ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2015 р. Справа № 925/1723/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Кадусі Н.В., за участю представників сторін: позивача - не зявився, відповідача - не зявився, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Санвіт-Холдінг» до публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат» про стягнення 182 636 грн. 93 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Санвіт-Холдінг» звернувся в господарський суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат» (далі - відповідач) про стягнення, на підставі Договору № 118 від 25.12.2013 року, 167 161 грн. 77 коп. основного боргу, 12 873 грн. 82 коп. пені, 800 грн. 79 коп. 3% річних та 1800 грн. 55 коп. інфляційних, що разом складає 182 636 грн. 93 коп., та відшкодування судових витрат.

Сторони в судове засідання не зявилися, відповідач письмовий відзив на позовну заяву не подав, позивач надіслав до суду клопотання (вх. 27294/15 від 25.11.2015 року) про розгляд справи без участі представника до якого додав докази часткової оплати відповідачем поставленого товару та акт звірки взаєморозрахунків.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 75 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

25.12.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Санвіт-Холдінг» (позивач, постачальник) та публічним акціонерним товариством «Ватутінський хлібокомбінат» (відповідач, покупець) було укладено Договір № 118 (далі - Договір) (а.с. 9).

Відповідно до Договору постачальник зобовязується передати, а покупець зобовязується прийняти та оплатити в порядку передбаченим договором гофропродукцію (далі-товар), асортимент, кількість якого визначена в специфікаціях або видаткових накладних (п. 1.1 Договору).

Згідно п. 6.1 Договору ціна товару зазначається в накладних або специфікаціях, що видається на підставі асортименту замовленого покупцем, сума яких складає загальну суму договору. В будь-якому випадку підписання видаткової накладної є підтвердженням погодженої ціни на замовлений товар.

Покупець зобовязується провести розрахунок за отриманий товар на протязі 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання товару (п. 6.4 Договору).

02.12.2014 року сторони уклали Додаткову угоду № 3 до Договору в якій погодили строк дії Договору № 118 від 25.12.2013 року по 31.12.2015 року. Закінчення терміну дії Договору не звільняє сторони від виконання зобовязань за цим Договором та відповідальності за його порушення (а.с. 11).

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар за видатковими накладними, підписаними уповноваженими представниками обох сторін: від 12.12.2014 р. № РН-0001327 на суму 85535,52 грн., від 18.12.2014 р. № РН-0001358 на суму 163160,39 грн., від 23.12.2014 р. № РН-001370 на суму 25627 грн., від 27.12.2014 р. № РН-0001390 на суму 161834,40 грн., від 30.12.2014 р. № РН-0001403 на суму 78994,32 грн., від 27.01.2015 р. № РН-0055 на суму 25854,40 грн., від 28.01.2015 р. № РН-0061 на суму 83209,50 грн., від 29.01.2015 р. № РН-0067 на суму 161834,40 грн., від 30.03.2015 р. № РН-0268 на суму 70 649,60 грн., від 09.04.2015 р. № РН-0304 на суму 100297,21 грн., від 24.04.2015 р. № РН-0340 на суму 123922,42 грн., від 30.06.2015 р. № РН-0518 на суму 11095,75 грн., від 09.07.2015 р. № РН-0531 на суму 207873,56 грн., від05.08.2015 р. № РН-0637 на суму 113192,05 грн.(а.с. 12-25), а всього було поставлено позивачем та отримано відповідачем товар на загальну суму 1413080 грн. 52 коп. Отримання товару відповідачем також підтверджують довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, видані публічним акціонерним товариством «Ватутінський хлібокомбінат» на імя ОСОБА_1 (а.с. 26-35).

Підписи уповноважених представників сторін на видаткових накладних скріплені відбитками печаток обох сторін, що підтверджує юридичною особою - відповідачем факт вчинення господарських операцій з поставок товару та прийняття товару у позивача без будь-яких зауважень до оформлення видаткових накладних.

У свою чергу, відповідач взяті на себе зобов'язання за Договором у частині оплати вартості поставленого позивачем товару, виконав частково на суму 1 245 918 грн. 75 коп., у зв'язку з чим, у відповідача, станом на дату подання позову до суду існує непогашена заборгованість в сумі 167 161 грн. 77 коп. (1 413 080 грн. 52 коп. - 1 245 918 грн. 75 коп.).

