ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2015 р. Справа №922/3408/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя Івакіна В.О., суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі Євтушенко Є.В.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю №08-11/4660/2-14 від 24.12.2014 року;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача (ОСОБА_2Ю.) ОСОБА_3, за довіреністю №5-3155 від 22.09.2014 року; ОСОБА_2 особисто;

відповідача ОСОБА_4, за довіреністю №27 від 13.01.2015 року;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5, за довіреністю №296 від 10.03.2015 року; ОСОБА_6 особисто;

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області не зявився;

Головне управління Держземагентства у Харківській області не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача Харківської міської ради, м.Харків, (вх.№5079Х/1-40) на рішення господарського суду Харківської області від 07.10.2015 року по справі №922/3408/15,

за позовом Харківської міської ради, м.Харків,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1. ОСОБА_2, м.Харків,

2. Головне управління Держземагентства у Харківській області, м.Харків,

3. Головне управління Держгеокадастру у Харківській області

до Циркунівської сільської ради, с.Циркуни Харківського району Харківської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, м.Харків,

про визнання недійсним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року Харківська міська рада, звернулася до господарського суду з позовною заявою про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Циркунівської сільської ради від 20.10.1994 року №744 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_6 для будівництва індивідуального житлового будинку»; визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності від 06.12.1996 року за №1779, виданого ОСОБА_6 на земельну ділянку на території Циркунівської сільської ради по вул.Спаській, 30. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 2436,00 грн. просив покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Харківської області від 07.10.2015 року по справі №922/3408/15 (колегія суддів Кухар Н.М., суддя Макаренко О.В., суддя Суярко Т.Д.) у позові відмовлено повністю.

Позивач із вказаним рішенням господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, а також на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 07.10.2015 року та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідно до інформації Управління містобудування та архітектури Харківської міської ради від 21.11.2014 року №П-0-5/6/216 -14.01.01-07 земельна ділянка з кадастровим номером :14:013:0118, що рішенням виконавчого комітету Циркунівської селищної ради була надана у приватну власність гр. ОСОБА_6, знаходиться в межах міста Харкова, відповідно до генерального плану, який було виконано у листопаді 1983 року Державним проектним інститутом з планування та забудови міста «Харківпроект» на замовлення Держбуду УРСР. Вищенаведений генеральний план міста Харкова діяв під час прийняття виконавчим комітетом Циркунівської селищної ради спірного рішення.

Також скаржник вказує, що згідно з планшетами стереотопографічної зйомки М 1:5000 Головного управління геодезії та картографії при ОСОБА_7 ОСОБА_7 УРСР, які виконані інститутом «УКРГИИГИС» у 1976 році, земельна ділянка за адресою: м.Харків, вул. Липцівська, 32-А, кадастровий номер :14:013:0118, знаходилась в межах міста Харкова.

Крім того, апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що відповідно до інформації Головного управління Держземагентства у Харківській області від 20.03.2015 року №11-20-9-6689/0/9-15, за результатами обробки наявних картографічних планів, включаючи дані проектів сільських та селищних рад Харківської області 1992-1996 років, встановлено, що земельна ділянка по вул. Липцівській, 32-А розташована в межах м.Харкова та територіально не відноситься до Циркунівської сільської ради Харківської області.

Тобто, на думку скаржника, в матеріалах справи наявні докази, що спростовують позицію відповідача і роблять висновки суду першої інстанції необґрунтованими та такими, що здійсненні при неповному та всебічному зясуванні всіх обставин справи, що в силу приписів ст. 104 Господарського процесуального кодексу України є підставою для його скасування.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 28.10.2015 року апеляційну скаргу Харківської міської ради прийнято до провадження та призначено до розгляду.

13.11.2015 року представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, надав письмові пояснення стосовно апеляційної скарги (вх.№15391), в яких вказує, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об'єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у звязку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою суду від 16.11.2015 року залучено до участі у справі Головне управління Держгеокадастру у Харківській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та відкладено розгляд справи на іншу дату.

