ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2015 р. Справа № 911/4658/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промбудцентр», Київська обл., с. Петровське

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київське транспортно-будівельне підприємство №3», м. Вишгород

про стягнення 2 808,93 грн.

Суддя Шевчук Н.Г.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (керівник ТОВ «Промбудцентр»);

від відповідача не з'явився.

суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промбудцентр» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київське транспортно-будівельне підприємство №3» (далі - відповідач) про стягнення 223 473,24 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №050115/01 від 05.01.2015 року, а саме, відповідач не повністю сплатив грошові кошти за отриманий товар, в результаті чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 136 069, 40 грн. Додатково за прострочення виконання зобов'язання позивач нарахував пеню в розмірі 54 310,23 грн., інфляційні втрати в розмірі 3129,60 грн., 3% річних в розмірі 2808,93 грн. та проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 27 155,08 грн.

17.12.2015 через канцелярію суду від позивача надійшла заява в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач зазначив, що відповідачем було перераховано суму основного боргу в розмірі 136069 грн., у зв'язку з чим позивач відмовляється від вимог про стягнення інфляційних втрат, пені та процентів за користування чужими грошовими коштами і просить стягнути з відповідача лише 3% річних в розмірі 2808,93 грн.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 55 Господарського процесуального кодексу України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошей - стягуваною сумою або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) поряду.

Враховуючи те, що у відповідності до вищезазначених норм законодавства ціну позову вказує позивач, суд зазначає, що в даному випадку має місце нова ціна позову 2808,93 грн. грн., виходячи з якої й вирішується спір.

Відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника у судові засідання, письмового відзиву на позов та інших документів, витребуваних ухвалою суду, не подав.

Відповідно до частини першої статті 93 Цивільного кодексу України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками адресат вибув, адресат відсутнійі т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України 02.06.2006 № 01-8/1228 Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році).

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічна правова позиція викладена в пунктах 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвали суду про порушення провадження у справі від 22.10.2015 та про відкладення розгляду справи від 09.11.2015 та від 30.11.2015 надсилались відповідачу за адресою, вказаною в Спеціальному витягу з ЄДРПОУ, що свідчить про те, що він був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

У випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічна правова пункті 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача суд

встановив:

05 січня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промбудцентр» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київське транспортно-будівельне підприємство №3» (покупець) укладено договір поставки за №050115/01.

Пунктом 1.1 договору встановлено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов'язується поставити товарний бетон і розчин (далі - товар) та організувати перевезення товару відповідно до заявок покупця, а покупець зобов'язується прийняти та своєчасно оплатити переданий товар та вартість перевезення (поставки) за діючими прайсовими цінами постачальника на день поставки.

Згідно пункту 4.3 договору приймання-передача товару по кількості та якості здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням умов, передбачених цим договором.

Пунктом 5.5 договору сторони погодили, що оплата за товар здійснюється на умовах 100% попередньої оплати з урахуванням положень п. 5.6 договору.

Відповідно до пункту 5.6 договору в тому разі, якщо товар було відпущено покупцю на суму, що перевищує отриману попередню оплату, таку поставку сторони вважають поставкою з відстрочкою платежу на 5 календарних днів з дати поставки.

Згідно пункту 7.3 договору за порушення покупцем обов'язку з своєчасної сплати належних за даним договором платежів він зобов'язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від вартості простроченої суми коштів за кожен календарний день прострочення платежу. Пеня нараховується на розмір несплачених покупцем грошових сум з першого дня прострочення.

Пунктом 12.4 договору передбачено, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2015 року включно в частині поставки, а в частині оплати - до повного виконання зобов'язань по цьому договору.

Протягом дії договору позивачем здійснювались поставки товару, про що свідчать залучені до матеріалів справи копії видаткових накладних, оригінали яких були надані для огляду в судовому засіданні.

Як стверджує позивач на день подачі позову, відповідач свої зобов'язання за договором поставки №050115/01 від 05.01.2015 в частині оплати товару належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 136 069,40 грн.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до пункту 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Приписами пункту 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Однак, після звернення позивача з позовом до суду відповідачем повністю було сплачено грошові кошти за отриманий товар розмірі 136 069,40 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача, у звязку з чим позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача тільки 3% річних в розмірі 2808,93 грн.

Згідно з приписами частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, встановив, що заявлена позивачем до стягнення сума відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога щодо стягнення з відповідача 2808,93 грн. 3% річних підлягає задоволенню.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2808,93 грн. 3% річних.

Спір у справі виник в результаті неправомірних дій відповідача, який неналежним чином виконував умови договору, що призвело до необхідності звернення до господарського суду з позовом про стягнення заборгованості за договором поставки №050115/01 від 05.01.2015.

Погашення заборгованості відповідач здійснив вже після звернення позивача до суду.

Частиною другою статті 49 ГПК передбачено, що в разі, коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. Передбачені нею наслідки можуть наставати в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Зазначеної правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України в пункті 4.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на викладене, судові витрати покладаються на відповідача відповідно до вимог статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, так як спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статями 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київське транспортно-будівельне підприємство №3» (07300, Київська обл., Вишгородський р-н., м. Вишгород, вул. Новопромислова, буд. 7/8 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промбудцентр» (08141, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петрівське, вул. Київська, буд. 33, ) 3% річних у сумі 2808 (дві тисячі вісімсот вісім) грн. 93 коп. та 3352 (три тисячі триста пятдесят дві) грн. 10 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Н.Г. Шевчук

Дата підписання повного рішення: 22.12.2015