РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"29" грудня 2015 р. Справа №918/399/13

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Гулова А.Г.

суддя Маціщук А.В. ,

суддя Петухов М.Г.

при секретарі судового засідання Юрчук Ю.М.

за участю представників сторін:

від ПАТ "НАК "Нафтогаз України": не з`явився

від ТзОВ "Рівнетеплоенерго": ОСОБА_1 - представника за довіреністю від 05.01.2015р. №03-05/1/1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго"

на ухвалу господарського суду Рівненської області від 04.12.2015р.

у справі №918/399/13 (суддя Пашкевич І.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго", м.Рівне

про стягнення 2297386,44грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 04.12.2015р. у справі №918/399/13 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" №03-05/3892/3001 від 24.11.2015 року про визнання наказу господарського суду Рівненської області від 14.08.2013 року №918/399/13 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 428 449,03грн. пені, 14 954,08грн. інфляційних втрат та 480 893,00грн. 3% річних.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, ТзОВ «Рівнетеплоенерго» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та прийняти нове рішення про задоволення його заяви №03-05/3892/3001 від 24.11.2015 року про визнання наказу господарського суду Рівненської області від 14.08.2013 року №918/399/13 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 428 449,03грн. пені, 14 954,08грн. інфляційних втрат та 480 893,00грн. 3% річних.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- відповідно до ч.13 ст.18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» встановлена нормами даного Закону реструктуризація здійснюється шляхом розстрочення заборгованості на 24 місяці, на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості, оскільки форму відповідного типового договору про реструктуризацію заборгованості за природний газ, спожитий у період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р., не затверджено Кабінетом Міністрів України, то укладення вказаного договору між позивачем та відповідачем було неможливим;

- 18.09.2015 року, на підставі ч.13 ст.18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", що діяв на момент існування відповідних правовідносин, Протоколом засідання комісії з питань реструктуризації та списання заборгованості за спожитий природний газ, створеної наказом директора №331 від 17.09.2015 року, відповідачем проведено списання пені, штрафних та фінансових санкцій, які підлягали стягненню на користь ПАТ НАК "Нафтогаз України" у відповідності до рішень судів, що набрали законної сили і не погашені станом на 05.06.2015 року, у тому числі і у даній справі, а тому, згідно з ч.1 ст.598 ЦК України та ч.13 ст.18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", на думку скаржника, його зобов`язання перед ПАТ «НАК «Нафтобаз України» щодо сплати пені, інфляційний втрат та 3% річних, які підлягали стягненню на підставі рішення господарського суду Рівненської області у справі №918/485/14 припинилися.

ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтобаз України» у письмовому відзиві від 25.12.2015р. за №14/2-2256в на апеляційну скаргу заперечило проти доводів та вимог апеляційної скарги, вважає оскаржену ухвалу законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник ТзОВ "Рівнетеплоенерго" у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просить скасувати оскаржену ухвалу та прийняти нове рішення, яким задоволити заяву №03-05/3892/3001 від 24.11.2015 року про визнання наказу господарського суду Рівненської області від 14.08.2013 року №918/399/13 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 428 449,03грн. пені, 14 954,08грн. інфляційних втрат та 480 893,00грн. 3% річних.

ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтобаз України» свого представника у судове засідання не направило.

Враховуючи норми ст.ст.101, 102 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка у засідання суду представника ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтобаз України», належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали, колегія суддів розглянула апеляційну скаргу за відсутності представника останнього, за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскарженої ухвали, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів оскарження ухвали, рішенням господарського суду Рівненської області від 05.06.2013 року у справі №918/399/13 частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" про стягнення 2297386грн. 44коп.. Стягнуто з відповідача на користь позивача 611213грн. 85коп. пені, 480893грн. 78коп. 3% річних, та 21 842грн. 28коп. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 23 липня 2013 року, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 10.10.2013р., рішення господарського суду Рівненської області від 05.06.2013 року у справі №918/399/13 змінено в частині стягнення пені, судових витрат та скасовано в частині відмови у стягненні інфляційних втрат у сумі 14954,08грн. В решті рішення залишено без змін. Резолютивну частину рішення викладено у такій редакції: "1. Позов задовольнити частково. 2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (33027, м.Рівне, вул.Д.Галицького, 27, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6, ) 800000грн. 00коп. пені, 480893грн. 00коп. 3% річних, 14954,08грн. інфляційних, всього - 1295847грн. 08коп. та 40170грн. 36коп. витрат зі сплати судового збору. 3. В решті позову відмовити."

На виконання вищезазначеної постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 23 липня 2013 року у справі №918/399/13, 14 серпня 2013 року господарським судом Рівненської області видано наказ №918/399/13 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" на користь Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 800000грн. 00коп. пені, 480893грн. 00коп. 3% річних, 14954,08грн. інфляційних, всього - 1295847грн. 08коп. та 40170грн. 36 коп. витрат зі сплати судового збору. Строк для пред'явлення наказу до виконання встановлено до 15 серпня 2014 року.

