ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2015 р. Справа № 920/1237/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Плужник О.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

прокурор Х/о Горгуль Н.В.,

першого позивача - не з'явився

другого позивача - Мазнєва С.Г.

1-го відповідача - ОСОБА_3

2-го відповідача - ОСОБА_4

третя особа (особисто) - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, с.Рябина (вх. №4880 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 01.09.15 у справі № 920/1237/14

за позовом 1. Спільного українсько-білоруського підприємства «Укртехносинтез», м. Суми,

2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, с.Рябина Великописарівського району, Сумської області,

до 1. Управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради, м. Суми,

2. Сумської міської ради, м. Суми

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні першого відповідача - ОСОБА_5, м. Суми

за участю прокурора Сумської області,

про визнання договору укладеним,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 р. позивачі звернулися до суду з позовною заявою про визнання укладеним договору співробітництва щодо будівництва торгівельного центру в м.Суми по вул.Набережна р.Стрілка від 10 червня 2014 року між СУБП «Укртехносинтез» у формі ТОВ та ФОП ОСОБА_6 з однієї сторони та Управлінням капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради з другої сторони укладеним, додавши до позовної заяви проект цього договору (т. 1, а.с. 8, 9), який не підписаний першим відповідачем.

Перший відповідач заперечував проти укладення договору і стверджував, що позивачі не зверталися до нього з пропозицією укласти договір від 10 червня 2014 року, а позивачі це твердження першого відповідача не спростували і не довели суду правомірність своїх позовних вимог.

Позивачі подали заяву про зміну позовних вимог, в якій просять суд: 1)зобов'язати першого відповідача передати їм (позивачам) нотаріально засвідчені копії правовстановлюючих документів на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,2696 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий № НОМЕР_1); 2)зобов'язати першого відповідача передати позивачам земельну ділянку площею 0,2696 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий № НОМЕР_1).

Відповідачі та прокурор заперечували проти заяви позивачів про зміну позовних вимог, оскільки в ній позивачами змінено одночасно підставу та предмет позову, що суперечить статті 22 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої позивач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті змінити предмет або підставу позову.

Рішенням господарського суду Сумської області від 01.09.2015 року по справі №920/1237/14 (колегія суддів у складі: головуючого судді Левченка П.І., судді Соп`яненко О.Ю., судді Коваленка О.В.) в задоволенні заяви про зміну позовних вимог відмовлено та в задоволенні позову про визнання договору укладеним відмовлено, з посиланням на одночасну зміну предмету та підстав позову та необґрунтованість позову.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилася, звернулася до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне з'ясування обставин справи при його прийнятті, просить скасувати рішення господарського суду повністю та прийняти нове рішення у справі, яким позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Просить суд: 1) зобов'язати першого відповідача передати позивачам нотаріально засвідчені копії правовстановлюючих документів на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,2696 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий НОМЕР_1); 2) зобов'язати першого відповідача передати позивачам земельну ділянку площею 0,2696 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий НОМЕР_1). Також просить судові витрати покласти на першого відповідача.

У апеляційній скарзі зазначив, що одночасно не змінював предмет та підстави позову, тому суд необґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про зміну позовних вимог.

Перший позивач просить апеляційну скаргу другого позивача задовольнити в повному обсязі, розгляд справи проводити без представника першого позивача.

Перший відповідач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм чинного законодавства, надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Другий відповідач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм чинного законодавства, просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Прокурор вважає рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм чинного законодавства, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа вважає рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм чинного законодавства, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила, що позивачі звернулися до суду з позовною заявою про визнання укладеним договору співробітництва щодо будівництва торгівельного центру в АДРЕСА_1 від 10 червня 2014 року між СУБП «Укртехносинтез» у формі ТОВ та ФОП ОСОБА_6 з однієї сторони та Управлінням капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради з другої сторони укладеним, додавши до позовної заяви проект цього договору, який не підписаний першим відповідачем, посилаючись на частину сьому статті 179 та частину другу статті 180 Господарського кодексу України, частину першу статті 638 Цивільного кодексу України.

У письмових запереченнях на позовну заяву перший відповідач зазначав, що з пропозицією щодо укладення вищезгаданого договору позивачі до нього не зверталися.

