РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2015 р. Справа № 918/357/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Розізнана І.В. ,

суддя Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання Клімук Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача на рішення господарського суду Рівненської області від 25.05.2015р. та на додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 28.05.2015 р. у справі № 918/357/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ОСОБА_1" ОСОБА_2

до товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-фінансова компанія "Євроінвестбуд"

про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 44 951 866 грн. 08 коп.

За участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3,

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Дельта банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" звернулось до місцевого господарського суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-фінансова компанія "Євроінвестбуд" про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 44951866 грн. 08 коп.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 25.05.2015 року (суддя Андрійчук О.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 35516000,00 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 515,71 грн. заборгованості за процентами, 3152166,59 грн. заборгованості за комісією, 6,72 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, 377763,51 грн. пені за несвоєчасну сплату комісії, 0,34 грн. 3% річних за процентами. У задоволенні позовних вимог про стягнення 10512,05 грн. пені за несвоєчасну сплату комісії та 5526469,84 грн. штрафу відмовлено.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що на виконання договору №27/08/KL від 06.08.2008 року позивач надав відповідачу - "Інвестиційно-фінансовій компанії "Євроінвестбуд" кредитні кошти у формі кредитної лінії для поповнення обігових коштів, натомість останній свої зобовязання належним чином не виконав, допустивши прострочення сплати платежів. З огляду на встановленні обставини справи та приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню частково.

Здійснивши перерахунок пені, нарахованої на комісію, суд першої інстанції дійшов висновку, що остання підлягає задоволенню на суму 377763,51 грн. (при заявленому 388275,56 грн.).

В мотивувальній частині рішення суд зазначив, також про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в сумі 368431,32грн. (при заявленому 5894901,16), за порушення обовязку, обумовленого пунктом 3.3.5 договору, проте, в резолютивній частині рішення суд не вказав про часткове задоволення стягнення штрафу.

Додатковим рішенням господарського суду Рівненської області від 27.05.2015 року (суддя Андрійчук О.В.) стягнуто з відповідача на користь позивача 368431,32 грн. штрафу (при заявленому 5894901,16).

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями господарського суду Рівненської області від 25.05.2015 року та додатковим рішенням від 28.05.2015 року господарського суду Рівненської області, відповідач ТОВ "Інвестиційно-фінансова компанія "Євроінвестбуд", звернувся з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апелянт зазначає, що оскаржувані рішення судом першої інстанції прийнято з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, зокрема, судом не було здійснено фіксування судового засідання технічними засобами. Також, судом неправомірно відхилено клопотання про витребування документів, чим позбавлено відповідача можливості обґрунтувати свою правову позицію.

Скаржник також вважає, що судом не було вирішено питання щодо клопотання про призначення економічної експертизи.

Крім того, звертає увагу апеляційного суду на те, що позивачем не було надано обґрунтованого розрахунку нарахування процентів та комісії за користування кредитними коштами.

Також вказує, що судом не перевірено повноваження осіб, які укладали додаткові договори від 31.07.2012 року, 27.12.2012 року, 30.01.2013 року, 28.11.2013 року, 30.12.2013 року, 11.02.2014 року, 04.03.2014 року, 30.04.2014 року, 11.06.2014 року, 31.07.2014 року до кредитного договору №27/08/KL від 06.08.2008 року, оскільки згідно з п.11.9 статуту ТОВ "Інвестиційно-фінансова компанія "Євроінвестбуд" директор не має права на вчинення правочинів (укладення, зміну, розірвання договорів або інших угод), витрату коштів або відчуження майна, сума (вартість) якого перевищує 100000,00 грн. без попередньої згоди загальних зборів учасників товариства, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують законність укладення відповідних правочинів.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення господарського суду Рівненської області від 25.05.2015 року та додаткове рішення від 28.05.2015 року у справі №918/357/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, відзив на неї, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України вбачається, що зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

06.08.2008 року між ВАТ "Златобанк" (банк) та ТОВ "Інвестиційно-фінансова компанія "Євроінвестбуд" (позичальник) укладено кредитний договір № 27/08/KL (надалі кредитний договір), предметом якого є надання банком позичальнику кредитних коштів у формі кредитної лінії для поповнення обігових коштів з максимальним лімітом заборгованості в сумі 3 800 000,00 доларів США строком з 08.08.2008 року по 05.08.2009 року. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 17% річних (п.п. 1.1., 1.2., 1.3. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору банк зобов'язався згідно з умовами цього договору та в межах суми, що передбачена в п. 1.1. цього договору, надати позичальнику кредитні кошти шляхом їх перерахування відповідно до цільового призначення за наданими позичальником письмовими заявками та документами.

Проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальником в доларах США згідно з п. 2.6. цього договору. Сплата процентів позичальнику здійснюється за фактичний строк користування кредитними коштами. При розрахунку процентів за користування кредитними коштами приймається місяць рівний календарній кількості днів на рік, рівний 360 днів. Проценти сплачуються позичальником на рахунок №1053 у ВАТ "Златобанк", МФО 380612, за перший місяць користування кредитними коштами не пізніше останнього робочого дня першого місяця користування кредитними коштами за період з моменту видачі кредитних коштів по 25-те число першого місяця користування кредитними коштами включно. У подальшому проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальником щомісячно, за період - 26-го числа попереднього місяця по 25-те число поточного місяця включно, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця. Проценти за останній місяць користування кредитними коштами сплачуються в день повернення кредитних коштів (п.п.2.4.-2.6. договору).

Пунктом 3.3.2.,2.3 договору передбачено, що позичальник зобов'язаний не пізніше визначеного п. 1.2. цього договору строку повернути банку суму наданих кредитних коштів у повному обсязі, сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Повернення кредитних коштів здійснюється в доларах США на відкритий позичковий рахунок №1053 в ВАТ "Златобанк", МФО 380612.

Умови договору неодноразово змінювались шляхом укладення додаткових договорів, які є невідємними частинами договору та вносять зміни до деяких положень кредитного договору.

Зокрема, додатковою угодою від 30.11.2009 року сторони погодились викласти, зокрема п. 1.1. договору в такій редакції: банк надає позичальнику кредитні кошти у формі кредитної лінії для поповнення обігових коштів з максимальним лімітом заборгованості в сумі 4 014 400,00 доларів США.

Додатковою угодою від 19.01.2010 року сторони домовилися викласти п. 1.2. та п. 2.3. договору в новій редакції, за якою кредитні кошти надаються строком з 06.08.2008 року по 25.02.2011 року. Позичальник здійснює повернення кредитних коштів в доларах США на відкритий йому позичковий рахунок № 1053 в АТ "Златобанк", МФО 380612".

Додатковою угодою від 13.01.2011 року сторони домовилися викласти п.п. 2.3. 2.6., 2.9., та 4.1. договору у новій редакції, за якою позичальник здійснює повернення кредитних коштів в доларах США на відкритий йому рахунок № 1053 в АТ "ЗЛАТОБАНК", код Банку 380612. Проценти сплачуються позичальником на рахунок №1053 в АТ "ЗЛАТОБАНК", код Банку 380612. Проценти за користування кредитними коштами за період з 26.12.2010 року по 31.01.2011 року сплачуються позичальником не пізніше 07.02.2011 року. У подальшому проценти сплачуються за період з першого по останній день календарного місяця щомісячно по 7 число (включно) місяця, що слідує за місяцем нарахування процентів. Якщо день оплати припадає на вихідний або святковий день, то позичальник має право сплатити проценти наступного робочого дня, який слідує за вихідним або святковим днем. Проценти за останній місяць користування кредитними коштами сплачуються в день повернення кредитних коштів.

У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання зобов'язань позичальника за цим договором у повному обсязі, вимоги банку погашаються у наступній черговості: в першу чергу сплачуються прострочені проценти та комісії, в другу - прострочена заборгованість за кредитом, в третю - строкові проценти та комісії, в четверту - заборгованість за кредитом, в п'яту- можливі неустойка, штраф та пеня, потім - інші вимоги банку.

За несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення за кожен день прострочення та обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними до моменту фактичного погашення заборгованості.

