ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" грудня 2015 р.Справа № 916/2391/14

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛДІ"

до відповідача: Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт"

про стягнення 84 720,00грн.

Головуючий суддя Степанова Л.В.

Суддя Щавинська Ю.М.

Суддя Шаратов Ю.А.

Представники:

Від позивача: не зявився;

Від відповідача: ОСОБА_1 за довіреністю;

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛДІ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" про стягнення частки в доходах від використання спільного майна, в розмірі 84720,00грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 17.04.2002р. між сторонами по справі було укладено договір про спільну діяльність № 97-О, який в подальшому було розірвано за рішенням суду від 23.01.2012р. у справі № 11/17-5110-2011 та залишеним без змін апеляційною та касаційною інстанцією, проте відповідач одноособово використовує майно, яке перебуває у спільній власності Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛДІ" та держави та за період з 18.07.2012р. по 31.03.2014р. отримав дохід не менше ніж 150 000 грн., а отже розмір грошових коштів які підлягають стягненню з відповідача з урахуванням часки позивача 353/625 складає 84720,00грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.06.2014р. порушено провадження у справі № 916/2391/14.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.08.2014р. за клопотаннями Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" від 30.07.2014р. № 670/20.1-13 (вх. № 2-3152/14 від 31.07.2014р.) та від 04.08.2014р. № 676/20.1-13 (вх. № 2-3199/14 від 04.08.2014р.) про зупинення провадження у справі № 916/2391/14 до набранням законної сили рішенням по справі № 5017/3800/2012 провадження у справі №916/2391/14 було зупинено до розгляду господарським судом Одеської області справи №5017/3800/2012 по суті в межах провадження якій розглядаються позовні вимоги про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю „АЛДІ права часткової власності в розмірі 353/625 частки, за Державою, в особі Міністерства інфраструктури України, право часткової власності в розмірі 272/625 частки, на майно яке знаходиться в сумісній діяльності Державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт та Товариства з обмеженою відповідальністю „АЛДІ.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.09.2014р. ухвалу господарського суду Одеської області від 05.08.2014р. про зупинення провадження у справі №916/2391/14 було залишено без змін та встановлено, що предметом розгляду справи №916/2391/14 є стягнення коштів від одноосібного використання портом митно-складського комплексу, який перебуває у спільній власності сторін, при чому розмір коштів, предявлених до стягнення визначений позивачем, виходячи з частки 353/625. Водночас, предметом спору у справі № 5017/3800/2012 є визнання права часткової власності на митно-складський комплекс, зокрема, за ТОВ "АЛДІ" у розмірі 353/625. Тобто, зазначені справи є повязаними між собою та рішення зі справи № 5017/3800/2012 може вплинути на оцінку доказів у справі № 916/2391/14.

13.01.2015р. до господарського суду Одеської області надійшла заява Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" від 12.01.2015р. (вх. № 2-91/15 від 13.01.2015р.) про відновлення провадження у справі відповідно до якої відповідач просить суд поновити провадження у справі № 916/2391/14. та зазначив, що рішенням господарського суду Одеської області від 10.09.2014р. по справі № 5017/3800/2012 було визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛДІ" право спільної часткової власності в розмірі 353/625 частки будівель та споруд митно-складського комплексу, розташованого за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 30. Проте, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.12.2014р. рішення суду від 10.09.2014р. по справі № 5017/3800/2012 скасовано в частині визнання за позивачем права спільної часткової власності в розмірі 353/625 частки будівель та споруд митно-складського комплексу, розташованого за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 30.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.01.2015р. провадження у справі №916/2391/14 було поновлено та справу призначено до розгляду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.02.2015р. справу №916/2391/14 призначено до колегіального розгляду.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Одеської області від 11.02.2015 року №125 „Щодо призначення членів колегії справу №916/2391/14 було призначено до автоматичного розподілу для визначення складу колегії суду.

Згідно з автоматизованим розподілом справ, в порядку ст. 2-1 Господарського процесуального кодексу України, по справі № 916/2391/14 визначено наступний склад колегії: головуючий суддя Степанова Л.В., суддя Щавинська Ю.М., суддя Шаратов Ю.А.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.02.2015р. справу № 916/2391/14 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Степанова Л.В., суддя Щавинська Ю.М., суддя Шаратов Ю.А.