16.11.2015 року представник відповідача надав через канцелярію суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№15436), в якому просить припинити провадження у справі, оскільки земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як субєктом владних повноважень, повязані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності, належать до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області надало до суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№16381 від 04.12.2015 року), в якому не заперечує стосовно позовних вимог та апеляційної скарги Харківської міської ради і зазначає, що відповідно до листа Головного управління Держземагентства у Харківській області №11-20-9-6689/0/9-15 від 20.03.2015 року земельна ділянка по вул. Липцівській, 32-А розташована в м.Харкові та територіально не віднесена до Циркунівської сільської ради Харківського району.

Крім того, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області та Головне управління Держземагентства у Харківській області просить розглянути апеляційну скаргу у справі без участі їх представників.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, надав через канцелярію суду додаткові письмові пояснення по справі (вх.№16433 від 07.12.2015 року), які долучено до матеріалів справи та в яких наполягає на тому, що в матеріалах справи наявні всі належні та допустимі докази, які спростовують позицію позивача.

Ухвалою суду від 07.12.2015 року з метою забезпечення повного, всебічного та обєктивного розгляду справи та враховуючи необхідність надання сторонами додаткових документів, які мають істотне значення для справи, розгляд апеляційної скарги відкладено.

До початку судового засідання 16.12.2015 року представник третьої особи ОСОБА_2, надав до суду клопотання (вх.№17033), в якому просить викликати в судове засідання представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з метою надання розяснень стосовно місця розташування спірної земельної ділянки, меж міста Харкова та Циркунівської сільської ради станом на момент виділення земельної ділянки третій особі ОСОБА_6, а також відкласти у звязку з цим розгляд справи.

Представник позивача та представник відповідача 16.12.2015 року надали через канцелярію суду разом із супровідними листами (вх.№17039, вх.№17040) додаткові докази по справі, які долучено до матеріалів справи.

Щодо заявленого представником третьої особи ОСОБА_2, клопотання про виклик в судове засідання представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області для надання пояснень та відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Так, Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області було надано до суду апеляційної інстанції письмові пояснення по справі щодо спірних питань. Таким чином, викликати в судове засідання представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області необхідність відсутня, адже ним вже надано пояснення у письмовій формі. При цьому, колегія суддів зазначає, що письмові пояснення учасника по справі не можуть розцінюватися як доказ у справі.

Розглянувши заявлене третьою особою клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, у разі незявлення в судове засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів; залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Колегія суддів зазначає, що неможливість вирішення господарського спору в даному судовому засіданні, вирішується господарським судом в кожному випадку окремо з урахуванням обставин справи.

Враховуючи те, що наявних у справі документів достатньо для розгляду справи по суті, приймаючи до уваги строки розгляду апеляційної скарги у відповідності до норм Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про відкладення.

У судовому засіданні 16.12.2015 року представник апелянта підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги у повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник третьої особи на стороні позивача - ОСОБА_2 підтримав позицію позивача.

Представник відповідача проти позиції скаржника заперечував та зазначив, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим, що судом були об'єктивно і повно досліджені всі матеріали справи, без порушення матеріального чи процесуального права, наполягає на правомірності рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник третьої особи на стороні відповідача проти позиції апелянта заперечував з підстав викладених у його поясненнях, які наявні в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзивах на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників сторін та присутніх у судовому засіданні представників третіх осіб, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як зазначає позивач та встановлено судом першої інстанції, відповідно до інформації Управління містобудування та архітектури Харківської міської ради від 13.11.2014 року №4455/0/27-14 у 2012 році Управлінням містобудування та архітектури було видано обґрунтування вибору місця розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул.Липцівській, 32-А у с.Циркуни Харківського району Харківської області гр. ОСОБА_2.

При розгляді архівних матеріалів управлінням містобудування та архітектури було встановлено, що будь-яка інформація стосовно надання вищевказаної земельної ділянки по вул.Липцівській, 32-А в Управлінні містобудування та архітектури відсутня.