Додатковими угодами від 07.12.2011 року, 10.01.2012 року, 10.01.2012 року, 25.01.2012 року, 07.02.2012 року, 07.03.2012 року сторони погодили відтермінування сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 01.11.2011 - 30.11.2011 року та 01.12.2011-29.02.2012 року, які відповідно сплачуються позичальником не пізніше 28.12.2011 року включно та 09.04.2012 року включно. У подальшому проценти сплачуються за період з першого по останній день календарного місяця щомісячно по 7 число (включно) , що слідує за місяцем нарахування процентів. Якщо день оплати випадає на вихідний або святковий день, то позичальник має право сплатити проценти наступного робочого дня, який слідує за вихідним або святковим днем. Проценти за останній місяць користування кредитними коштами сплачуються в день повернення кредитних коштів.

У відповідності до положень ст. ст. 514, 516 ЦК України, які визначають обсяг прав, що переходять до нового кредитора та порядок заміни останнього у зобовязанні, 18.07.2012 року між ПАТ "Златобанк" та АТ "Дельта Банк" укладено договір відступлення права вимоги, за умовами якого АТ "Дельта Банк" прийняло від ПАТ "Златобанк" право вимоги за кредитним договором №27/08/KL від 06.08.2008 року заборгованості ТОВ "ІФК "Євроінвестбуд" на суму 4014400,00 доларів США.

Додатковим договором від 31.07.2012 року сторони домовилися змінити валюту кредиту за договором з доларів США на гривні за курсом 1 долар США = 7,993 грн. та встановленням цієї заборгованості за кредитом в розмірі 32 087 099,20 грн. Пункт 1.1. договору виклали в такій редакції: кредитор надає позичальнику кредитні кошти у формі кредитної лінії для поповнення обігових коштів з максимальним лімітом заборгованості в сумі 32087099,20 грн.

27.12.2012 року між ПАТ "Дельта Банк" (надалі кредитор) та ТОВ "Інвестиційно-фінансова компанія "Євроінвестбуд" (надалі позичальник) укладено додатковий договір до кредитного договору №27/08/KL від 06.08.2008 року, яким внесено зміни та викладено кредитний договір в новій редакції.

Пунктом 1.1.1 кредитного договору (у новій редакції) передбачено, що надання кредиту буде здійснюватися окремими траншами, на умовах визначених кредитним договором, в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 36843132,28 грн. зі сплатою за користування кредитом у розмірі: за користування кредитом (траншем), наданим в гривні 17,5% річних; за користування кредитом (траншем), наданим в доларах США 12% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 01.12.2017 року (з урахуванням змін внесених додатковою угодою від 28.11.2013 року).

29.11.2013 року АТ "Дельта Банк" перерахував, а ТОВ "ІФК "Євроінвестбуд" отримав кошти в сумі 4756033,08 грн., що підтверджується меморіальним ордером №85900587 від 29.11.2013 року (а.с. - 8).

Додатковим договором від 30.12.2013 року сторони домовилися викласти підп.1.1.1. договору в такій редакції: надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (траншами) на умовах, визначених цим договором, в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 36 843 132,28 грн., зі сплатою за користування кредитом у розмірі: починаючи з 01.12.2013 року за користування кредитом, наданим у доларах США - 0,01% річних; починаючи з 01.12.2013 року за користування кредитом (траншем), наданим в гривні - 0,01 % річних, та кінцевим строком погашення заборгованості не пізніше 01.12.2017 року.

Також сторони доповнили ст. 1 договору п.1.6. у такій редакції: Починаючи з 01.12.2013 року позичальник сплачує щомісячно комісію за обслуговування кредиту в розмірі 7,75% від фактичного залишку заборгованості за кредитом.

Крім того, сторони домовилися викласти п.п.2.6., 2.7. договору в такій редакції: Починаючи з 01.12.2013 року нарахування процентів за користування кредитом (траншем) здійснюється у валюті кредиту (траншу) щомісячно, в останній робочий день поточного місяця, за фактичну кількість днів користування кредитом (траншем) в період (28-29-30-31/365) та в останній день користування кредитом (траншем). При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту (траншу). Починаючи з 01.12.2013 року нарахування комісій за обслуговування кредиту здійснюється щомісячно, в останній день користування кредитом (траншем) та в останній день користування кредитом (траншем), виходячи з розміру комісії, встановленого згідно з п. 1.6. цього договору, у валюті наданого кредиту (траншу). Починаючи з 01.12.2013 року сплата процентів за користування кредитом (траншем) здійснюється у валюті наданого кредиту (траншу), щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в останній день користування кредитом (траншем) у повній сумі на рахунок 1801 в АТ "Дельта Банк", МФО 380236. Починаючи з 01.12.2013 року сплата комісії за обслуговування кредиту, нарахованої відповідно до п.2.6.1. цього договору, здійснюється у валюті наданого кредиту (траншу) щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нарахована комісія, а також в останній день користування кредитом (траншем) у повній сумі на рахунок 5418 в АТ "Дельта Банк", МФО 380236.