Під час розгляду справи, у судовому засіданні від 26.03.2015р. представником позивача було надано клопотання від 26.03.2015р. (вх. № 2-1586/15 від 26.03.2015р.) про зупинення провадження у справі № 916/2391/14 до розгляду господарської справи № 5017/3800/2012 про визнання за ТОВ "АЛДІ" права спільної часткової власності на спірне майно митно-складського комплексу, по суті.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.03.2015р. провадження у справі було зупинено до розгляду господарським судом міста Києва справи № 5017/3800/2012 по суті.

09.12.2015р. за вх.суду№2-6790/15 ДП "Іллічівський морський торговельний порт" звернулося до суду з заявою про поновлення провадження у справі №916/2391/14.

ДП "Іллічівський морський торговельний порт" в заяві зазначає, що рішенням господарського суду м. Києва від 22.06.2015р. по справі №5017/3800/2012 було відмовлено у визнанні за ТОВ "АЛДІ" право спільної власності в розмірі 353/625 частки будівель та споруд митно-складського комплексу, розташованого за адресою: Одеська область, м. Іллівчівськ, вул. Транспортна, 30. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2015р. по справі №5017/3800/2012 рішення господарського суду м. Києва від 22.06.2015р. залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.12.2015р. провадження у справі №916/2391/14 було поновлено та призначено до розгляду.

23.12.2015р. за вх.суду№32466/15 позивач звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи.

Судом клопотання відхилене, оскільки не підтверджене документами.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав викладених у відзиві на позов.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представників сторін суд встановив:

07.04.2002р. між Державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт" (Порт, відповідач), Державним підприємством "База матеріально-технічного забезпечення" (Підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Алді" (ТОВ "Алді", позивач) було укладено договір № 97-0 про спільну діяльність (далі договір), відповідно до пункту 1.1. якого сторони договору здійснюють спільну діяльність зі створення та експлуатації комплексу для організації здійснення посадовими особами державних органів митного санітарного, екологічного та інших видів контролю та пропуску через державний кордон України імпортних і транзитних вантажів, що вивозяться з Порту автотранспортом з виконанням при цьому вантажно-розвантажувальних робіт, необхідних для контрольних операцій, тимчасового зберігання затриманих вантажів та автотранспорту, експедиційного і агентського обслуговування вантажів та автотранспорту та надання інших послуг, що випливають з необхідності митного контролю та оформлення.

24.07.2002 р. договір було узгоджено Міністерством транспорту України та 02.08.2002р. зареєстровано у ДПІ у м. Іллічівську, що вбачається з відміток на першому аркуші договору.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що реконструкція та створення комплексу здійснюється на території складу №27, в тому числі 5760кв.м. критої складської площі.

Згідно з п. 1.6 договору на території комплексу розміщуються митні органи, а також органи санітарного, карантинного та ветеринарного нагляду.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 3.1.2 договору Порт зобов'язався у порядку внеску до спільної діяльності надати для здійснення спільної діяльності, обумовленої Договором споруди та прилеглу територію складу № 27 для реконструкції та використання комплексу; забезпечити надання своїх комунікацій, необхідних для реконструкції та монтажу устаткування, і подальшої експлуатації комплексу (тепло-, водо-, енергопостачання і т. п., а також телефонний зв'язок, шляхом забезпечення можливості підключення в існуючі комунікації за окрему плату).

Зі змісту п. 3.3.3 договору вбачається, що ТОВ "Алді" зобов'язалось у порядку внеску до спільної діяльності здійснити реконструкцію складу №27 Порту за власні кошти з метою створення комплексу, відповідно до проекту здати його у експлуатацію, здійснити будівництво за власні кошти сполучених автомобільних шляхів на комплекс від узгоджених сторонами в окремому акті пунктів з'єднання шляхів.

Майно сторін, що використовується при здійсненні спільної діяльності, залишається власністю цих сторін на протязі усього часу дії договору і відбивається в їхньому балансі в порядку, встановленому чинним законодавством України (п.4.6. договору).

