КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2015 р. Справа№ 910/23896/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Сітайло Л.Г.

ОСОБА_1

при секретарі Матюхін І.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

від відповідача: ОСОБА_4

розглянувши

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства

Кондитерська фабрика Лагода

на рішення

господарського суду міста Києва

від 27.10.2015 року

у справі № 910/23896/15 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства

Кондитерська фабрика Лагода

до Товариства з обмеженою відповідальністю 2ПАК

про зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.10.2015 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ПАТ Кондитерська фабрика Лагода звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2015 року по справі № 910/23896/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 05.02.2013 року між Приватним акціонерним товариствам Кондитерська фабрика Лагода (далі позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю 2ПАК (далі відповідач, постачальник) укладено Договір поставки № 5, згідно з умовами якого відповідач зобовязався поставити та передати у власність позивача стреч-плівку та стрічку липку-пакувальну (далі товар), а позивач зобов'язався прийняти товар та оплатити його.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що кількість та асортимент товару зазначається письмових заявках.

Поставка кожної окремої партії товару проводиться протягом 3-х днів з моменту отримання постачальником письмової (факсової) заявки замовника (п. 3.2 договору).

Згідно з п. 3.3 договору, поставка товару здійснюється за рахунок постачальника на склад замовника, що розташований за адресою: Київська обл., м. Кагарлик, вул. Фрунзе, 99.

Пунктами 3.5, 3.6 договору визначено, що приймання товару за кількістю здійснюється на складі замовника відповідно до видаткових накладних, які підписуються представниками сторін. Приймання товару за якістю здійснюється на складі замовника відповідно до документів, які посвідчують якість товару.

Відповідно до п. 2.2 договору, якість товару повинна відповідати діючим ДСТУ і підтверджуватися сертифікатом відповідності виданим регіональним Центром Стандартизації метрології і сертифікації. Зазначений сертифікат постачальник зобов'язується надавати з кожною партією.

Відповідно до п. 2.3 договору, претензії покупця щодо якості товару приймаються постачальником протягом терміну придатності товару, але в будь-якому випадку в термін не менше, ніж 60 календарних днів з моменту постачання товару.

Сторонами погоджено, що договір вступає в силу з моменту його підписання (05.02.2013) і діє до 31.12.2013 року (п. 8.1 договору).

Додатковою угодою від 30.12.2013 року до договору сторони подовжили строк дії договору, встановивши його дію по 31.12.2015 року.

Відповідач, на виконання умов договору, поставив позивачеві товар на загальну суму 358545,31 грн., включно з ПДВ, що підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними № 56 від 17.06.2013 року, № 30 від 01.04.2015 року, № 35 від 15.04.2015 року, № 49 від 18.05.2015 року, № 56 від 03.06.2015 року, № 60 від 15.06.2015 року, підписаними повноважними представниками та скріпленими печатками сторін.

У подальшому, за твердженням позивача, ним було виявлено факт поставки відповідачем продукції у меншому обсязі, ніж зазначено у видаткових накладних, підписаних сторонами під час передачі товару, внаслідок невідповідності технічних характеристик товару характеристикам, зазначеним у видаткових накладних, зокрема, такого показника, як довжина плівки у рулоні.

Зазначені обставини виявлені позивачем шляхом аналізу технічних характеристик, які зазвичай зазначаються іншими виробниками аналогічних товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем, при здійсненні поставки товару, надано позивачеві сертифікати якості на поставлений товар, із зазначенням усіх технічних характеристик поставленого товару. Товар позивачем прийнято без претензій та зауважень.

Докази існування спору між сторонами щодо кількості/якості поставленого товару, у матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст.11, 509 ЦК України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Положеннями ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Факт належного виконання сторонами зобовязань за договором підтверджений актом звірки взаєморозрахунків між сторонами станом на 30.06.2015 року, підписаним повноважними представниками та скріплений печатками сторін.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Позивачем не наведено доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві.

Згідно з положеннями ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Матеріали справи містять видаткові накладні, на підставі яких здійснювалась поставка стреч-плівки позивачу. Вказані видаткові накладні містять дані щодо кількості поставленої плівки, яка вимірюється в рулонах. Зауважень позивача щодо кількості рулонів отриманої плівки до відповідача не надходило. Разом з тим, сторони не погоджували умовами договору чи додатковими угодами характеристики рулонів зі стреч-плівкою, зокрема довжину плівки в рулонах.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Посилання позивача на технічні характеристики плівки, є безпідставними, оскільки вказані документи не містять посилань на видаткові накладні чи договір в межах якого здійснювалась поставка.

Висновок експерта від 11.12.2015 року не спростовує належне виконання позивачум умов договору поставки № 5 від 05.02.2013 року.

Висновок експерта про фактичну довжину стрейч-плівки в усіх партіях має характер припущення. Акт огляду здійснено без участі представника відповідача. Відсутні докази, що досліджувалася саме стрейч-плівка яку поставив відповідач на виконання договору поставки №5 від 05.02.2013 року.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про відмову у позові.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2015 року у справі №910/23896/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 910/23896/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Л.Г. Сітайло

ОСОБА_1