Додатковим договором від 31.07.2014 року сторони домовилися викласти підп. 2.7.1. п. 2.7. договору у такій редакції: Сплата комісій за обслуговування кредиту, нарахованої відповідно до підп. 2.6.1. цього договору, здійснюється позичальником у валюті наданого кредиту (траншу) на рахунок № 5418 в ВАТ "Дельта Банк", МФО 380236, у такому порядку: комісія, що нарахована за період з лютого по червень 2014 року та несплачена, сплачується не пізніше 20.09.2014 року, комісія, що нарахована за період з липня по серпень 2014 року, сплачується не пізніше 20.09.2014 року, комісія, що нарахована в інші місяці, сплачується щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нарахована комісія, а також в останній день користування кредитом (траншем) у повній сумі.

У випадку невиконання позичальником зобовязань, визначених п.3.3 кредитного договору, впродовж більше 10 календарних днів від дня закінчення строку, встановленого для їх виконання договором, на 11 календарний день строк користування кредитом вважається таким, що закінчився, та , відповідно, позичальник зобовязаний погасити наявну заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії та штрафні санкції. Після повного погашення заборгованості позичальника за цим договором дія цього договору припиняється. Виконання позичальником цього обовязку не потребує від кредитора надіслання жодних попередніх письмових повідомлень та/або вимог до позичальника (п.4.3 додаткового договору від 27.12.2012 року).

За п.5.3 додаткового договору від 27.12.2012 року сторони погодили, що невиконання або неналежне виконання (прострочення виконання тощо) позичальником будь-якого свого зобовязання за цим договором, за будь-якими іншими договорами, що укладені з позичальником та кредитором, є подіями, при настанні яких припиняється кредитування кредитором позичальника, а позичальник здійснює дострокове повернення отриманого кредиту, сплачує кредитору проценти за користування кредитом, комісії та можливі штрафні санкції. Для цього кредитор надає під розписку уповноваженій особі або надсилає рекомендованим листом позичальнику відповідну письмову вимогу. У випадку непогашення зазначеної у вимозі суми в строк, зазначеній в ній, кредитор по закінченню цього строку звертає стягнення на майно позичальника, на заставне майно та інше у порядку, визначеному цим договором, відповідними договорами застави та законодавством України.

Згідно ст.ст.1046, 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В силу вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Статтями 525, 536 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Свої зобовязання за кредитним договором банк виконав належним чином та надав позичальнику кошти в сумі 4756033,08грн., що підтверджується меморіальним ордером №85900587 від 29.11.2013р. (а.с. 8) та в сумі 4014400,00 доларів США, що еквівалентно гривні в сумі 32087099,20 та підтверджується меморіальним ордером №30765764 від 19.07.2012 (а.с.10), натомість, ТОВ "ІФК "Євроінвестбуд" своє зобовязання по сплаті щомісячних платежів у строки, погоджені сторонами, не виконало, допустивши прострочення сплати коштів за процентами та комісією за користування кредитом, що підтверджується виписками по особовим рахункам позичальника за період з 01.12.2013р. по 25.03.2015р. (а.с. 126-136).

28.01.2015 року позивачем було надіслано відповідачу претензію про погашення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 38374800,65 грн. впродовж 30 календарних днів з моменту її направлення, однак вказана претензія залишена відповідачем без відповіді, що стало підставою для звернення з позовом до суд.

Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та вимоги чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що укладені між сторонами договір кредиту №27/08/KL від 06.08.2008 року, додатки до нього та з урахуванням договору відступлення права вимоги від 18.07.2012 року є підставами у відповідності зі ст. ст. 173, 174, 175, ГК України, ст. ст. 202, 525, 530, 536, 509, ЦК України для виникнення у сторін господарських зобовязань і відповідно до ст.. 629 ЦК України є обовязковими для виконання сторонами.