Відповідно до п. 4.8 договору створене сторонами в процесі його виконання нерухоме майно є загальною власністю сторін і відображається в їх балансі по вартості відповідної частки в спільному фінансуванні будівництва з умовою обов'язкового викупу Портом частки, що належить Товариству, після припинення дії договору.

Дія договору може бути припинена у зв'язку з закінченням терміну його дії, розірвання договору або за рішенням суду (п.10.3. договору).

У разі припинення дії договору за рішенням суду він вважається припиненим з дати набрання рішенням законної сили (п. 10.4 Договору).

Пунктом 10.5 договору узгоджено, що при припиненні дії договору Порт викупає у ТОВ "Алді" належне йому нерухоме майно, яке знаходиться на території комплексу, по вартості придбання цього майна за даними бухгалтерського обліку з урахуванням фактичного зносу на час припинення дії договору. Рухоме майно сторін може бути викуплено Портом у разі потреб Порту у цьому майні. Вартість майна встановлюється за домовленістю сторін, але не може бути більшою ніж його вартість за даними бухгалтерського обліку з урахуванням фактичного зносу. Викуп нерухомого майна повинен бути здійснений протягом трьох місяців з дати припинення договору. Викуп рухомого майна яке потрібне Порту повинен бути здійснений у той же термін.

Відповідно до п. 10.6 договору сторони передбачили, що питання, які регламентують спільну діяльність сторін і які не знайшли свого відображення в цьому Договорі, регулюються законодавством України.

У Додатку 1 до договору сторони визначили, що в порядку внеску Порт передає у спільну діяльність склад Порту №27, який розташований на території Порту за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 8, з метою проведення його реконструкції та подальшої експлуатації на його території комплексу для організації здійснення посадовими особами державних органів митного санітарного, екологічного та інших видів контролю та пропуску через державний кордон України імпортних і транзитних вантажів, і що створений за рахунок капітальних вкладень ТОВ "Алді" комплекс на час дії договору про спільну діяльність згідно вимог статті 432 Цивільного кодексу України набуває статусу спільної часткової власності. Право спільної часткової власності сторін на нерухоме майно комплексу оформлюється в порядку передбаченому чинним законодавством України. Частка Порту у спільному майні комплексу у грошовому вигляді становить 4084500,00грн., що складає 55% від загального внеску сторін.

У інших додатках до договору сторони визначили їх конкретні внески в спільну діяльність, вартість цих внесків та розмір, зокрема, у Додатку № 4 до договору сторони визначили, що ТОВ "Алді" передає в спільну діяльність майно, кошти та виконує роботи загальною вартістю 3403227,00грн., що складає 45% від загального внеску сторін.

29.03.2003р. між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до договору, якою визначено сторін договору лише у складі Порту та ТОВ "Алді" з розміром часток у спільному майні: Порт - 55%, ТОВ "Алді" - 45%.

В подальшому сторони договору додатковими угодами неодноразово вносили зміни до умов договору, в тому числі в частині встановлення розміру фактичних внесків сторін у грошовому еквіваленті, виключення з вкладів майна, що раніше передавалось.

ТОВ "Алді" здійснило реконструкцію складу № 27, внаслідок чого був створений митно-складський комплекс.

Рішенням виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 29.03.2007р. №369 затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття митно-складського комплексу до експлуатації.

За результатами розгляду листів Порту від 17.12.2008р. №05/88 і ТОВ "Алді" від 16.12.2008р. № 567 та поданих документів, Виконавчим комітетом Іллічівської міської ради Одеської області було прийнято рішення №119 від 29.01.2009 р. про видачу Державі в особі Міністерства транспорту та зв'язку України та Товариству з обмеженою відповідальністю "Алді" свідоцтва про право власності відповідно на 272/625 частки та 353/625 частки митно-складського комплексу за адресою: м. Іллічівськ, вул. Транспортна, № 30, які знаходяться у сумісній діяльності Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Алді".

06.02.2009 р. Державі в особі Міністерства транспорту та зв'язку України та Товариству з обмеженою відповідальністю "Алді" видано свідоцтво про право власності на будівлі та споруди митно-складського комплексу (відповідно на 272/625 частки та 353/625 частки на праві спільної власності).