Робота по підготовці зазначеного обґрунтування виконана на підставі всіх необхідних документів, наданих замовником. Одним із таких документів є лист Управління Держкомзему у місті Харкові від 06.04.2012 року №1982/08, згідно з яким правовстановлюючі документи на право власності або право користування на земельну ділянку по вул.Липцівській, 32-А в Управлінні Держкомзему у місті Харкові не обліковуються.

Рішенням 16 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 22.06.2012 року №759/12 (п.3) ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею, орієнтовно, 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул.Липцівській, 32-А.

Управлінням містобудування та архітектури погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 по вул.Липцівській, 32-А для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (висновок від 27.05.2013 року №1476/0/27-13).

Рішенням Харківської міської ради 6 скликання від 25.09.2013 року №1266/13 (п. 3 додаток 1) земельна ділянка по вул.Липцівській, 32-А, передана у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

На підставі вищевказаного рішення, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га по вул.Липцівській, 32-А, кадастровий номер :14:013:0118 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Як вказує позивач, 09.09.2014 року ним отримано ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 05.09.2014 року по справі №640/15383/14-ц про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до Харківської міської ради, Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_2, про скасування рішення Харківської міської ради від 25.09.2013 року №1266/13, згідно якого ОСОБА_2 була передана у приватну власність земельна ділянка по вул.Липцівській, 32-А, у с.Циркуни, та скасування державної реєстрації права власності на дану земельну ділянку.

Ознайомившись з матеріалами зазначеної вище справи, Харківська міська рада встановила, що Рішенням виконавчого комітету Циркунівської сільської ради від 20.10.1994 року №744 гр.ОСОБА_6 була надана у власність земельна ділянка за адресою: Циркунівська сільська рада, вул.Спаська, 30.

З листа Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану виконавчого комітету Харківської міської ради від 07.04.2014 року №П-5-21866/1-13.08-39 вбачається, що адресу спірної земельної ділянки було змінено з вул.Спаська, 30 на вул.Липцівська, 32-А.

Тобто, земельна ділянка, яка була надана рішенням виконавчого комітету Циркунівської сільської ради №744 від 20.10.1994 року ОСОБА_6 та земельна ділянка, яка надана рішенням Харківської міської ради від 25.09.2013 року №1266/13 ОСОБА_2 є тотожною. Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до рішення 26 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 25.09.2013 року №1266/13 (п. 3 додатку 1), спірна земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_2 з новою адресою: вул.Липецька, 32-А.

Як вказував позивач, Циркунівська сільська рада не мала права розпоряджатися спірною земельною ділянкою, оскільки спірна земельні ділянка відносить до території м.Харкова, а розпорядження такою земельною ділянкою Циркунівською сільською радою порушує інтереси територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, як власника такої земельною ділянки у м.Харкові.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване судове рішення виходив з того, що відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ХР№25-00-000316, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності за №1979 та на підставі рішення Циркунівської сільської ради народних депутатів від 20.10.1994 року №744, ОСОБА_6 передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,10 гектарів, яка розташована на території Циркунівської сільської ради в с.Циркуни по вул.Спаська, 30.

Власником земельної ділянки, розташованої по вул.Спаська у с.Циркуни ОСОБА_8 земельний податок сплачувався на розрахунковий рахунок Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області до набрання чинності Постановою Верховної ОСОБА_7 України «Про зміну і встановлення меж міста Харків, Дергачівського і Харківського районів Харківської області» від 06.09.2012 року №5215-ІV (довідка від 08.07.2015 року №453).

Крім того, суд врахував таку обставину, що на виборах депутатів місцевих рад та сільських, селищних, місцевих голів в 2010 році до виборчої компанії входив виборчий округ №32, до якого відносилася вулиця Спаська, яка була розташована на території Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області до набрання чинності вищезазначеною Постановою. Депутатом даного виборчого округу був обраний ОСОБА_9 (довідка від 08.07.2015р. № 452).