25 листопада 2015 року до господарського суду Рівненської області від ТзОВ "Рівнетеплоенерго" надійшла заява від 24.11.2015 року за №03-05/3892/3001 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (в порядку ст..117 ГПК України), в якій останній просив визнати наказ господарського суду Рівненської області за №918/399/13 від 14.08.2013р. таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 428449,03грн. пені, 14954,08грн. інфляційних втрат, 480893,00грн. 3% річних.

Обґрунтовуючи вказану вище заяву, заявник зазначив, зокрема, що на день набрання чинності Законом України за №423-VIII в обліку ПАТ «НАК «Нафтогаз України» і ТзОВ «Рівнетеплоенерго» значилася заборгованість за природний газ, спожитий до 01.01.2014 року (сума основного боргу) за договорами, укладеними до цієї дати, а саме: за договором №13/3184-БО-28 від 28.12.2012p., у сумі 2917230,24грн. (судовий наказ №918/483/14); за договором №14/2608/11 від 30.09.2011р. (судовий наказ №918/2063/13), у сумі 5750641,84грн. 03.09.2013 року, у межах строків, встановлених Законом України за №423-VIII, ТзОВ «Рівнетеплоенерго» здійснило повне погашення суми основного боргу, за спожитий природний газ у період до 01.01.2014 року, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, а тому, виконавши умови, встановлені Законом України за №423-VIII, ТзОВ «Рівнетеплоенерго» отримало право на списання пені, штрафних та фінансових санкцій, які підлягають стягненню за рішенням суду, у зв'язку з чим, його зобов'язання перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» з оплати пені, інфляційних втрат та 3% річних, що підлягали стягненню на підставі постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 23.07.2013 року у справі №918/399/13 -припинилися.

Разом з тим, до господарського суду Рівненської області ТзОВ «Рівнетеплоенерго» подано письмові доповнення від 03.12.2015 року за №03-05/4041/3118 до заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, в яких останнє зазначило, зокрема, що 18.09.2015 року, на підставі норм ч.13 ст.18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", що діяв на момент існування відповідних правовідносин, Протоколом засідання комісії з питань реструктуризації та списання заборгованості за спожитий природний газ, створеної наказом директора №331 від 17.09.2015 року проведено списання пені, штрафних та фінансових санкцій, які підлягали стягненню на користь ПАТ НАК "Нафтогаз України" у відповідності до рішень судів, що набрали законної сили і не погашені станом на 05.06.2015 року, у т. ч. і у даній справі. Крім того, на думку заявника, Закон України "Про засади функціонування ринку природного газу" визначає лише єдину умову, яка надає право на реструктуризацію заборгованості та списання пені, штрафних та фінансових санкцій - відсутність заборгованості станом на 06.09.2015 року за природний газ, спожитий до 31.12.2013 року, відповідно, зазначена умова є самостійною та не передбачає наявність передумов, а реструктуризація заборгованості та списання пені, штрафних та фінансових санкцій, є правом боржника, яке виникає після виконання вказаної умови.

Як зазначалося вище, ухвалою господарського суду Рівненської області від 04.12.2015р. у справі №918/399/13 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" за №03-05/3892/3001 від 24.11.2015р. відмовлено.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, з огляду на таке.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.106 ГПК України окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема, про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч.5 ст.106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.117 ГПК України господарський суд, який видав наказ, за заявою стягувача або боржника може, зокрема, визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом; господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Тобто, законодавством передбачено лише два конкретних випадки, коли господарський суд своєю ухвалою може визнати наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, а саме: коли наказ було видано помилково; коли обов'язок боржника припинився добровільним виконанням або з інших причин.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" від 14.05.2015р. за №423-VIII, який набрав чинності 06.06.2015 року (надалі - Закон №423-VIII), внесено зміни до Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" від 08.07.2010р. за №2467-VI (далі Закон №2467-VI), зокрема, статтю 18 Закону №2467-VI доповнено частиною 13 наступного змісту:

« 13. Заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини.

У типовому договорі про реструктуризацію заборгованості визначаються, зокрема, порядок реструктуризації і погашення заборгованості, загальна сума реструктуризованої заборгованості, строк її погашення, розмір щомісячних платежів, права та обов'язки сторін.

Форма типового договору про реструктуризацію заборгованості затверджується Кабінетом Міністрів України.»