Як зазначає позивач, рішенням господарського суду Одеської області від 23.01.2012 р. у справі № 11/17-5110-2011, залишеним без змін постановами Одеського апеляційного господарського суду від 17.07.2012 р. та Вищого господарського суду України від 25.09.2012 р., договір про спільну діяльність №97-0 від 17.04.2002 р., укладений між Державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛДІ", було розірвано. З 18.07.2012р. Порт одноосібно користується майном митно-складського комплексу (який є підрозділом Порту та на сьогоднішній день іменується Спеціалізований вантажний комплекс-1, СВК-1). ТОВ "Алді" неодноразово зверталося до Порту з пропозиціями, щодо подальшого спільного використання майна комплексу та з пропозиціями про викуп частки в нерухомому майні, але вони були залишені без уваги. Незважаючи на режим спільної часткової власності на нерухоме майно митно-складського комплексу, Порт одноосібно використовує його в господарській діяльності, отримуючи доходи від такого використання.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача частку в доходах від використання спільного майна у розмірі 84720,00грн.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що у п.4.8. договору зазначено, що загальною власністю сторін у процесі виконання умов договору є виключно нерухоме майно та закріплено обовязок Порту викупити це нерухоме майно, що належить ТОВ "Алді", після припинення договору. Однак у ТОВ "Алді" відсутнє нерухоме майно , оскільки відповідно до ст.334 Цивільного кодексу права на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Крім того постановою Одеського апеляційного господарського суду від 01.08.2013р. по справі №916/1108/13 залишено без змін рішення господарського суду Одеської області від 06.06.2013р., яким позов Міністерства інфраструктури України про визнання недійсним рішення виконкому Іллічівської міської ради "119 від 29.01.2009р. "Про видачу державі в особі Міністерства транспорту та звязку України і ТОВ "Алді" свідоцтва про право власності на будівлю та споруди митно-складського комплексу за адресою: м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 30, які знаходяться у спільній діяльності ДП "ІМТП" та ТОВ "Алді" задоволено. Крім того господарським судом Одеської області розглядалася справа №5017/3800/2012 за позовом ТОВ "Алді" до ДП "ІМТП" про визнання права спільної часткової власності по якій рішенням господарського суду Одеської області від 10.09.2014р. позов ТОВ "Алді" задоволено частково та визнано за ТОВ "Алді" право спільної часткової власності в розмірі 353/625 частки будівель та споруд митно-складського комплексу, розташованого за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 30. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.12.2014р. рішення господарського суду Одеської області від 10.09.2014р. скасовано частково, саме в частині визнання за ТОВ "Алді" право спільної часткової власності в розмірі 353/625 частки будівель та споруд митно-складського комплексу, розташованого за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 30. Таким чином у ТОВ "Алді" відсутнє нерухоме майно у звязку з чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити в позові у повному обсязі.

Дослідивши матеріли справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

З матеріалів справи вбачається, що 07.04.2002р. між ДП "Іллічівський морський торговельний порт", ДП "База матеріально-технічного забезпечення" та ТОВ "Алді" було укладено договір № 97-0 про спільну діяльність відповідно до якого сторони здійснюють спільну діяльність зі створення та експлуатації комплексу для організації здійснення посадовими особами державних органів митного санітарного, екологічного та інших видів контролю та пропуску через державний кордон України імпортних і транзитних вантажів, що вивозяться з Порту автотранспортом з виконанням при цьому вантажно-розвантажувальних робіт, необхідних для контрольних операцій, тимчасового зберігання затриманих вантажів та автотранспорту, експедиційного і агентського обслуговування вантажів та автотранспорту та надання інших послуг, що випливають з необхідності митного контролю та оформлення.

24.07.2002 р. договір було узгоджено Міністерством транспорту України та 02.08.2002р. зареєстровано у ДПІ у м. Іллічівську, що вбачається з відміток на першому аркуші договору.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що реконструкція та створення комплексу здійснюється на території складу №27, в тому числі 5760 кв.м. критої складської площі.

Згідно з п. 1.6 договору на території комплексу розміщуються митні органи, а також органи санітарного, карантинного та ветеринарного нагляду.

