ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2015р. Справа№ 914/3862/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Гутьєвої В.В.

при секретарі Петровській Н.Я.,

розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Львів ПромГруп, м. Львів

до відповідача 1: Приватного підприємства Полтава Люкс, м. Полтава

до відповідача 2: Приватного підприємства Українська ОСОБА_1, м. Львів

про стягнення 432 438,48 грн. заборгованості

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 представник

від відповідача 1: не зявився

від відповідача 2: не зявився

Відповідно до ст.20 ГПК України розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. На підставі ст.22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: Позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю Львів ПромГруп до відповідача 1: Приватного підприємства Полтава Люкс, до відповідача 2: Приватного підприємства Українська ОСОБА_1 про стягнення 432 438,48 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 11.11.2015 р. порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 07.12.2015 р.

Підстави відкладення розгляду справи викладено в ухвалі суду від 07.12.2015 р. Розгляд справи відкладено на 15.12.2015 р.

15.12.2015 р. представник позивача в судове засідання зявився, вимоги, викладені в ухвалі суду від 11.11.2015 р. виконав, надав для огляду у судовому засіданні оригінали видаткових накладних та довіреностей на отримання товару, оригінал договору № 0301/14 на поставку товарів.

15.12.2015 р. представник відповідача 1 в судове засідання не зявився, вимоги, викладені в ухвалі суду від 11.11.2015 р. виконав. 30.11.2015 р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 просить суд відмовити в позові повністю. До відзиву відповідача 1 долучено акт про приховані недоліки від 15.01.2015 р., додаткову угоду від 15.01.2015 р. до договору № 0301/14 від 03.01.2014 р., акт про приховані недоліки від 27.02.2015 р., додаткову угоду від 27.02.2015 р. до договору № 0301/14 від 03.01.2014 р.

15.12.2015 р. представник відповідача 2 в судове засідання не зявився, вимог, викладених в ухвалах суду від 11.11.2015 р. та 07.12.2015 р. не виконав, клопотання про відкладення розгляду справи на адресу суду не направив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання, про що докази долучено до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника позивача, суд встановив:

03.01.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛьвівПромГруп» (надалі позивачем) та Приватним підприємством «Полтава Люкс» (надалі відповідачем 1) укладено договір поставки товару № 0301/14. Відповідно до п. 1.1. договору поставки товарів № 0301/14 від 03.01.2014 р. постачальник зобовязується передати, а покупець прийняти і оплатити відповідно до умов договору погоджену сторонами продукцію. Згідно з п. 4.4. договору не пізніше 2 (двох) днів з моменту отримання від постачальника товару покупець провадить розрахунок з постачальником за отриману партію товару за цінами, вказаними в рахунку-фактурі.

03.01.2014 р. між Приватним підприємством «Українська ОСОБА_1» (відповідачем 2) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛьвівПромГруп» (позивачем) укладено договір поруки № 03/01/14. Відповідно до п. 1.1. договору поручитель поручається перед кредитором відповідати за виконання зобовязань ПП «Полтава Люкс» за договором № 0301/14 від 03.01.2014 р. щодо оплати товару, поставленого на умовах вказаного договору. Згідно з п. 2.2 договору поручитель відповідає перед кредитором за невиконання чи неналежне виконання зобовязання боржником щодо виконання умов договору № 0301/14 від 03.01.2014 р. та своєчасного розрахунку за поставлений товар в розмірі 1 % від основної суми боргу.