При зверненні до суду, у відповідності до ст. 1048 ЦК України, а також п.п.1.1.1, 1.6, 2.6, 2.6.1, 2.7, 2.7.1 додаткового договору від 26.12.2012 року (з урахуванням змін та доповнень додатковими угодами), якими передбачено сплату відсотків та комісії за користування кредитними коштами, позивачем був наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Згідно вказаного розрахунку за період користування кредитними коштами з 29.11.2013 року по 25.03.2015 року банком нараховані проценти в сумі 11580739,14 грн., боржником сплачено 11580223,43 грн., станом на 25.03.2015 року заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами становить 514,71грн.

При цьому, нарахування процентів за користування кредитними коштами позивачем здійснено за період з 29.11.2013р. по 30.11.2013р. виходячи із погодженої сторонами п. 1.1.1 в редакції відповідно до додаткового договору від 30.01.2013р., відсоткової ставки 17,50% річних; з 01.12.2013р. по 25.03.2015р. 0,01% річних, згідно п. 1.1.1 у новій редакції відповідно до додаткового договору від 30.12.2013р..

Також подано розрахунок комісії, згідно якого за період з 01.12.2013р. по 25.03.2015р. банком нарахована комісія в сумі 3624629,33грн., боржником сплачено 472462,74 грн., станом на 25.03.2015р. заборгованість по сплаті комісії за обслуговування кредиту становить 3152166,59грн. При цьому нарахування комісії за обслуговування кредиту сторонами погоджено відповідно до п. 1.6. в новій редакції згідно додаткового договору від 30.12.2013р., в розмірі 7,75% річних від фактичного залишку заборгованості за кредитом.

Зазначений розрахунок перевірено судом та визнано арифметично вірним. Належних, достатніх та достовірних доказів у його спростування відповідачем не подано, власний розрахунок заборгованості у підтвердження неправомірності позовних вимог банку не проведено. Судом першої інстанції на підставі аналізу змісту положень п.п. 1.1.1, 1.6., 2.6, 2.6.1, 2.7, 2.7.1 додаткового договору від 26.12.2012 року (з урахуванням змін та доповнень додатковими угодами), а також ст. 526, ч.ч.1, 3 ст. 1049, ч.2 ст. 1050, ч.1 ст. 1048 ЦК України вірно враховано відсутність доказів погашення відповідачем заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитними коштами в сумі 514,71грн. та заборгованості за комісією 3152166,59грн., а тому вказані вимоги підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладене, посилання апелянта, що суд не дослідив, а позивач не надав обґрунтований розрахунок та відомості щодо періоду нарахування відсотків та комісії колегією суддів відхиляється, як безпідставні та необґрунтовані.

У відповідності до п. 5.3 додаткового договору від 27.12.2012 року до кредитного договору №27/08/KL від 06.08.2008 року та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі прострочення по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів та інших зобовязань, позичкодавець має право вимагати повного погашення боргу, тому вірно прийнявши до уваги те, що відповідачем на момент розгляду справи прострочено заборгованість по сплаті процентів, комісії та не погашено суму отриманого кредиту, судом першої інстанції правомірно задоволено вимогу позивача про дострокове стягнення основного боргу за кредитом в сумі 35516000,00грн.

Крім того, в частині вимог позивача про стягнення з відповідача пені та 3% річних, нарахованих на відсотки за користування кредитними коштами, у відповідних сумах - 6,72 грн. та 0,34 грн., а також пені, нарахованої на комісію в сумі - 388 275,56 грн., колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Право на нарахування пені передбачене п. 4.1. кредитного договору (у новій редакції від 27.12.2012р.), за яким у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наявний в матеріалах справи розрахунок суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що такий розрахунок є арифметично вірним та проведеним у відповідності до положень кредитного договору та чинного законодавства, а тому задоволенню підлягають вимоги про стягнення з відповідача: пеня, нарахована на проценти за період з 11.03.2015р. по 25.03.2015р. в сумі 6,72 грн.; 3% річних, нарахованих на проценти за користування кредитними коштами за період з 11.03.2015р. по 25.03.2015р. в сумі 0,34 грн., а також частковому задоволення - стягнення пені, нарахованої на комісію за період з 24.09.2014р. по 25.03.2015р. в сумі 377 763,51 грн. (при заявленому - 388275,56грн.).