29.03.2003р. між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до договору, якою визначено сторін договору лише у складі Порту та ТОВ "Алді" з розміром часток у спільному майні: Порт - 55%, ТОВ "Алді" - 45%.

В подальшому сторони договору додатковими угодами неодноразово вносили зміни до умов договору, в тому числі в частині встановлення розміру фактичних внесків сторін у грошовому еквіваленті, виключення з вкладів майна, що раніше передавалось.

ТОВ "Алді" здійснило реконструкцію складу № 27, внаслідок чого був створений митно-складський комплекс.

На момент укладання договору № 97-0 про спільну діяльність між позивачем та відповідачем діяв Цивільний Кодекс УРСР (в редакції 1963р.) і враховуючи правову природу договору взаємовідносини сторін за цим договором на час його укладання і до 01.01.2004 р. регулювались, крім умов Договору, главою 38 (сумісна діяльність) цього кодексу.

Починаючи з 01.01.2004 року набув чинності новий Цивільний кодекс України і в силу пункту 4 його Прикінцевих та Перехідних положень до цивільних відносин сторін за договором, які виникли або продовжували існувати після набрання чинності цим Кодексом, слід застосовувати положення цього Кодексу, в т.ч. глави 77 (спільна діяльність).

Статтею 1130 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

Відповідно до ст. 1131 Цивільного кодексу України договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Пунктом 4.6 договору сторони передбачили, що майно сторін, яке використовується при здійсненні спільної діяльності, залишається власністю цих сторін на протязі усього часу дії договору і відбивається в їхньому балансі в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Таким чином за змістом вищенаведених умов договору сторони дійшли згоди щодо терміну перебування спірного складу №27 та прилеглої до нього території в їх спільній власності, обмеживши його терміном дії договору.

Згідно ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Рішення господарського суду Одеської області від 23.01.2012 р. у справі №11/17-5110-2011, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 17.07.2012р. та постановою Вищого господарського суду України від 25.09.2012 р., договір про спільну діяльність №97-0 від 17.04.2002р., укладений між Державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛДІ", було розірвано.

Відповідно до статті 1132 Цивільного кодексу України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов'язання об'єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.

Порядок припинення договору простого товариства визначено статтею 1141 Цивільного кодексу України, згідно з пунктом 4 частини 1 якої встановлено, що договір простого товариства припиняється у разі відмови учасника від подальшої участі у договорі простого товариства або розірвання договору на вимогу одного з учасників, якщо домовленістю між учасниками не передбачено збереження договору щодо інших учасників.

Відповідно до частини 2 статті 1141 Цивільного кодексу України у разі припинення договору простого товариства речі, передані у спільне володіння та (або) користування учасників, повертаються учасникам, які їх надали, без винагороди, якщо інше не передбачено домовленістю сторін Поділ майна, що є у спільній власності учасників, і спільних прав вимоги, які виникли у них, здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. Учасник, який вніс у спільну власність річ, визначену індивідуальними ознаками, має право у разі припинення договору простого товариства вимагати в судовому порядку повернення йому цієї речі за умови додержання інтересів інших учасників і кредиторів.

Отже, вищенаведеними нормами цивільного законодавства України передбачена можливість повернення речей, переданих у спільне володіння та (або) користування учасників, або поділ майна, що є у спільній власності учасників договору, у разі припинення дії договору.

Відповідно до ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.06.2015р. по справі №5017/3800/15 встановлено наступне.

Сторони договору № 97-о про спільну діяльність від 07.04.2002 р. передбачили в договорі наслідки припинення дії договору.

За змістом умов договору вбачається, що сторони дійшли згоди щодо терміну перебування спірного складу №27 та прилеглої до нього території в їх спільній власності, обмеживши його терміном дії договору.

Пунктом 10.5 договору сторони встановили, що при припиненні дії договору Порт викупає у Товариства належне йому нерухоме майно, яке знаходиться на території Комплексу, по вартості придбання цього майна за даними бухгалтерського обліку з урахуванням фактичного зносу на час припинення дії договору.

