ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.12.15р. Справа № 904/9226/15

За позовом Державного підприємства "38 відділ інженерно-технічних частин"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМЛЕУСТРІЙ"

про стягнення 42 248,47 грн. за договором про розроблення проекту землеустрою

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - ОСОБА_1, дов. № 15 від 02.04.15р.

Відповідача - ОСОБА_2, дов. № б/н від 09.11.15р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 42 248,47 грн. за договором про розроблення проекту землеустрою. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань за договором.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що затримка в оформленні проекту землеустрою сталася не з вини Відповідача, хоча Позивач на цьому навіть не наголошує. Наявність у Позивача землевпорядної документації повністю робить необґрунтованими підстави позову щодо невиконання Відповідачем договірних зобов'язань та стягнення повної вартості виконаних робіт. Більш того, Позивач не відмовляється від Договору та необхідності проведення проектних робіт з землеустрою (лист № 990 від 11.12.15р.), як встановлено нарадою, проведеною землевласником (Дніпродзержинською міською радою) майже єдиною перепоною для затвердження проектної документації з землеустрою є неузгодження саме Позивачем меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами.

Позивач зазначає як на підставу для виявлення порушень Договору акт позапланової перевірки Дніпродзержинської об'єднаної державної фінансової інспекції від 07.08.15р. №830-21/10. Судом відхилено клопотання Позивача про залучення в якості Третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Дніпродзержинську об'єднану державну фінансову інспекцію ДФІ в Дніпропетровській обл., оскільки рішення з господарського спору у даній справі не може вплинути на її права або обов'язки. Відповідно до ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" та п. 4-6 постанови Кабінету Міністрів України № 310 від 06.08.14р. "Про затвердження Положення про Державну фінансову інспекцію України", Державна фінансова інспекція України не має прав та повноважень по проведенню експертизи та наданню висновків по документації з землеустрою та визнанню її дійсною/недійсною, законною/незаконною тощо.

21.12.15р. від Позивача надійшла заява про залишення позову без розгляду, яка мотивована тим, що підставою звернення Позивача з позовними вимогами до Відповідача про стягнення заборгованості в сумі 42 248,47 грн. - є неналежне виконання Відповідачем умов договору, а саме надання технічної документації для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення огорож периметру: хвостосховища "Дніпровське", з порушеннями вимог ст. 50 Закону України "Про землеустрій", наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 02.11.09р. № 573 "Про затвердження вимог до структури, змісту та формату оформлення результатів робіт із землеустрою в електронному вигляді". У зв'язку з тим, що Відповідач, як розробник проекту, погодився доопрацювати вказану технічну документацію та надати її Позивачу та вказаний факт зафіксовано протоколом наради з приводу оформлення проектів землеустрою під керуванням директору департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради від 15.12.15р., а також надходженням з листом від 10.11.15р. № 10М1-2 рішення Дніпродзержинської міської ради про надання дозволу на розробку проектів №1362-65/УІ. Також, у зв'язку з тим, що Позивач державне підприємство, підпорядковується Міненерговугілля України (Уповноважений орган), а питання відведення земельної ділянки має важливе значення для Позивача - у Позивача є необхідність з'ясувати думку Уповноваженого органу.

Відповідач заперечував у залишенні позову без розгляду.

Оскільки ст.81 ГПК України визначено вичерпний перелік підстав залишення позову без розгляду, суд відхилив заяву Позивача.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

24.12.12р. сторонами укладено договір на виконання робіт щодо розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки в постійне користування під реконструкцію огорожі об'єкта інженерно-технічного комплексу охорони хвостосховище "Дніпровське", колишнього ВО "ПХЗ" № 24/12/0004/116БД (далі Договір), за п. 1.1 якого Виконавець зобов'язується виконати з дотриманням вимог законодавства роботи (далі - роботи) з розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки за адресою: м.Дніпродзержинськ, Хвостосховище "Дніпровське", а замовник прийняти та оплатити виконані роботи.

Згідно з п. 3.2 Договору прийом виконаних робіт за цим договором оформлюється актом прийому-передачі робіт (далі - акт). У разі відмови від підписання акту замовник складає упродовж 3-х днів з моменту отримання акту мотивований протокол розбіжностей.

Відповідно до п. 5.5., 5.6 Договору узгодження технічної документації із землеустрою виконує замовник, а також несе відповідальність за достовірність підписів. Узгодження меж земельної ділянки виконує замовник.

Пунктом 9.7 Договору обумовлено, що погодження технічної документації замовником не входить в термін виконання робіт виконавцем по договору.

Оплата за роботи на виконання умов п. 2.2 Договору проведена Позивачем відповідно до платіжного доручення від 25.12.12р. № 857 на суму 42 248,47 грн., шляхом перерахування вказаних коштів, отриманих з державного бюджету, на розрахунковий рахунок Відповідача.