Також, місцевим господарським судом під час судового розгляду справи, досліджено докази надані представником третьої особи на стороні відповідача на підтвердження приналежності спірної земельної ділянки територіальній громаді села Циркуни Харківського району Харківської області на час її передачі ОСОБА_6

Так, судом досліджено та прийнято до уваги: викопіювання місця розташування масиву забудови по вулиці Спаська на території Циркунівської сільської ради; копія з плану земель сільської ради станом на 1993 рік; лист Управління містобудування та архітектури Харківської міської ради від 08.11.2013 року №П-5-21866/1-13.08-39; лист Управління Держземагентства у Харківському районі Харківської області від 08.05.2014 року №1497; лист Управління містобудування та архітектури Харківської міської ради від 07.04.2014 року №П-5-21866/1-13.08-39; лист Циркунівської сільської ради від 22.05.2014 року №416; лист Головного Управління Держземагентства у Харківській області від 02.06.2014 року №П-229/0/9-515/0/14-14; лист Управління Держземагентства у Харківському районі Харківської області від 14.04.2014 року №1239; лист Управління Держземагентства у Харківському районі Харківської області від 25.03.2015 року №1423; протокол проведення перевірки документації із землеустрою та обмінного файлу від 03.12.2012 року до заяви ЗВ-12012; витяг (зображення) з публічної кадастрової карти (2 аркуші, 4 сторінки); витяг (зображення) з публічної кадастрової карти щодо відносного розташування спірної земельної ділянки та земельної ділянки з кадастровим номером :00:035:0289; витяги з рішень судів у справах, у яких приймала участь Харківська міська рада; витяг (зображення) з публічної кадастрової карти щодо суміжних земельних ділянок; копія листа Управління Держземагентства у м.Харкові від 15.05.2015 року №2264/0/2-15.

Враховуючи всі надані третьою особою на стороні відповідача докази про приналежність спірної земельної ділянки станом на момент винесення спірного рішення до меж с.Циркуни, суд відмовив у задоволенні позовних вимог.

Проте, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами, як письмовими і речовими доказами.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України (належність і допустимість доказів) господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, позивачем надано до суду завірену копію планшету стереотопографічної зйомки М 1:5000 Головного управління геодезії та картографії при ОСОБА_7 УРСР, які виконані інститутом «УКРГИИГИС» у 1976 році із позначенням місця розташування спірної земельної ділянки.

З вказаної копії планшету стереотопографічної зйомки вбачається лінія розмежування земель, які відносяться до меж територіальної громади м.Харкова та до меж с.Циркуни. Вказана копія планшету стереотопографічної зйомки, яка відповідно до приписів ст. 34 Господарського процесуального кодексу України є належним та допустимим доказом у справі, враховуючи наявну на ній лінію розмежування, підтверджує позицію позивача, що спірна земельна ділянка розташована на території, які відносить до земель територіальної громади м.Харкова, а не с.Циркуни.

Крім того, колегія суддів зазначає, що постановою Верховної ОСОБА_7 України «Про зміну і встановлення меж міста Харків, Дергачівського і Харківського районів Харківської області» від 06.09.2012 року №5215-VI змінено межі міста Харків, Дергачівського і Харківського районів Харківської області, збільшивши територію міста на 4450,58 гектара земель, в тому числі, зокрема, за рахунок 208,98 гектара земель Циркунівської сільської ради Харківського району. У звязку із прийняттям відповідної постанови, між Харківською міською радою та Циркунівською сільською радою були складені, підписані та скріплення печатками акти погодження території №1, №2, №3, №4, якими погоджено, які саме території земель віднімаються від Циркунівської сільської ради та додаються до міста Харків. При цьому, складаючи вищевказані акти погодження території була розроблена картографічна схема територій, які додаються до земель Харківської міської ради. Картографічна схема територій, які додаються до земель Харківської міської ради також підтверджує той факт, що спірна земельна ділянка територіально розташована та відноситься до земель територіальної громади м.Харкова.