Крім того, пунктом 4.8 договору передбачено, що створене сторонами в процесі його виконання нерухоме майно є загальною власністю сторін і відображається в їх балансі по вартості відповідної частки в спільному фінансуванні будівництва з умовою обов'язкового викупу Портом частки, що належить Товариству, після припинення дії договору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2015р. по справі №5017/3800/2012 залишено без змін рішення господарського суду міста Києва від 22.06.2015р. по справі №5017/3800/15 та зазначено наступне.

Аналіз змісту вищенаведених умов договору свідчить, що у разі припинення дії договору сторони передбачили лише викуп Портом у позивача належного йому нерухомого майна.

З огляду на зміст абз. 2 ч. 1 статті 1134 Цивільного кодексу України, виникнення у Товариства права спільної часткової власності на споруди митно-складського комплексу є неможливим, оскільки це прямо суперечить приписам абз. 2 ч. 1 статті 1134 Цивільного кодексу України, згідно яких внесене учасниками майно, яким вони володіли на підставах інших, ніж право власності, використовується в інтересах усіх учасників і є їхнім спільним майном.

У відповідності до Статуту Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" Порт є державним унітарним транспортним підприємством і діє як державне комерційне підприємство, що засноване на державній власності, та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України (далі - Уповноважений орган управління) (розділ "Загальні положення"); майно Порту становлять оборотні та необоротні активи, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі Порту (пункт 4.1 Статуту); майно Порту є державною власністю і належить йому на праві господарського відання. Здійснюючи право господарського відання, Порт володіє, користується та розпоряджається закріпленим за ним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству, актам Уповноваженого органу управління та цьому Статуту (п. 4.2 Статуту). Таким чином майно Порту є державною власністю і належить йому на праві господарського відання.

Відчуження нерухомого майна державним комерційним підприємством можливе лише за попередньою згодою органу, до сфери управління якого воно належить, та за умови додаткового погодження в установленому порядку з Фондом державного майна України. Відповідні згода Міністерства інфраструктури України та додаткове погодження Фонду державного майна України на визнання за ТОВ "Алді" спільної часткової власності на державне нерухоме майно у вигляді реконструйованого складу № 27 Порту - в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що після припинення спірного договору, та за відсутності вищезазначених згоди Міністерства інфраструктури України та додаткового погодження Фонду державного майна України на визнання за Товариством (позивачем) спільної часткової власності на державне нерухоме майно у вигляді реконструйованого складу №27 Порту, ТОВ "Алді" не має права претендувати на нерухоме майно, яке входить до складу спірного комплексу. Захист своїх прав, у відповідності до умов договору, позивач може реалізувати лише шляхом відшкодування вартості його частки у спільній діяльності, розрахованої виходячи з положень п. 10.5 договору.

Відповідно до пункту 10.5 договору узгоджено, що при припиненні дії договору Порт викупає у ТОВ "Алді" належне йому нерухоме майно, яке знаходиться на території комплексу, по вартості придбання цього майна за даними бухгалтерського обліку з урахуванням фактичного зносу на час припинення дії договору. Рухоме майно сторін може бути викуплено Портом у разі потреб Порту у цьому майні. Вартість майна встановлюється за домовленістю сторін, але не може бути більшою ніж його вартість за даними бухгалтерського обліку з урахуванням фактичного зносу. Викуп нерухомого майна повинен бути здійснений протягом трьох місяців з дати припинення договору. Викуп рухомого майна яке потрібне Порту повинен бути здійснений у той же термін.

Доводи позивача про те, що з відповідача підлягає стягненню сума у розмірі 84720,00грн. з посиланням на те, що в період одноосібного використання майна, яке перебуває у спільній власності ТОВ "Алді" та Держави та використовується Портом, останній отримав дохід не менше ніж 150000,00грн., а відповідно до частки ТОВ "Алді" в майні Комплексу, розмір грошових коштів, судом до уваги не приймаються, оскільки зазначена сума не підтверджена документами, які свідчать про дохід Порту за період використання спірного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛДІ" до відповідача Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" про стягнення 84 720,00грн. задоволенню не підлягають.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, ст.ст. 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У позові відмовити у повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повний текст рішення складено 29.12.2015 року

Головуючий суддя Степанова Л.В.

Суддя Щавинська Ю.М.

Суддя Шаратов Ю.А.