ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

15.12.2015р. Справа № 917/2410/15

за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул.Комарова, 2а,м. Полтава, Полтавська область,36008

до Приватного підприємства "Український Технічний, Будівельний та Обслуговуючий Сервіс", АДРЕСА_1,36004

про стягнення 115806,86 грн.

суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Жадан Т.С.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 дов. в матеріалах справи

ОСОБА_2 дов. в матеріалах справи

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення заборгованості по Договору №24-04-15/1 від 24 квітня 2015 р. в розмірі 115806,86 грн. з яких основний борг в розмірі 107761,82 грн., пеня 7435,44 грн., 609,72 грн. - 3% річних.

Відповідач повноважного представника у судове засідання не направив, хоч і був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання (повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи), відзив на позовну заяву не подав, вимоги п. 4 ухвали суду від 20.11.2015 року про порушення провадження у справі не виконав.

Відповідно до пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки судом були виконані вказані норми, відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказані обставини як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши і оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, а також за результатами оцінки поданих сторонами господарського процесу доказів, у нарадчій кімнаті суд задовольняє позовні вимоги виходячи з наступного:

Між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (далі позивач, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго») та Приватним підприємством «Український технічний, будівельний та обслуговуючий сервіс» (далі відповідач, ПП «Укртехбудсервіс») укладено договір підряду № 24-04-15/1 від 24 квітня 2015 року (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, ПП «Укртехбудсервіс» доручає в межах договірної ціни, а ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» зобовязується виконати завдання ПП «Укртехбудсервіс», відповідно до проектно-кошторисної документації, умов цього Договору та у встановлений строк роботи з будівництва фортифікаційних споруд в м. Артемівськ Донецької області, а ПП «Укртехбудсервіс» зобовязується прийняти та оплатити такі роботи.

На виконання умов цього Договору позивач виконав роботи, що підтверджується Актом приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2015 року, який підписано та скріплено печатками сторін 28.08.2015 року.

За умовами договору, відповідно до п.3.4. договору, розрахунок за виконані роботи здійснюються після підписання акту виконаних робіт протягом 5 (пяти) банківських днів. Однак, ПП «Укртехбудсервіс» договірні зобов'язання по оплаті робіт не виконав.

Згідно ст.ст.. 525, 526 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання повинні виконуватися належним чином і одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом.

14.09.2015 р. на адресу відповідача була надіслана претензія з вимогою оплатити заборгованість в сумі 107761,82 грн., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, вказану претензію відповідач отримав 19.09.2015 р., але залишив її без відповіді та задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов'язання за вищезазначеним Договором підряду, Відповідач, в порушення прийнятих на себе зобов'язань за Договором та приписів ст. 903 Цивільного кодексу України, роботи не оплатив, заборгованість на момент звернення до суду склала 107761,82 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 107 761,82 грн. заборгованості, 7435,44 грн. пені, 609,72 грн. трьох процентів річних.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного договору, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору будівельного підряду.

Згідно ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін (п. 4 ст. 879 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 611, 612 Цивільного кодексу України).

Статтею 229 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

Господарським судом встановлено, що відповідач прийняв виконані позивачем будівельні роботи, проте в порушення прийнятих на себе зобов'язань та ст. 879 ЦК України не сплатив вартість виконаних робіт.

Враховуючи вищевикладене, позивач нарахував відповідачу за час прострочення оплати 3% річних 609,72 грн. Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, суд визнає їх правомірними (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга.Еліт 8.1.5" та "НІС" Законодавство").

Пунктом 5.3. Договору передбачено відповідальність у разі порушення строків розрахунків за виконанні роботи, відповідач сплачує пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за весь час затримки.

На підставі ст. 611 ЦК України, ст. 229, 230 ГК України, п.5.3. зазначеного договору позивачем нарахована пеня в розмірі 0,1% за кожний день прострочення за період з 04.09.2015 по 11.11.2015 (69 днів) в сумі 7435,44 грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 7435,44грн. пені, суд прийшов до висновку, що останній підлягає задоволенню (розрахунок суми пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 8.1.5").

Відповідно до статті 32 ГПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Згідно зі статтею 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом / статті 43 ГПК України.

Позивач відповідно до статей 32-34,36,38 ГПК України надав належні докази, довів обставини, на які він посилався як підставу своїх вимог, та обґрунтував, які дають підставу суду позов задовольнити повністю.

В зв"язку з тим, що спір виник з вини відповідача, відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю.

Враховуючи викладене, матеріали справи, обставин справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши подані додаткові докази, керуючись статтями 4 - 47, 22,28, 32 - 34, 36, 43, 44 - 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, у нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Український технічний, будівельний та обслуговуючий сервіс» (АДРЕСА_2, 36004, ) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", (вул. Комарова, 2а, м. Полтава, 36008; р/р № 260007148 АК "Полтава-банк" МФО 331489) заборгованість за Договором підряду № 24-04-15/1 від 24 квітня 2015 в розмірі 107 761,82 грн., 435,44 грн. пені, 609,72 грн. - 3% річних.

3. Стягнути з Приватного підприємства «Український технічний, будівельний та обслуговуючий сервіс» (АДРЕСА_2, 36004, ) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", (вул.Комарова, 2а,м.Полтава, 36008; р/р № 260007148 АК "Полтава-банк" МФО 331489) витрати на сплату судового збору в розмірі 1218,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 21.12.15

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.