РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2015Справа №910/22067/15

За позовомПублічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна»
До Третя особа,Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-МЕДСЕРВІС» яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1
Простягнення 4 373,31 грн.
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 представник за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3 представник за довіреністю;

третя особа: не зявився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-МЕДСЕРВІС» про відшкодування шкоди в порядку регресу 11 099,57 грн.

Ухвалою суду від 31.08.2015 року було порушено провадження у справі № 910/22067/15 та призначено її до розгляду на 25.09.2015 року.

У судовому засіданні 25.09.2015 року представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 4 373,31 грн. в порядку регресу.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято заяву про зменшення позовних вимог, справа розглядається в межах стягнення з відповідача 4 373,31 грн.

Також, у даному судовому засіданні представник позивача подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, та надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 25.09.2015 року подав відзив на позовну заяву, а також надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечував.

Представник третьої особи в судове засідання 25.09.2015 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 25.09.2015 року, відповідно до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 05.10.2015 року.

У судовому засіданні 05.10.2015 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання 05.10.2015 року не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Ухвалами суду від 05.10.2015 року у справі призначено судової автотоварознавчої експертизи, провадження у справі зупинено до проведення експертизи та отримання висновку Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при МВС України.

04.12.2015 року матеріали справи № 910/22067/15 були повернуті на адресу Господарського суду міста Києва.

Відповідно до листа Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при МВС України від 02.12.2015 року №19/15-12085, ухвала суду 05.10.2015 року про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи залишена без виконання в звязку з тим, що відповідачем не сплачені кошти за проведення експертизи.

Ухвалою суду від 07.12.2015 року провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено на 21.12.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні 21.12.2015 року підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні надав усні пояснення по справі.

Представники третьої особи в судове засідання 21.12.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Зважаючи на те, що неявка представника третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника третьої особи.

В судовому засіданні 21.12.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.11.2014 року на дорозі М-12 Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знамянка (через Вінницю) сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1.

Згідно постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2014 року у справі №127/2480/14-п дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення водієм автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 вимог п.п. 14.6 (г), 13.1, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2014 року у справі №127/2480/14-п ОСОБА_1 визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу про адміністративне правопорушення України та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту №34/2241/2.1.5.6 від 12.09.2014 року страховиком автомобіля «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 є Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" (позивач).

Згідно відомостей №9460657 про дорожньо-транспортну пригоду під час зазначеної ДТП автомобіль «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Пунктом 9.10.1 договору добровільного страхування наземного транспорту №34/2241/2.1.5.6 від 12.09.2014 року сторони погодили, що визначення розміру страхового відшкодування здійснюється страховиком виходячи з цін, що діють в період врегулювання страхового випадку на підставі, зокрема, калькуляції працівника страховика, складеного за допомогою програмного продуту Audatex.

Відповідно до ремонтної калькуляції 34388/OLE від 06.04.2015 року, складеного за допомогою програмного продуту Audatex, вартість ремонту автомобіля «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 14 519,48 грн.

Згідно страхового акту №34/34388/2.1.5.1 від 13.04.2015 року, складеного позивачем, зазначена вище ДТП визнана страховим випадком та визначено розмір страхового відшкодування 12 099,57 грн., виплата якого за договором добровільного страхування наземного транспорту №34/2241/2.1.5.6 від 12.09.2014 року підтверджується платіжним дорученням № 4010 від 17.04.2015 року на суму 12 099,57 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Зазначена правова норма також кореспондується зі статтею 993 Цивільного кодексу України.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року № 6 визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Як вбачається з матеріалів справи цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Країна», згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3616226.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Країна», згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3616226, відповідно до положень Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обов'язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП водієм транспортного засобу «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2, власнику автотранспортного засобу «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача.

Надіслана позивачем відповідачу претензія вих.№3141 від 08.05.2015 року про сплату страхового відшкодування в розмірі 12 099,57 грн. задоволена останнім частково, а саме, сплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 6 726,26 грн., що підтверджується випискою банку по рахунку позивача.

Статтею 29 Закону України «Про страхування» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

За змістом ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини 9.1 статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти.

Згідно з частиною 9.2 статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000,00 гривень на одного потерпілого.

Відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Частиною 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як вбачається, з полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3616226 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000,00 гривень, франшиза 1 000,00 грн.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, враховуючи те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 4 373,31 грн. (12 099,57 грн. (сума страхового відшкодування, сплачена позивачем) 1 000,00 грн. (франшиза) 6 726,26 грн. (сума страхового відшкодування сплачена відповідачем).

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-МЕДСЕРВІС» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Горького, буд. 112, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (місцезнаходження: 04176, м. Київ, вул. Електриків, буд. 29-а, ) 4 373 (чотири тисячі триста сімдесят три) грн. 26 коп. страхового відшкодування та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.М. Спичак

Повне рішення складено

28.12.2015 року