Вищевказані документи є у розумінні діючого процесуального законодавства належними та допустимими доказами у справі, які за своїм змістом підтверджують обставини, які мають значення для справи

Істотна обставина по даній справі це встановлення факту віднесення спірної земельної ділянки станом на момент прийняття спірного рішення сільської ради, до території міста Харкова або до території сільської ради і наявність у звязку з цим у сільської ради повноважень на розпорядження спірною земельною ділянкою. Вказана обставина відповідно до законодавства повинна підтверджуватися певними засобами доказування, а саме належними та допустимими доказами і не може підтверджуватись іншими засобами доказування.

Надані представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, докази, зокрема, листи, запити-відповіді і т.д. не є належними та допустимими доказами у розумінні приписів процесуального права, що підтверджують факт відношення спірної земельної ділянки до території Циркунівської сільської ради. Таким чином, не підтвердженим є факт наявності у Циркунівської сільської ради повноважень на розпорядження спірною земельною ділянкою.

Відповідно до ст.ст. 13, 14 Конституції України земля та її надра є об'єктами права власності українського народу, від імені якого право власності здійснюють органи державної влади і місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України і Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Стаття 80 Земельного кодексу України визначає, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності.

Згідно ст. 83 цього кодексу землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями.

Згідно з п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції міський рад відноситься регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», однією з форм місцевого самоврядування є представництво спільних інтересів територіальних громад сіл, селищ, міст через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Згідно з п. п.1 п. «б» ч. 1 ст. 33 зазначеного закону, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель.

Таким чином, органи місцевого самоврядування в особі сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів поєднують в собі охоронні (контрольні) функції та функції суб'єкта права власності з усіма притаманними йому правомочностями щодо володіння, користування та розпорядження об'єктом права власності.

Згідно зі ст. 142 Конституції України до матеріальної основою органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління, якої здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності в користування та порядок передачі земельних ділянок в оренду визначені нормами ст.ст. 123, 124 Земельного кодексу України.

Враховуючи положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 року №5245-УІ, пункти 10-12 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України виключено, відповідно до ч.4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з підпунктом 4.32 пункту 4 Положення про Головне управління Держземагентства в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 року №258 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.05.2012 року за №852/21164 (зі змінами), Головне управління Держземагентства в області передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач Циркунівська сільська рада, не мала прав та повноважень на розпорядження спірною земельною ділянкою шляхом прийняття рішення №744 від 20.10.1994 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_6 для будівництва індивідуального житлового будинку», а отже таке рішення прийняте всупереч норм права та підлягає визнанню недійсним і скасуванню.

Щодо вимоги позивача визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності від 06.12.1996 року за №1779, виданого ОСОБА_6 на земельну ділянку на території Циркунівської сільської ради по вул.Спаській, 30, колегія суддів зазначає наступне.

Так, Державний акт на право приватної власності на землю надається на підставі відповідного рішення. Таким чином, вимога про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю є похідною від першої - про визнання недійсним та скасування рішення №744 від 20.10.1994 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_6 для будівництва індивідуального житлового будинку».

Відповідно до п. 2.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» №6 від 17.05.2011 року державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету ОСОБА_7 України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, ОСОБА_7 ОСОБА_7 Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. У спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.

Отже, враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог про скасування рішення Циркунівської сільської ради №744 від 20.10.1994 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_6 для будівництва індивідуального житлового будинку», оскільки воно не відповідає нормам права, то слід задовольнити похідні позовні вимоги, а саме визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності від 06.12.1996 року за №1779, виданого ОСОБА_6 на земельну ділянку на території Циркунівської сільської ради по вул.Спаській, 30, який надавався на підставі неправомірного рішення.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності.

У відповідності до пункту 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 року «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосовувати наслідки спливу позовної давності, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Відповідно до частини 1 статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною 1 статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами статей 256, 261 Цивільного кодексу України, позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому, як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Відповідач обґрунтовуючи те, що строк позовної давності пропущено пояснив, що позовну заяву Харківської міської ради зареєстровано 10.06.2015 року, з урахуванням чого строк позовної давності вважатиметься таким, що сплив, якщо право на позов виникло до 10.06.2012 року, що і мало місце.