Додатком 2 до Договору сторонами затверджено календарний план виконання робіт.

На виконання умов Договору Відповідач надав Позивачеві проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки для погодження меж з суміжними землекористувачами. Однак, в результаті прийняття Дніпродзержинською міською радою рішення № №967-44/УІ від 27.12.13р., землевласником вирішено надати в користування Позивачеві земельну ділянку під конкретний об'єкт - під огорожу хвостосховища відходів переробки уранових руд колишнього ВО "ПХЗ" "Дніпровське". З огляду на те, що змінено конфігурацію земельної ділянки, що надається в користування, Позивач повинен був надати листи від суміжних землекористувачів про вилучення земельних ділянок під огорожею хвостосховища та проект землеустрою потрібно було доопрацювати, адже власником землі було змінено вихідні дані.

За даними Позивача, на виконання умов Договору Відповідач надав технічну документацію для розробки проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для розміщення огорож периметру: хвостосховища "Дніпровське", з порушеннями вимог ст. 50 Закону України "Про землеустрій", наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 02.11.09р. № 573 Про затвердження вимог до структури, змісту та формату оформлення результатів робіт із землеустрою в електронному вигляді, чим порушив п. 5.1 Договору. Не отримавши доопрацьованого проекту землеустрою за зазначеним договором, Позивач направив ТОВ "Землеустрій" претензію. Відповідач направив проект від 2015р., який також не відповідає вимогам ст. 50 Закону України "Про землеустрій", наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 02.11.09р. № 573 "Про затвердження вимог до структури, змісту та формату оформлення результатів робіт із землеустрою в електронному вигляді".

Вказане порушення, умов Договору з боку Відповідача призвело до матеріальної шкоди (збитків) Позивачу на суму 42 248,47 грн., які Позивач просить стягнути з Відповідача на свою користь.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 221 ГК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов'язання, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не виконав дій, що передбачені законом, іншими правовими актами, або випливають із змісту зобов'язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого зобов'язання перед кредитором. Прострочення кредитора дає боржникові право на відшкодування завданих простроченням збитків, якщо кредитор не доведе, що прострочення не спричинено умисно або через необережність його самого або тих осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання. Після закінчення прострочення кредитора боржник відповідає за виконання на загальних підставах. У разі якщо кредитор не виконав дій, зазначених у частині першій цієї статті, за погодженням сторін допускається відстрочення виконання на строк прострочення кредитора.

Статтею 613 ЦК України обумовлено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання. Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При прийнятті рішення суд бере до уваги редакцію чинного законодавства, обставини справи та позицію сторін.

Так, ст. 31 Закону України "Про землеустрій" в діючій на той момент редакції не містила порядку внесення змін до документації із землеустрою її розробником: "Зміни до документації із землеустрою вносяться за рішенням органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування або власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, які затвердили проекти землеустрою". І тільки змінами, внесеними згідно з Законом № 497-УІП від 02.06.15р. вказано: "Зміни до документації із землеустрою вносяться особою, яка відповідно до вимог цього Закону може бути розробником документації із землеустрою за рішенням органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування або власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, які затвердили проекти землеустрою. Погодження та затвердження змін до документації із землеустрою здійснюються в порядку, передбаченому для погодження та затвердження документації із землеустрою".

Згідно з ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку, у якому зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. Як видно з рішення Дніпродзержинської міської ради № №967-44/УІ від 27.12.13р., орієнтовні розміри земельної ділянки Позивач не зазначив. В той же час, в рішенні Дніпродзержинської міської ради № 1362-65/УІ від 28.08.15р. вже наявна орієнтована площа - 0,1594 га.

Таким чином, тільки після надання правильних та повних початкових даних відповідно до п. 5.4. Договору, Відповідач мав всі підстави для надання допрацьованого проекту з землеустрою Позивачеві. Крім того, сторони не обумовили нові строки виконання робіт, тому відповідно до умов Договору він діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. До того ж, Позивач не відмовляється від Договору та необхідності проведення проектних робіт з землеустрою (лист № 990 від 11.12.15р.), та як встановлено нарадою, проведеною землевласником (Дніпродзержинською міською радою) майже єдиною перепоною для затвердження проектної документації з землеустрою є неузгодження саме Позивачем меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами

З урахуванням викладеного, суд не приймає позицію Позивача, погоджується з Відповідачем та вважає, що затримка в оформленні проекту землеустрою сталася не з вини Відповідача, тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати слід покласти на Позивача.

Керуючись 33, 34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Судові витрати покласти на Позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту.

Суддя С.Г. Юзіков

Повний текст рішення виготовлено 28.12.15р.