В частині вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу в сумі 5894901,16грн., колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 4.2. договору (у новій редакції від 27.12.2012 року) передбачена відповідальність у вигляді штрафу за неналежне виконання вимог п. 3.3. договору. У свою чергу, п. 3.3. договору містить зобов'язання позичальника (відповідача). Кожне із зобов'язань, яке сторони визнали суттєвим та вирішили погодити в договорі, оформлене окремим підпунктом. Таких підпунктів п. 3.3 договору нараховує 13 (підп.3.3.1.-3.3.13.). Деякі з підпунктів деталізують зобов'язання відповідача у додаткових підпунктах (підп.3.3.6. деталізується по окремих зобов'язаннях в 6 додаткових підпунктах (3.3.6.1.-3.3.6.6.), підп.3.3.8. деталізується по окремих зобов'язаннях в 7 додаткових підпунктах (3.3.8.1.-3.3.8.7.). Такою деталізацією сторони по суті визначили самостійність кожного із зобов'язань вказаних підпунктів, що вірно враховано судом першої інстанції.

Підп. 3.3.5. додаткового договору від 27.12.2012 року деталізації зобов'язань, що визначені в ньому, не містить. Отже, суд вважає, що зміст вказаного підпункту зводиться до обов'язку відповідача виконувати грошові зобов'язання (у тому числі по поверненню кредиту, сплаті процентів та комісій, штрафних санкцій), визначені договором, у встановлений строк, тобто своєчасно.

Отже, випадками порушень, про які йдеться у п. 4.2. договору, є порушення відповідачем обов'язків, обумовлених у підпунктах (з урахуванням змін внесених додатковими угодами) п. 3.3. додаткового договору від 27.12.2012р..

Виходячи із тлумачення змісту умов п.4.2. та п.3.3. додаткового договору від 27.12.2012р., випадком порушення є невиконання відповідачем обов'язків, визначених п.3.3., які деталізовані у підпунктах, а під кожним випадком порушення слід розуміти порушеннях будь-якого або всіх обов'язків, про які йдеться у відповідних підпунктах п.3.3., а не багаторазовість порушення одного і того ж зобов'язання, покладеного на відповідача.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в сумі 368 431,32 грн., тобто за порушення обов'язку, обумовленого п. 3.3.5 договору, та відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу в сумі 5526469,84грн.

На думку апелянта, при вирішенні спору господарським судом Рівненської області не було досліджено та встановлено повноваження осіб, що укладали додаткові договори від 31.07.2012р., 27.12.2012р., 30.01.2013р., 28.11.2013р., 30.12.2013р., 11.02.2014р., 04.03.2014р., 30.04.2014р., 11.06.2014р., 31.07.2014р. На вказане, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вимоги про визнання недійсним кредитного договору №27/08/KL від 06.08.2008р. з усіма додатковими договорами, які є його невідємними частинами були предметом розгляду у справі №910/15668/15 господарського суду міста Києва, рішенням якого в задоволенні позову відмовлено.

Твердження апелянта, про те що в порушення норм чинного законодавства при розгляді справи в суді першої інстанції не було здійснено фіксування судового засідання технічними засобами, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки статтею 81-1 ГПК України не передбачено обовязкового застосування судом фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а лише за клопотанням одного з учасників судового процесу або за ініціативою суду.

Доводи скаржника про неправомірне відхилення господарським судом клопотання про призначення судової економічної експертизи, оцінюється апеляційним судом критично, оскільки, призначення судової експертизи є правом, а не обовязком господарського суду, яке він використовує у разі дійсної необхідності для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні спору і потребують спеціальних знань. Такої ж правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в своїх постановах від 20.10.2015р. у справі №6/906/59/13-г та від 10.11.2015р. у справі №906/808/15.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої, судовою колегією не встановлено, тому мотиви з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятих у справі рішень, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Рівненської області від 25.05.2015 р. та додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 28.05.2015 р. у справі № 918/357/15 залишити без змін, апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-фінансова компанія "Євроінвестбуд" - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу №918/357/15 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.