Проаналізувавши ч.13 ст.18 Закону України за №2467-VI, колегія суддів апеляційної інстанції дішла висновку, що нормами останньої врегульовано питання щодо погашення заборгованості теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий у період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року, та за природний газ, спожитий до 01.01.2014 року, яка залишилася не погашеною станом на 06.06.2015 року, без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду. Тобто, заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий у період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду) підлягає реструктуризації шляхом її розстрочення на 24 місяці, на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості, лише за умови погашення боржниками у трьохмісячний строк, починаючи з 06.06.2015р. (дата набрання чинності Законом України за №423-VIII від 14.05.2015р.), заборгованості за природний газ, спожитий до 01.01.2014р., без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду та лише за умови виконання вищевказаних вимог зазначені пеня, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу.

Як правильно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, у період листопад 2011 року серпень 2012 року ПАТ "Рівнегаз" (який, на підставі договору №14/6062/12 про відступлення права вимоги, передав ПАТ «НАК «Нафтогаз України» право вимоги до ТзОВ «Рівнетеплоенерго» про стягнення заборгованості за договором на постачання природного газу №22-ТЕ/11 від 29.09.2011р. у сумі 21107482,32грн.) поставило ТзОВ «Рівнетеплоенерго» природний газ, а ТзОВ «Рівнетеплоенерго» сплатило у повному обсязі, однак, з порушенням строків, встановлених у договорі, заборгованість у сумі 21107482,32грн., у зв'язку з чим ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача 1720485,75грн. пені, 95967,97грн. інфляційних та 480932,73грн. 3% річних, всього 2297386,44грн, які нараховано на заборгованість у сумі 21107482,32грн.

З наведеного вбачається, що ТзОВ «Рівнетеплоенерго», ще до моменту порушення провадження у справі №918/399/15, а саме 28.03.2013 року, повністю погашено заборгованість у сумі 21107482,32грн. за природний газ, спожитий у листопаді 2011 року серпні 2012 року, на суму якої ПАТ «НАК «Нафтогаз України» нараховано штрафні та фінансові санкції у даній справі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, оскільки станом на 06.06.2015р. (день набрання чинності Законом України за №423-VIII) у ТзОВ «Рівнетеплоенерго» у даній справі була відсутня заборгованість за природний газ, спожитий до 01.01.2014р., то норми ч.13 ст.18 Закону України за №2467-VI щодо списання пені, штрафних та фінансових санкцій не підлягають застосуванню у даному випадку.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що норми ч.13 ст.18 Закону №2467-VI щодо списання пені, штрафних та фінансових санкцій, слід розглядати як невід'ємну частину реструктуризації заборгованості теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий у період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року, яка не погашена на день набрання чинності Законом №423-VIII, шляхом її розстрочення на 24 місяці, на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості, відповідно, списання зазначених сум пені, штрафних та фінансових санкцій є одним із елементів передбаченої цією частиною процедури реструктуризації заборгованості (на підставі відповідного типового договору про реструктуризацію заборгованості, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України), і не може розглядатися як самостійна підстава для списання поза вищевказаною процедурою, тобто у відриві від контексту ч.13 ст.18 Закону №2467-VI.

Окремо слід зазначити, протокол комісії з питань реструктуризації та списання заборгованості (пені, штрафних та фінансових санкцій) від 18.09.2015р. не є підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, - він лише свідчить про прийняття відповідачем в односторонньому порядку рішення щодо списання своєї заборгованості перед позивачем.

Крім того, на момент звернення відповідача до суду із заявою про визнання наказу господарського суду Рівненської області від 14.08.2013р. за №918/399/13 таким, що не підлягає виконанню (25.11.2015р.) Закон України «Про засади функціонування ринку природного газу» від 08.07.2010р. №2467-VI, у ст.18 якого вносились зміни Законом України №423-VIII від 14.05.2015р., з 01.10.2015р. втратив чинність відповідно до Закону України від 09.04.2015р. №329-VIII.

Згідно зі ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Це стосується, в першу чергу, ТзОВ «Рівнетеплоенерго», яке повинно довести факти та обставини, на підставі яких він будує свої вимоги про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Проте, скаржник не довів належними доказами існування законних підстав для визнання наказу господарського суду Рівненської області від 14.08.2013р. №918/399/13 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 428499,03грн. пені, 14954,08грн. інфляційних втрат та 480893,00грн. 3% річних.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, відповідно, не є підставою для скасування оскарженої ухвали.

Відтак, колегія суддів вважає, що ухвалу господарського суду Рівненської області від 04.12.2015р. слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Рівнетеплоенерго - без задоволення.

Керуючись ст.ст.101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду Рівненської області від 04.12.2015р. у справі №918/399/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ "Рівнетеплоенерго", м.Рівне - без задоволення.

2. Матеріали оскарження ухвали господарського суду Рівненської області від 04.12.2015р. у справі №918/399/13 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Гулова А.Г.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Петухов М.Г.