Позивачем на підтвердження виконання зобовязання за укладеним договором поставки товару № 0301/14 від 03.01.2014 р. долучено до позовної заяви копії видаткової накладної № 0901/1 від 09.01.2014 р. на суму 281 906,36 грн., видаткової накладної № 2101/1 від 21.01.2014 р. на суму 6 347,95 грн., видаткової накладної № 2702/2 від 27.02.2014 р. на суму 158 628,06 грн., видаткової накладної № 0710/2 від 07.10.2014 р. на суму 388 926,80 грн., видаткової накладної № 1311/1 від 13.11.2014 р. на суму 341 859,34 грн., видаткової накладної № 2611/1 від 26.11.2014 р. на суму 134 494,05 грн., видаткової накладної № 2811/1 від 28.11.2014 р. на суму 300 021,60 грн., видаткової накладної № 1902/1 від 19.02.2015 р. на суму 159 390,00 грн., оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідачем 1 в період з 01.01.2014 р. до 31.12.2014 р. перераховано на рахунок позивача з метою сплати за товар 982 794,54 грн. та в період з 01.01.2015 р. до 25.05.2015 р. перераховано на рахунок позивача 169 390,00 грн. Позивач у позовній заяві зазначає, що заборгованість відповідача 1 перед позивачем за договором поставки товару № 0301/14 від 03.01.2014 р. станом на 25.05.2015 р. становила 695 602,17 грн. З метою досудового врегулювання спору 13.05.2015 р. позивачем на адресу відповідача 1 надіслано акти звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2015 р. до 30.04.2015 р. та за період з 01.01.2014 р. до 31.12.2014 р. та претензію за вих. № 27/1205 від 12.05.2015 р. з вимогою сплати 695 602,17 грн. заборгованості упродовж 7 календарних днів з моменту отримання претензії, однак вказана претензія залишилась без відповіді.

Як вбачається з позовної заяви, 25.05.2015 р. відповідачем повернуто позивачу товар на суму 341 859,34 грн. Відтак, сума заборгованості, яка не була погашена повністю становить 353 742, 83 грн. Позивач просить стягнути з відповідача 1 основний борг на суму 350 205,41 грн., стягнути з відповідача 2 основний борг на суму 3 537,42 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 1 пеню в розмірі 56 598,85 грн., 3 % річних в розмірі 2 994,69 грн., втрат від інфляції в розмірі 19 102,11 грн.

Долучені до позовної заяви копії видаткової накладної № 2702/2 від 27.02.2014 р. на суму 158 628,06 грн., видаткової накладної № 1311/1 від 13.11.2014 р. на суму 341 859,34 грн., видаткової накладної № 1902/1 від 19.02.2015 р. на суму 159 390,00 грн. не підписані уповноваженою особою відповідача 1 та не містять відтисків печатки юридичної особи Приватного підприємства «Полтава Люкс».

Згідно з пп. 3.1.2 п. 3.1 договору поставки товарів № 0301/14 від 03.01.2014 р. постачальник у відповідності до даного договору зобовязується здійснювати контроль за якістю та кількістю товару, що постачається покупцю.

Відповідно до пп. 3.4.3 п. 3.3 договору поставки товарів № 0301/14 від 03.01.2014 р. покупець у відповідності до договору має право відмовитись від прийняття товару, якість якого не відповідає діючим стандартам та технічним зразкам.

Відповідачем 1 до відзиву на позовну заяву долучено копії актів про приховані недоліки від 15 січня 2015 р. та 27 лютого 2015 р. Відповідно до акта від 15.01.2015 р. позивач підтверджує, що весь товар, поставлений відповідачу 1 відповідно до видаткової накладної № 2611/1 від 26.11.2014 р. на суму 134 494,05 грн. та видаткової накладної № 28/11 від 28.11.2014 р. на суму 300 021,60 грн. є неякісним та підлягає списанню з подальшою утилізацією відповідачем 1 з огляду на неможливість усунення виявлених недоліків. 15.01.2015 р. між позивачем та відповідачем 1 укладено додаткову угоду до договору поставки № 0301/14 від 03.01.2014 р. Відповідно до п. 3 додаткової угоди від 15.01.2015 р., укладеної між ПП «Полтава Люкс» та ТзОВ «ЛьвівПромГруп» за згодою сторін домовились про припинення грошового зобовязання відповідача 1 перед позивачем, що виникло в результаті поставок неякісних товарів на підставі видаткової накладної № 2611/1 від 26.11.2014 р. на суму 134 494,05 грн. та видаткової накладної № 28/11 від 28.11.2014 р. на суму 300 021,60 грн., на загальну суму 434 515,65 грн.

27.02.2015 р. позивачем та відповідачем 1 складено акт про приховані недоліки, в якому зазначено, що весь товар, який було поставлено позивачем відповідно до видаткової накладної № 1902/1 від 19.02.2015 р. є неякісним та підлягає списанню з подальшою утилізацією відповідачем 1 з огляду на неможливість усунення виявлених недоліків. 27.02.2015 р. між ПП «Полтава Люкс» та ТзОВ «ЛьвівПромГруп» укладено додаткову угоду до договору поставки № 0301/14 від 03.01.2014 р. Згідно з п. 3 додаткової угоди 27.02.2015 р. позивач та відповідач 1 за згодою сторін домовились про припинення грошового зобовязання відповідача 1 перед позивачем, що виникло в результаті поставок неякісних товарів на підставі видаткової накладної № 1902/1 від 19.02.2015 р. на суму 159 390,00 грн.

