ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" грудня 2015 р.Справа № 922/4586/13

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Дзюби О.А.

при секретарі судового засідання Шаповалов О.В.

розглянувши справу

за заявою КП "Харківводоканал", м. Харків , УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Харкова, м. Харків
до АТЗТ "Ремонтно - механічний завод № 2" м. Харків
про визнання банкрутом
за участю :

Представника УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Харкова - ОСОБА_2, довіреність від 12.08.15р.

Представника КП "Харківводоканал" - ОСОБА_3, довіреність від 30.10.143р.

Представника ВВД ФССНВУ у м. Харкові - ОСОБА_4, довіреність від 05.01.15р.

Представника ХМЦЗ - ОСОБА_5, довіреність від 26.05.15р.

Представника Індустріальної ОДПІ - ОСОБА_1, довіреність від 29.07.15р.

Прокурора - Гайдамака А.М., посвідчення від 13.10.12р.

Ліквідатора - арбітражного керуючого ОСОБА_6

Набувача майна - ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Харківської області від 11 вересня 2014 року Акціонерне товариство закритого типу "Ремонтно-механічний завод №2" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором по справі призначено арбітражного керуючого ОСОБА_8 , якого зобов'язано виконати всі дії по ліквідації банкрута, докази надати суду.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року задоволено клопотання комітету кредиторів (вх№ 19690); усунено арбітражного керуючого ОСОБА_8 від виконання обов'язків ліквідатора банкрута; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_6.

Зобовязано ОСОБА_8 передати всі матеріали, повязані з ліквідаційною процедурою, арбітражному керуючому ОСОБА_6

Зобовязано ліквідатора ОСОБА_6 виконати ліквідаційну процедуру в повному обсязі, докази надати суду.

Розгляд заяви Прокуратури Орджонікідзевського району м. Харкова про визнання недійсними аукціонів з продажу майна банкрута та договорів купівлі - продажу майна банкрута відкладено на 25 листопада 2015 року.

До канцелярії суду від ліквідатора надійшов відзив (вх№ 47359) на заяву прокуратури про визнання недійсними аукціонів з продажу майна банкрута та договорів купівлі - продажу майна банкрута.

Через канцелярію суду від Прокуратури Орджонікідзевського району м. Харкова надійшло додаткове правове обґрунтування вказаної заяви.

Ухвалою суду від 25 листопада 2015 року відкладено розгляд заяви Прокуратури Орджонікідзевського району м. Харкова про визнання недійсними аукціонів з продажу майна банкрута та договорів купівлі - продажу майна банкрута на 23 грудня 2015 року.

До канцелярії суду від ліквідатора надійшов звіт (вх№ 51187) про здійснені заходи в процедурі банкрутства.

В судовому засіданні прокурор підтримав свою заяву про визнання недійсними аукціонів з продажу майна банкрута та договорів купівлі - продажу майна банкрута та просив суд її задовольнити.

Ліквідатор проти вказаної заяви заперечував та просив суд відмовити в її задоволенні.

Присутні у засіданні суду представники кредиторів надали усні пояснення по справі.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурором до суду подана заява про визнання недійсними аукціонів з продажу майна банкрута та договорів купівлі - продажу майна банкрута.

В своїй заяві прокурор зазначає, що ліквідатором навмисно вживалися заходи щодо заниження початкової вартості майна.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» майно, на яке звертається стягнення у ліквідаційній процедурі, оцінюється арбітражним керуючим у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі продажу майна на аукціоні вартість майна, що визначається шляхом його оцінки, є початковою вартістю. Частина друга зазначеної статті містить положення, що для здійснення оцінки майна арбітражний керуючий має право залучати на підставі договору суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання з оплатою їх послуг за рахунок коштів, одержаних від виробничої діяльності боржника, визнаного банкрутом, або реалізації його майна, якщо інше не встановлено комітетом кредиторів.

Згідно статті 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» професійна оціночна діяльність (далі - оціночна діяльність) - діяльність оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна.

Практична діяльність з оцінки майна може здійснюватися виключно суб'єктами оціночної діяльності, визнаними такими відповідно до статті 5 цього Закону.

Таким чином, до компетенції арбітражного керуючого не входить повноваження щодо оцінки майна. Враховуючи, зазначені вище норми ліквідатор не відповідає за визначення ціни майна, а лише керується звітом, який наданий йому субєктом оціночної діяльності, що має право здійснювати оцінку.

Згідно ч. 3 ст. 57 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо визначеної арбітражним керуючим початкової вартості майна комітет кредиторів або окремий кредитор чи власник майна боржника можуть звернутися до господарського суду з клопотанням про проведення незалежної оцінки. Господарський суд своєю ухвалою може призначити незалежну оцінку майна боржника за рахунок зацікавлених кредиторів (кредитора), що здійснюється у порядку, визначеному Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Жоден з Кредиторів своїм правом на звернення до суду з відповідним клопотанням, передбаченим наведеною нормою, в період до проведення аукціону не скористався.

З твердженнями прокурора стосовно того, що ліквідатором АТЗТ «РМЗ- 2» арбітражним керуючим ОСОБА_8 був здійснений продаж майна боржника частинами, а не у вигляді цілісного майнового комплексу, не можна погодитися, з огляду на те,що Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не містить визначення поняття цілісного майнового комплексу, але виходячи із положень даного Закону, можна дійти висновку що під час продажу майна боржника як цілісного майнового комплексу в установленому Законом порядку як в процедурі санації так і у ліквідаційній процедурі, відчужуються всі види майна, призначеного для здійснення підприємницької діяльності боржника, у тому числі приміщення, споруди, обладнання, інвентар, сировина, продукція, права вимоги, права на знаки (позначення), що індивідуалізують боржника, його продукцію, роботи, послуги (фірмове найменування, знаки для товарів і послуг), інші права, які належать боржнику, за винятком прав і обов'язків, які не можуть бути передані іншим особам. Визначальним в даному випадку є саме факт продажу майна боржника за найбільшою ціною.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 191 ЦК України, підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності.

