26.05.15р. у справі №924/942/14, яка залишена без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.07.2015, визнано недійсною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 23.12.2014р. ВП №44950377 про стягнення з боржника - міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" 543929,81 грн. виконавчого збору.

Оскільки постанову державного виконавця від 23.12.2014р. ВП №44950377 про стягнення з боржника 543929,81 грн. виконавчого збору визнано недійсною, яка є недійсною з моменту її винесення, тобто з 23.12.2014р., тому на момент винесення постанови про арешт коштів боржника від 04.03.2015р. ВП №44950377 виконавчий збір не повинен був включатись до суми боргу, на яку накладається арешт, а отже, постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень від 04.03.2015р. ВП №44950377 підлягає визнанню недійсною в цій частині.

Посилання скаржника, як на підставу для скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень від 04.03.2015р. ВП №44950377 про арешт коштів боржника, на те, що фактична сума грошових коштів, на яку було накладено арешт, більша ніж сума коштів, зазначена у постанові, апеляційним судом не приймається, враховуючи наступне.

Частиною 3 ст.57 Закону визначено, що постановою про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів.

Відповідно до ч.3 ст.65 Закон державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Згідно із п.4.1.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту від 02.04.12 №512/5, зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України 02.04.14 за №489/20802, на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших фінансових установах, накладається арешт, про що виноситься постанова державного виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчими документами, виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій та вказується номер рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають стягненню в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки"; що знаходяться на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 191 та 261 Закону України "Про теплопостачання" та статті 151 Закону України "Про електроенергетику".

Отже, враховуючи викладене, Закон України "Про виконавче провадження" не містить будь-яких обмежень щодо накладення арешту на кошти боржника, які знаходяться на його банківських рахунках, крім рахунків визначених ч. 5 ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження".

Судом не встановлено, а заявником не доведено належними та допустимими доказами спеціального режиму використання рахунків, на які накладено арешт, так само, не надано доказів на підтвердження того, що рахунки використовуються для виплати заробітної плати та інших платежів працівникам, а саме договорів про відкриття рахунку, довідок банку щодо режиму використання коштів по зазначеним рахункам, платіжних документів, тощо.

Судова колегія також приймає до уваги те, що державний виконавець вчинив виконавчу дію лише в розмірах і обсягах, необхідних для виконання вимог виконавчого документу, тому дії державного виконавця по виконанню наказу господарського суду Хмельницької області від 08.08.2014р., в тому числі щодо накладення арешту на кошти, що містяться на рахунках боржника (в тому числі й тих рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту), крім коштів, що зараховані на окремий рахунок і у передбачених чинним законодавством випадках не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів на підставі виконавчих документів, відповідають вимогам закону, тому колегія суддів погоджується з висновок суду першої інстанції, що доводи скарги в цій частині безпідставні та необґрунтовані.

При цьому, судовою колегією звертається увага скаржника, що згідно з п. 3.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту від 02.04.12 №512/5, боржник може запропонувати державному виконавцю списати кошти, необхідні для виконання рішення, з його рахунку та зарахувати їх на відповідний рахунок органу ДВС з подальшим перерахуванням стягувачу, тобто боржник вправі запропонувати державному виконавцю порядок списання коштів з його рахунків чи конкретного рахунку, на якому є відповідна сума коштів, необхідна для стягнення з метою уникнення блокування його діяльності.

Як встановлено апеляційним судом, постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2015р. у справі 910/17396/15 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" рішення господарського суду м. Києва від 25.08.2015р. частково скасовано, позов задоволено; зобов'язано публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" списати міському комунальному підприємству "Хмельницьктеплокомуненерго" 3728129,04 грн. пені, 1 030151 грн. 3% річних та 607938,08 грн. інфляційних нарахувань, що підлягають стягненню на підставі рішення господарського суду від 24.07.2014р. у справі №924/942/14

Скаржник посилається на те, що відповідно до Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" пеня, штрафні та фінансові санкції, які нараховані на заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий у 2014 році та не погашену на день набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деякий законів України щодо стабілізації фінансового стану НАК "Нафтогаз України" підлягають списанню, тому безпідставно включені в суму, в межах якої накладено арешт.

Судом враховується, що ухвалою господарського суду Хмельницької області від 26.10.2015р., яка залишена без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.11.2015р. у справі №924/942/14 міському комунальному підприємству "Хмельницьктеплокомуненерго" відмовлено в задоволенні заяви про визнання наказу, виданого у справі № 924/942/14 від 08.08.2014р. таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 3728129,04 грн. пені, 1030151 грн. 3% річних та 607938,08 грн. інфляційних нарахувань.

При цьому суди зазначили, що списання пені, штрафних та фінансових санкцій є одним із елементів передбаченої ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" процедури реструктуризації заборгованості (на підставі відповідного типового договору про реструктуризацію заборгованості, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України), і не може розглядатися як самостійна підстава для списання поза вищевказаною процедурою, тобто у відриві від ч.13 ст.18 Закону. Іншого порядку списання пені, штрафних та фінансових санкцій на сьогодні чинним законодавством не передбачено. Доказів укладення такого договору суду не надано.

Судами також зазначено, що факт подання міським комунальним підприємством "Хмельницьктеплокомуненерго" позову до НАК "Нафтогаз України" з метою здійснити списання вказаних коштів підтверджує те, що саме так (вірно) боржник і тлумачить положення Закону, він погоджується з тим, що списання боргу не відбулося автоматично, а відтак і зобов'язання щодо його сплати у нього залишилось.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що норма Закону не передбачає автоматичного припинення зобов`язання за пенею, штрафними та фінансовими санкціями, а передбачає процедуру (як бухгалтерську операцію) списання, завершення якої дає підстави дійти висновку про припинення зобов`язання.

Отже, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів процедури списання пені, штрафних та фінансових санкцій, а наказ господарського суду Хмельницької області №924/942/14 від 08.08.2014 року не визнаний таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 3 728129,04 грн. пені, 1030151 грн. 3% річних та 607938,08 грн. інфляційних нарахувань, він є обов'язковим для виконання боржником, тому судова колегія приходить до висновку, що доводи скарги в цій частині безпідставні та необґрунтовані.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Доводи скаржника не заслуговують на увагу, оскільки їм була надана вичерпна правова оцінка судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів, які відповідно до статей 33, 34 ГПК України засвідчують певні обставини і на яких ґрунтується висновок суду.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала господарського суду першої інстанції прийнята з урахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 28.10.2015р. у справі №924/942/14 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Грязнов В.В.