Акти про приховані недоліки від 15.01.2015 р. та 27.02.2015 р., а також додаткова угода до договору поставки № 0301/14 від 15.01.2015 р. та додаткова угода до договору поставки № 0301/14 від 03.01.2014 р. від 27.02.2015 р. підписані представниками позивача та відповідача 1 та підписи засвідчені печатками юридичних осіб.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Як передбачено ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

У відповідності із ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 ЦК України одна сторона продавець передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 673 ЦК України передбачено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Згідно з ч. 1 ст. 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. Відповідно до ч.2 ст. 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Відповідно до пп. 3.4.3 п. 3.3 договору поставки товарів № 0301/14 від 03.01.2014 р. покупець у відповідності до договору має право відмовитись від прийняття товару, якість якого не відповідає діючим стандартам та технічним зразкам.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем укладено договір поставки товару № 0301/14 від 03.01.2014 р.

03.01.2014 р. між Приватним підприємством «Українська ОСОБА_1» (відповідачем 2) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛьвівПромГруп» (позивачем) укладено договір поруки № 03/01/14.

Позивач просить стягнути з відповідача 1 основний борг на суму 350 205,41 грн., з відповідача 2 основний борг на суму 3 537,42 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 1 пеню в розмірі 56 598,85 грн., 3 % річних в розмірі 2 994,69 грн., втрат від інфляції в розмірі 19 102,11 грн.

15.01.2015 р. та 27.02.2015 р. між сторонами укладено акти про приховані недоліки, в яких позивачем підтверджено, що товар, поставлений позивачем відповідачу 1 на підставі видаткової накладної № 2611/1 від 26.11.2014 р. на суму 134 494,05 грн., видаткової накладної № 28/11 від 28.11.2014 р. суму 300 021,60 грн., видаткової накладної № 1902/1 від 19.02.2015 р. на суму 159 390,00 грн. є неякісним та підлягає списанню з подальшою утилізацією відповідачем 1 з огляду на неможливість усунення виявлених недоліків.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін.

15.01.2015 р. та 27.02.2015 р. між позивачем та відповідачем 1 укладено додаткові угоди про припинення грошового зобовязання відповідача 1 перед позивачем, що виникло в результаті поставок неякісних товарів на підставі видаткової накладної № 2611/1 від 26.11.2014 р. на суму 134 494,05 грн., видаткової накладної № 28/11 від 28.11.2014 р. суму 300 021,60 грн., видаткової накладної № 1902/1 від 19.02.2015 р. на суму 159 390,00 грн. Відповідно до умов вказаних додаткових угод до договору поставки № 0301/14 від 03.01.2015 р. грошове зобовязання між позивачем та відповідачем 1, яке виникло на підставі договору поставки товарів на загальну суму 593 905,65 грн. є припиненим за домовленістю сторін. Враховуючи наведене, позивач не обґрунтував належним чином своїх позовних вимог, не надав суду належних доказів, які б слугували підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що порука припиняється в разі припинення основного зобовязання. Зважаючи на те, що основне зобовязання за договором поставки товарів № 0301/14 від 03.01.2014 р. припинилось за домовленістю сторін, договір поруки № 03/01/14 від 03.01.2014 р. вважається припиненим. Зважаючи на викладене, вимоги позивача до відповідача 2 є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши представника позивача, cуд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 1 основного боргу на суму 350 205,41 грн., з відповідача 2 основного боргу на суму 3 537,42 грн. та стягнення з відповідача 1 пені в розмірі 56 598,85 грн., 3 % річних в розмірі 2 994,69 грн., втрат від інфляції в розмірі 19 102,11 грн. є необґрунтованою та не підлягає до задоволення.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 ГПК України, суд залишає за позивачем.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 1, 12, 33, 34, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

У судовому засіданні 15.12.2015 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення складений та підписаний 21.12.2015 р.

Суддя Гутьєва В.В.