До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 188 ЦК України, якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ).

З доводами прокурора про те, що ліквідатором не було проведено конкурс щодо визначення організатору аукціону не можна погодитися, оскільки в газеті "Премєр» (№ 215 (55519) опубліковане оголошення про проведення конкурсу на визначення торгівельної організації для проведення аукціону з реалізації майна банкрута. В оголошенні встановлено строк на прийняття заявок на участь у конкурсі -5 днів з дня опублікування даного оголошення.

Відповідно до поданого оголошення ліквідатору подано пропозиції від ПП «ТОРГИ.YA» та Товарної біржі «Ресурс-інформ».За наслідками проведення конкурсуліквідатором прийнято рішення про визначення організатором аукціону з продажу майна боржника - Товарної біржі «Ресурс-інформ».

Щодо посилань прокуратури на те, що продаж на аукціоні нерухомого майна банкрута, що відбувся 20.10.2014 року не оформлено жодним договором, і що укладений на аукціоні договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, в статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

Відповідно до статті 1 Закону України «Про товарну біржу» діяльність товарної біржі здійснюється відповідно до цього Закону та чинного законодавства України, статуту біржі, правил біржової торгівлі та біржового арбітражу.

Згідно зі статтею 17 цього Закону правила біржової торгівлі розробляються відповідно до чинного законодавства і є основним документом, що регламентує порядок здійснення біржових операцій, ведення біржової торгівлі та розв'язання спорів з цих питань.

У відповідності до пункту 9.1. Правил біржової торгівлі на товарній біржі "РЕСУРС-ІНФОРМ" угода, укладена на біржових торгах, повинна бути зареєстрована і оформлена як біржовий контракт (договір купівлі-продажу, поставки або обміну) далі Контракт, форма та зміст якого затверджуються Біржею.

пункт 13.26. після оголошення покупця об'єкту, ліцитатор, продавець (замовник) і покупець підписують Протокол. Протокол також підписують брокер-покупець, брокер-продавець, які акредитовані на Біржі та представляли інтереси відповідно покупця та продавця. Даний протокол затверджує Директор Біржі.

пункт 13.27 зазначає, що Протокол є підставою для оформлення договору купівлі-продажу, який підписують сторони угоди (продавець та покупець) і уповноважена особа Біржі та засвідчується печаткою Товарної біржі "РЕСУРС-ІНФОРМ" якщо даний договір не підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню.

Отже, твердження щодо відсутності договору купівлі-продажу не є доречним, оскільки організатором аукціону надавався засвідчений Директором Товарної біржі договір купівлі-продажу нерухомого майна боржника.

Окремо суд звертає увагу, що Вищим господарським судом України в постанові від 21 травня 2014 року по справі № 922/3904/13, зазначено про відсутність такого способу захисту прав, як визнання недійсними аукціону та протоколу проведення аукціону.

Згідно наявних в матеріалах справи доказів, оплата згідно договорів купівлі -продажу майна банкрута здійснена в повному обсязі, за рахунок чого зокрема погашені вимоги таких кредиторів, як Фонд загальнообовязкового страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості, комунального підприємства «Харківводоканал», Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова.

Статтею 328 Цивільного кодексу України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Захист відносин власності в Україні здійснюється на підставі загальних засад, визначених Конституцією України, Цивільним кодексом України.

Частиною 1 статті 386 Цивільного кодексу України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

За статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право па захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»: «Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом».

Відповідно ст. 204 ЦК України, правочнн є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вимогами ст., 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписами статті 319 Цивільного кодексу України право розпорядження майном, в тому числі, його відчуження за договором купівлі-продажу, належить саме власникові майна.

Відповідно до статті 330 Цивільного кодексу України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Отже, добросовісним вважається той набувач, який не знав і не міг знати, що набуває майно в особи, яка не має права відчужувати.

Стаття 388 названого Кодексу встановлює порядок та умови витребування майна від добросовісного набувача. Так, приписами вказаної статті унормовано, у разі, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Врахувавши зазначене, суд дійшов висновку, що покупцем під час придбання майна банкрута виконані всі вимоги передбачені чинним законодавством, ОСОБА_7 - є добросовісним набувачем, таким чином, правові підстави для визнання вказаних договорів купівлі продажу недійсними відсутні, а отже відповідна заява прокурора не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає розгляд справи, коли за якихось обставин вона не може бути вирішена в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів та інше.

Враховуючи те, що на даний час ліквідаційна процедура не завершена, суд дійшов висновку розгляд справи відкласти та зобов'язати ліквідатора надати суду повний звіт про виконання ліквідаційної процедури, разом із документальними доказами.

Керуючись ст.ст. 2, 37-48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви прокурора про визнання недійсними аукціонів з продажу майна банкрута та договорів купівлі - продажу майна банкрута.

2. Відкласти розгляд справи на "03" лютого 2016 р. о(об) 12:45 м. Харків, пл. Свободи 5 Держпром 8-й під'їзд, к. 106.

3. Зобов'язати ліквідатора надати суду повний звіт про виконання ліквідаційної процедури, разом із документальними доказами.

4. Дану ухвалу направити прокурору, ліквідатору, комітету кредиторів, сторонам за договорами.

Суддя ОСОБА_9