Також, до матеріалів справи додано копію акту звіряння взаємних розрахунків сторін від 30.09.2015 року, який підписано представниками сторін та скріплено відбитками їх печаток, в якому сторони дійшли згоди про наявність заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 167 161 грн. 77 коп.

З урахуванням викладеного суд вважає, що спірні зобов'язальні відносини виникли між сторонами на підставі Договору № 118 від 25.12.2013 року. Договір є укладеним, виконаний позивачем в частині поставки товару, вимоги позивача ґрунтуються на правах і обов'язках сторін цього договору.

За змістом ст.ст. 173, 174, 193, 202 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 11, 509, 525, 526, 599 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), угода (договір) є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, припиняється на підставах, встановлених договором або законом, зокрема належним виконанням.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Наявність і розмір невиконаного спірного грошового зобов'язання в загальному розмірі 167 161 грн. 77 коп. позивачем обґрунтовані та підтверджені наданими документами, відповідачем допустимими доказами не спростовані, тому ця заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.

У звязку з простроченням відповідачем строків оплати товару, позивач також заявив у позові вимогу про стягнення з відповідача 12 873 грн. 82 коп. пені, 1800 грн. 55 коп. інфляційних та 800 грн. 79 коп. 3% річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Відповідно до п. 7.1 Договору у випадку порушення строків оплати винна сторона сплачує на користь потерпілої пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, розмір пені, нарахованої на фактичну суму заборгованості в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період прострочення, складає 12 873 грн. 82 коп., інфляційних втрат 1800 грн. 55 коп., 3% річних 800 грн. 79 коп. Вимога позивача про стягнення зазначених сум пені, інфляційних втрат і 3% річних відповідає нормам ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України, ч. 6 ст. 231, ч. 6 ст. 232 ГК України, ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», умовам п. 7.1 Договору, розрахунок розміру пені, інфляційних втрат і 3% річних судом перевірений і визнаний вірним, тому вимога позивача в цій частині також підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, відповідач двічі безпідставно явку своїх представників в засідання суду не забезпечив, причини неявки не повідомив, про відкладення розгляду справи, продовження строку вирішення спору клопотань не заявляв, витребувані судом документи не подав, внаслідок чого судом прийнято рішення на підставі лише матеріалів, наявних у справі.

З урахуванням викладеного, відповідно до умов Договору, обставин справи та вимог законодавства суд вважає, що відповідач не виконав договірні зобов'язання щодо порядку розрахунків за поставлений товар, прострочив їх оплату, тому позовні вимоги про стягнення 167 161 грн. 77 коп. основного боргу, 12 873 грн. 82 коп. пені, 1800 грн. 55 коп. інфляційних та 800 грн. 79 коп. 3% річних судом визнаються обґрунтованими, доведеними і задовольняються повністю.

Позивач, при зверненні з цим позовом до суду, платіжним дорученням № 1476 від 15.10.2015 року сплатив 3000 грн. судового збору, в той час як за вимогами ст.4 Закону України «Про судовий збір» мав сплатити 2739 грн. 55 коп. Сума переплаченого позивачем судового збору становить 260 грн. 45 коп., за таких обставин надмірно сплачений судовий збір підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

На підставі ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 2 739 грн. 55 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат» ідентифікаційний код 00380669, місцезнаходження: 20250, Черкаська область, м. Ватутіне, вул. Транспортна, 33, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Санвіт-Холдінг» ідентифікаційний код 32304939, місцезнаходження: 02660, м. Київ, вул. М. Раскової, 23, оф. 704 - 167 161 грн. 77 коп. основного боргу, 12 873 грн. 82 коп. пені, 1800 грн. 55 коп. інфляційних та 800 грн. 79 коп. 3% річних та 2739 грн. 55 коп. судових витрат.

Повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Санвіт-Холдінг», ідентифікаційний код 32304939, місцезнаходження: 02660, м. Київ, вул. М. Раскової, 23, оф. 704, надмірно сплачений судовий збір в сумі 260 грн. 45 коп., сплачений за платіжним дорученням № 1476 від 15.10.2015 року .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення підписано 25.12.2015 року.

Суддя В.М. Грачов