Так, п. 45 додатку 1 рішення Харківської міської ради №706/12 від 25.04.2012 року ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею, орієнтовно, 0,1000 га по вул. Липцівській, 32-А (Київський район) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Зазначений пункт, однак, було відмінено пунктом: 3 додатку 1 рішення Харківської міської ради №759/12 від 22.06.2012 року, а пунктом 3.1 цього ж рішення відповідний дозвіл надано знов.

Також, як вбачається з листа заступника начальника Управління Держкомзему у місті Харків начальника відділу державного земельного кадастру ОСОБА_10 №1982/08 від 06.04.2012 року заступник начальника управління містобудування та архітектури ОСОБА_11 звертався до ОСОБА_10 з приводу спірної земельної ділянки.

Крім: того, відповідач зазначає, що Харківська міська рада могла та повинна була знати про спірний стан земельних відносин з Циркунівською сільською радою на що вказують рішення судів у справах, в яких Харківська міська рада зверталась з позовною заявою про визнання незаконним та скасування рішення Циркунівської сільської ради від 08.08.2006 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га ОСОБА_12 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с.Циркуни, вул.Гранітна, 9». Харківська міська рада виступала третьою особою у даній справі.

Відповідач вважає, що позивач повинен був знати про спірний стан земельних відносин з Циркунівською сільською радою.

Проте, колегія суддів не погоджується із такими доводами відповідача та вважає, що строк позовної давності не пропущений.

Так, лист на який посилається відповідач не підтверджує факту обізнаності позивача щодо наявності спору по земельній ділянці за адресою: вул. Липцівська, 32-А, кадастровий номер :14:013:0118. Вказаний лист тільки підтверджує той факт, що в Управлінні Держкомзему у м.Харкові правовстановлюючі документи по спірній земельній ділянці не обліковуються.

Також колегія суддів відхиляє посилання відповідача на те, що Харківська міська рада могла та повинна була знати про спірний стан земельних відносин, оскільки мав місце розгляд тотожної за змістом судової справи, оскільки розгляд тотожної справи не може свідчити про те, що відносно земельної ділянки за адресою Липецька, 32-А має місце інший власник та наявний спір.

Позивач у свою чергу зазначив, що про існування рішення виконавчого комітету Циркунівської сільської ради від 20.10.1994 року №744 та державного акту на право приватної власності на землю №1779 від 06.12.1996 року йому стало відомо лише 05.09.2014 року, коли до Харківської міської ради надійшла ухвала Київського районного суду м.Харкова від 05.09.2014 року по справі №640/15383/14-ц про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до Харківської міської ради, ОСОБА_2, про скасування рішення Харківської міської ради.

Колегія суддів вважає, що позивачем не порушено строку для звернення з позовом у даній справі, а посилання відповідача є необґрунтованими

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів вважає, що твердження позивача, викладені ним в апеляційній скарзі ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, доведені належними доказами, тоді як господарським судом першої інстанції не в повній мірі зясовані та правильно оцінені обставини у справі, а тому прийняте ним рішення підлягає скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції і прийняття нового про задоволення позову, необхідно здійснити перерозподіл судових витрат, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та п. 4.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України».

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, п.2 ст. 103, п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 07.10.2015 року по справі №922/3408/15 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у позов задовольнити.

Визнати недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Циркунівської сільської ради від 20.10.1994 року №744 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_6 для будівництва індивідуального житлового будинку».

Визнання недійсним державний акт на право приватної власності на землю, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності від 06.12.1996 року за №1779, виданого ОСОБА_6 на земельну ділянку на території Циркунівської сільської ради по вул.Спаській, 30.

Стягнути з Циркунівської сільської ради (62441, Харківська область, Харківський район, с.Циркуни, вул. Кірова, 26, ) на користь Харківської міської ради (61200, м.Харків, м-н. Конституції, 7, реєстраційний рахунок 2986, банк ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО банку 851011, ) 2436 грн. судового збору за поданні позовної заяви та 2679,60 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2015 року.

Головуючий суддя Черленяк М.І.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Хачатрян В.С.