ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2015 р. Справа № 5010/946/2012-Б-23/27

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Гриців В.М., суддів Кордюк Г.Т., Хабіб М.І.

при секретарі судового засідання Швець О.В.

за участю представника ОСОБА_1

у відкритому судовому засіданні розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2015 року по справі №5010/946/2012-Б-23/27 про банкрутство Житлово-експлуатаційної організації №4

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Івано-Франківської області (суддя Рочняк О.В.) 05 лютого 2015 року по справі №5010/946/2012-Б-23/27 про банкрутство Житлово-експлуатаційної організації №4 (ЖЕО №4) ухвалив:

«Ліквідатору Житлово-експлуатаційної організації №4 окремо внести грошові вимоги ОСОБА_4 в розмірі 48732 грн. 15 коп. до реєстру вимог кредиторів, як вимоги першої черги».

Кредитор у справі ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить Львівський апеляційний господарський суд скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2015 року у справі №5010/946/2012-Б-23/27. Вважає, що оскаржувана ухвала винесена із порушенням норм матеріального і процесуального права, а також такою, що грубо порушує його законні права та інтереси як кредитора банкрута, оскільки дану особу незаконно включено до реєстру вимог кредиторів як кредитора першої черги із кредиторськими вимогами на суму 48732,15 грн. Зазначає, що ОСОБА_4 у встановленому законом порядку не звернувся із заявою до боржника (ЖЕО №4) щодо виплати заробітної плати, а тому його вимоги не були включені до вимог кредиторів ЖЕО №4. Правовою підставою називає ст. 17, 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

ОСОБА_4 подав суду пояснення на апеляційну скаргу, таку заперечує з підстав зазначених у них, просить оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Про розгляд справи учасникам у справі повідомлено належним чином.

Відповідно до вимог ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

За змістом ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Львівський апеляційний господарський суд заслухав пояснення представників, розглянув апеляційну скаргу, матеріали справи і вважає, що ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2015 року у справі №5010/946/2012-Б-23/27 слід залишити без змін з таких підстав.

Згідно з матеріалами справи у провадженні Господарського суду Івано-Франківської області знаходиться справа про банкрутство Житлово-експлуатаційної організації №4. Суд постановою від 25 вересня 2013 року Житлово-експлуатаційну організацію №4 визнав банкрутом, відкрив ліквідаційну процедуру, призначив ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Лотоцького С.В.

Оголошення про визнання Житлово-експлуатаційної організації №4 банкрутом опубліковано у газеті «Голос України» від 13 листопада 2013 року.

Суд першої інстанції ухвалою від 11 грудня 2014 року продовжив строк ліквідаційної процедури Житлово-експлуатаційної організації №4 і повноваження ліквідатора Лотоцького Святослава Володимировича та призначив розгляд справи.

19 грудня 2014 року до господарського суду Івано-Франківської області звернувся ліквідатор з клопотанням про вирішення питання з приводу можливості включення кредиторських вимог ОСОБА_4 до реєстру вимог кредиторів Житлово-експлуатаційної організації №4.

Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 24 грудня 2014 року прийняв таку заяву та призначив її розгляд у судовому засіданні.

У судовому засіданні 05 лютого 2015 року ОСОБА_4 подав суду додаткові докази та просив суд внести його грошові вимоги в розмірі 48732,15 грн. до першої черги реєстру вимог кредиторів.

Ухваливши внести грошові вимоги ОСОБА_4 в розмірі 48732,15 грн. до реєстру вимог кредиторів, як вимоги першої черги, Господарський суд Івано-Франківської області виходив із наступних підстав і обставин.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2013 року у справі №0907/12926/2012 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до Івано-Франківської міської ради та ліквідаційної комісії ЖЕО №4 про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, виплати компенсації відповідно до умов контракту.

