ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2015 р. Справа № 911/4875/15

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавецьінвест»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прядко»

про стягнення 460 000,00 грн

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (дов. б/н від 16.10.2015);

від відповідача ОСОБА_2 (дов. б/н від 26.11.2015).

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трускавецьінвест» (далі позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прядко» (далі відповідач) про стягнення 460 000,00 грн боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором безпроцентної фінансової допомоги (позики) № 0114 від 05.11.2013 в частині своєчасного повернення кредиту.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.11.2015 порушено провадження у справі № 911/4875/15, розгляд справи призначено на 24.12.2015.

Представник позивача у судовому засіданні 24.12.2015 підтримав позов в повному обсязі.

У судовому засіданні 24.12.2015 представник відповідача заявив про визнання позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

05.11.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прядко» (позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трускавецьінвест» (позикодавець) укладено договір №0114 безпроцентної фінансової допомоги (позики), згідно якого позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі, встановленому договором, а позичальник зобовязався повернути їх позикодавцю.

Відповідно до п. 2.1, 2.2 договору сума позики становить 900 000,00 грн. Проценти за надання позики не нараховуються та не сплачуються.

Згідно п. 3.1 позикодавець перераховує частину позики або в повному розмірі в безготівковому порядку на поточний рахунок позичальника.

Пунктом 4.1 договору визначено, що остаточною датою повернення позики є 01.11.2014.

Відповідно до п. 7.1 договору договір набуває чинності з моменту надання позикодавцем суми позики позичальнику та діє до повного виконання позичальником своїх зобовязань за договором.

Судом встановлено, що позивач на виконання умов договору 05.11.2013 перерахував на рахунок відповідача 879 870,00 грн, що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача.

Відповідач умови договору не виконав і суму позики у встановлений договором термін не повернув.

16.01.2015 позивач на адресу відповідача направив претензію №18 від 16.01.2015, згідно якої просив сплатити суму основного боргу у розмірі 879 870,00 грн до 16.02.2015.

Відповідач надав позивачу відповідь №27 від 25.04.2015 на зазначену претензію, згідно якої повідомив, що ним буде сплачено суму боргу у розмірі 879 870,00 грн, однак просить розстрочити сплату заборгованості.

Таким чином, 11.05.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прядко» (позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трускавецьінвест» (позикодавець) було складено та підписано графік погашення заборгованості за договором безпроцентної фінансової допомоги (позики) №0114 від 05.11.2013, згідно якого сторони погодили, що позичальник сплачує суму боргу у розмірі 460 000,00 грн не пізніше 30.08.2015 та суму боргу у розмірі 419 870,00 грн не пізніше 30.11.2015.

На дату розгляду справи відповідач не повернув позивачу частину боргу у розмірі 460 000,00 грн, таким чином за позивачем наявна заборгованість у розмірі 460 000,00 грн, з якою відповідач погодився у судовому засідання 17.12.2015 та визнав її в повному обсязі.

Предметом позову є вимога позивача про стягнення 460 000,00 грн боргу.

Суд встановив, що між сторонами виникли кредитні правовідносини.

Згідно частини першої та частини сьомої статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною першою ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою та частиною третьою ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правововідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищезазначене та те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи та визнано відповідачем, вимога позивача про стягнення з відповідача 460 000,00 грн боргу є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ч. 5 ст. 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прядко» (08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. ІІІ Інтернаціоналу, буд. 152, офіс 6; ідентифікаційний код 37818898) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавецьінвест» (82200, Львівська обл., м. Трускавець, вул. Суховоля, буд. 61; ідентифікаційний код 30439207) 460 000 (чотириста шістдесят тисяч гривень) 00 коп. боргу та 6 900 (шість тисяч девятсот гривень) 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Повне рішення складено: 24.12.2015

Суддя В.М. Антонова