Позивачі подали суду заяву про зміну позовних вимог, в якій просять суд: 1) зобов'язати першого відповідача передати їм (позивачам) нотаріально засвідчені копії правовстановлюючих документів на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,2696 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий № НОМЕР_1); 2) зобов'язати першого відповідача передати позивачам земельну ділянку площею 0,2696 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий № НОМЕР_1), посилаючись на укладені договори, зокрема договір співробітництва від 28.10.2013р., який не зазначався в якості підстави позову в позовній заяві.

Відповідачі та прокурор заперечували проти заяви позивачів про зміну позовних вимог, оскільки в ній позивачами змінено одночасно підставу та предмет позову, що суперечить статті 22 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої позивач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті змінити предмет або підставу позову.

Пунктом 3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено: «Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.»

Як свідчать матеріали справи предметом позову була вимога про визнання укладеним договору співробітництва щодо будівництва торгівельного центру в м. Суми по вул. Набережна р.Стрілка від 10 червня 2014 року, а підставою позову виконання договору від 5.07.2013р., договору №139-П13 від 27.8.2013р., договору №АБК 13-177 від 27.08.2013р.,акти надання послуг та акти приймання - передачі виконаних робіт.

В заяві про зміну позовних вимог предметом позову є 1) зобов'язати першого відповідача передати їм (позивачам) нотаріально засвідчені копії правовстановлюючих документів на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,2696 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий № НОМЕР_1); 2) зобов'язати першого відповідача передати позивачам земельну ділянку площею 0,2696 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий № НОМЕР_1), а підставою позову зазначається договір співробітництва від 28.10.2013р., який не зазначався в якості підстави позову в позовній заяві, та яким передбачалось виконання першим відповідачем зазначених у заяві про зміну позовних вимог зобов'язань.

Суд першої інстанції, дослідивши зміст позовних вимог позивачів, зокрема, предмет та підставу позову, у позовній заяві та у заяві про зміну позовних вимог у даній справі, зробив обґрунтований висновок, що позивачі у заяві про зміну позовних вимог одночасно змінили предмет і підставу позову, що не допускається статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, та відмовив у задоволенні цієї заяви.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні заяви про зміну позовних вимог та розглянув по суті раніше заявлені позовні вимоги, викладені позивачами у позовній заяві, оскільки позивачі не відмовились від позову.

Господарський суд обґрунтовано відмовив у задоволені позовних вимог про визнання укладеним договору співробітництва щодо будівництва торгівельного центру в АДРЕСА_1 від 10 червня 2014 року між СУБП «Укртехносинтез» у формі ТОВ, ФОП ОСОБА_6 та Управлінням капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради виходячи з наступного.

Відповдіно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною другою статті 180 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визначеними такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що з матеріалів справи та пояснень представників сторін не вбачається, що договір співробітництва щодо будівництва торгівельного центру в АДРЕСА_1 від 10 червня 2014 року, проект якого додано позивачами до позовної заяви є укладеним, оскільки проект договору не підписаний першим відповідачем (замовником за проектом договору).

Згідно частини першої статті 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

У даному випадку позивачі не надали суду доказів того, що вони направляли першому відповідачеві пропозицію укласти договір (проект договору від 10 червня 2014 року), який просять визнати укладеним.

Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог позивачів щодо визнання спірного договору від 10 червня 2014 року укладеним, оскільки позивачі не надали суду доказів направлення першому відповідачеві пропозиції (проекту договору від 10 червня 2014 року) укласти договір, доказів одержання позивачами відповіді про прийняття такої пропозиції, доказів підписання першим відповідачем проекту договору від 10 червня 2014 року.

Колегія суддів вважає, що а заперечення позивача про обґрунтованість зміни предмету позову суперечать матеріалам справи, а додатково надані докази та пояснення позивача не мають відношення до предмету і підстав позову про визнання договору укладеним.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, що позивачами не виконано.

Таким чином, висновки викладені в рішенні господарського суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, а мотиви позивача не можуть бути підставою для його скасування, керуючись ст.ст. 627, 638, 640 ЦК України, ст.ст.179,180 ГК України, ст.ст. 22, 101-105 ГПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 01.09.2015 р. по справі №920/1237/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції: Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 18.12.15

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Плужник О.В.