Апеляційний суд Івано-Франківської області рішенням від 26 лютого 2014 року у справі №0907/12926/2012 скасував рішення Івано-Франківського міського суду від 21 листопада 2013 року та стягнув з Житлово-експлуатаційної організації №4 в особі ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_4 5047,35 грн. компенсації згідно п. 4.5 контракту від 24 жовтня .2011 року та 500 грн. на правову допомогу. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 10 вересня 2014 року рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2014 року в частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та стягнення моральної шкоди скасовано та в цій частині направлено на новий апеляційний розгляд. В іншій частині рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2014 року залишено без змін.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2014 року у справі №0907/12926/2012 рішення Івано-Франківського міського суду від 21 листопада .2013 року про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення Житлово-експлуатаційної організації №4 в особі ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час затримки розрахунку та стягнення моральної шкоди скасовано. Ухвалено нове рішення відповідно до якого стягнуто з Житлово-експлуатаційної організації №4 в особі ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_4 43684,80 грн. компенсації за час затримки розрахунку при звільненні та 1000 грн. моральної шкоди.

Господарський суд Івано-Франківської області дійшов висновку окремо внести грошові вимоги ОСОБА_4 в розмірі 48732,15 грн. до реєстру вимог кредиторів Житлово-експлуатаційної організації №4, як вимоги першої черги.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком Господарського суду Івано-Франківської області суду про внесення грошових вимог ОСОБА_4 в розмірі 48732,15 грн. до першої черги реєстру вимог кредиторів Житлово-експлуатаційної організації №4 з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 41 ГПК України провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

За приписами ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, а саме: Основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки); Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Господарський суд Івано-Франківської області вірно зазначив, що за своєю юридичною природою середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - це визначена ст. 117 КЗпП України компенсаційна виплата за порушення права звільненого працівника на оплату праці (отримати при звільненні належні йому до виплати суми, у тому числі й заборговану заробітну плату). Дана норма Закону віднесена до розділу «Оплата праці» Кодексу законів про працю України.

Статтею 23 Закону України (абз. 5 ч. 2) «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» унормовано, що кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також за вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування мають право протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі. Відповідне правило не поширюється на вимоги кредиторів щодо виплати заробітної плати (ч. 4 ст. 23).

Заяви кредиторів за вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також за вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, щодо яких є заперечення боржника, розглядаються згідно з цим Законом (ч. 7 ст. 23).

Вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів. Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру відомості про вимоги щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також про вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, згідно із заявами таких кредиторів та/або даними обліку боржника. Поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (ч. 8 ст. 23).

За умовами статті 45 «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв'язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов'язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв'язку з припиненням трудових відносин та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі; витрати на оплату судового збору.

Враховуючи приписи п. 5 ч. 2 ст. 23 та ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» Господарський суд Івано-Франківської області дійшов висновку про те, що вимоги ОСОБА_4 у сумі 43684,80 грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по заробітній платі по день фактичного розрахунку та 5047,35 грн. компенсації повинні погашатись у першу чергу згідно з п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство. Суд вказав, що ліквідатор зобов'язаний окремо внести до реєстру відомості про вимоги щодо виплати заробітної плати згідно із заявами таких кредиторів.

Відповідно до вимог статті 45 ГПК України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

За приписами ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Викладене спростовує доводи апелянта про відсутність законних підстав для включення кредиторських вимог ОСОБА_4 до реєстру вимог кредиторів, оскільки такі не були заявлені у тридцятиденний строк від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство Житлово-експлуатаційної організації №4.

ОСОБА_4 підтвердив свої кредиторські вимоги рішеннями судів, які набрали законної сили і є обов'язковими на всій території України.

Таким чином суд першої інстанції правомірно включив грошові вимоги ОСОБА_4 до боржника у сумі 48732,15 грн. до реєстру вимог кредиторів як вимоги першої черги.

Слід зазначити, що рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2014 року прийнято у справі №0907/12926/2012 за позовом ОСОБА_4 до відповідачів: Івано-Франківської міської ради, Житлово-експлуатаційної організації №4 в особі ліквідаційної комісії. При цьому позов заявлено у серпні 2012 року, до набрання чинності нової редакції Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (набрав чинності з 19 січня 2013 року).

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2014 року у справі №0907/12926/2012 набрало законної сили і є обов'язковим до виконання. Відтак суд не мав права не приймати до уваги назване рішення суду.

З урахуванням вищевикладених фактичних обставин справи і приписів закону ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2015 року постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеними фактичними обставинами справи і приписами закону.

Згідно з ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За приписами ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2015 року по справі №5010/946/2012-Б-23/27 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя Гриців В.М.

суддя Кордюк Г.Т.

суддя Хабіб М.І.