РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2015Справа №910/27425/15

За позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про виселення з орендованого майна

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Загорська Н.В.

від відповідача: ОСОБА_3

від третьої особи: Костюк О.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Київський метрополітен» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про виселення відповідача з орендованого майна - частини переходу загальною площею 5, 0 кв.м., що знаходиться за адресою - станція метро «Осокорки» (вестибюль № 2); зобов'язання Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 демонтувати у строк не пізніше 10 календарних днів, з моменту набрання рішення суду законної сили, тимчасові огороджуючі конструкції, що належать відповідачу та знаходяться за адресою - станція метро «Осокорки» (вестибюль № 2). Позовні вимоги обґрунтовані закінченням терміну дії договору оренди та відсутністю наміру орендодавця продовжувати орендні відносини.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2015 р. порушено провадження у справі № 910/27425/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 18.11.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 р. залучено до участі у розгляді даної справи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

У процесі провадження у справі відповідач подав заяву про зупинення провадження у даній справі до вирішення справи № 910/30233/15 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Київський метрополітен", Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання продовженим (пролонгованим) договору № 301 від 03.05.2012 р. на термін до 28.03.2018 р.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Згідно з п. 3.16. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним. Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

В той же час суд відзначає, що вимоги у даній справі обґрунтовані закінченням договору № 301 від 03.05.2012 р. та відмовою Комунального підприємства «Київський метрополітен» від його продовження, а відтак - обставини, які мають суттєве значення для розгляду справи № 910/27425/15, суд може встановити безпосередньо в межах даної справи, а відтак - у суду відсутні підстави для зупинення провадження у даній справі.

За таких обставин, суд відмовив у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Також відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив, мотивуючи свої заперечення тим, що Комунальне підприємство «Київський метрополітен» набуває прав орендодавця виключно з дозволу власника майна - Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а відтак - позивач не був уповноважений приймати рішення про відмову у передачі в оренду комунального майна та продовженні договору оренди № 301 від 03.05.2012 р.

При цьому, відповідач стверджує, що позивач не має юридичного та фактичного відношення до нерухомого майна, що є предметом договору оренди № 301 від 03.05.2012 р., а спірне майно не відносить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, а повідомлення Комунального підприємства «Київський метрополітен» про відмову у продовженні договору оренди № 301 від 03.05.2012 р. є недійсним.

Третя особа подала пояснення по справі, у яких зазначає, що 02.02.2015 р. Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом № 062/07/11-1010 повідомив відповідача про припинення дії договору № 301 від 03.05.2012 р. та вказав про необхідність повернення орендованого майна за актом приймання-передачі Комунальному підприємству «Київський метрополітен»; 29.04.2015 р. Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повторно повідомив Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 про припинення договору № 301 від 03.05.2012 р., а відтак - вказаний договір є припиненим, а позовні вимоги обґрунтовані.

Відповідач подав пояснення по справі, у яких відзначає, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація щодо реєстрації за Комунальним підприємством «Київський метрополітен» або Київською міською радою права власності на спірне майно.

У даному судовому засіданні учасники провадження у справі підтримали свої правові позиції.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками процесу, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 21.12.2015 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників провадження у справі, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.05.2012 р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Головним управлінням комунальної міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (на даний час - Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 301, за у мовами якого третя особа зобов'язалась передати, а відповідач - прийняти в оренду нерухоме майно (частину переходу) площею 5, 0 кв.м., що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва на станції метро «Осокорки» (вестибюль № 2) для торгівлі непродовольчими товарами.

Відповідно до п. 2.4. договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та знаходиться на балансі Комунального підприємства «Київський метрополітен» .

Відповідно до п. 4.15. договору відповідач після припинення дії договору відповідач зобов'язаний протягом 30-ти календарних днів передати майно по акту приймання-передачі Комунальному підприємству «Київський метрополітен». Акт приймання-передачі об'єкта оренди підписується позивачем, відповідачем та третьою особою.

Згідно з п. 8.5.6. договору у разі припинення дії цього договору, відповідач звільняє орендовану частину приміщення переходу станції метро «Осокорки» у 30-тиденний строк від своїх огороджуючи конструкцій. При невиконанні відповідачем зазначених умов, позивач самостійно на власний розсуд розпоряджається огороджуючи ми конструкціями (кіосками).

Договір, відповідно до п.п. 9.1., 9.7., є укладений з моменту його підписання сторонами і діє з 01.04.2012 р. до 29.03.2015 р. та разі відсутності заяви однієї із сторін про його припинення або зміну умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору.

За актом приймання-передачі від 03.03.2012 р., підписаним Комунальним підприємством «Київський метрополітен», Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Департаментом комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), відповідач прийняв у строкове платне користування частину переходу, площею 5, 0 кв.м., що перебуває на балансі Комунального підприємства «Київський метрополітен» на станції метро «Осокорки» (вестибюль № 2).

01.04.2015 р. сторона за договором - Комунальне підприємство «Київський метрополітен» звернулось до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з листом № 180-НДД від 31.03.2015 р.., у якому позивач вказав про закінчення терміну дії договору № 301 від 03.05.2012 р. та відсутність наміру продовжувати його на новий термін, у зв'язку з чим позивач просив передати орендовані приміщення за актом приймання-передачі.

Вищевказаний лист отримано відповідачем 06.04.3025 р. , що підтверджується його підписом на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Також судом встановлено, що про припинення дії договору № 301 від 03.05.2012 р. Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 було також повідомлено Департаментом комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який наразі є орендодавцем спірного майна, шляхом направлення відповідачу листів № 062/07/11-1010 від 02.02.2015 р. та № 062/07/11-4840 від 29.04.2015 р., що підтверджується відповідними фіскальними чеками.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що оскільки термін дії договору № 301 від 03.05.2012 р. закінчився та на новий термін продовжуватись не буде, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зобов'язана повернути орендовані приміщення за актом приймання-передачі, в той час як відповідач ухиляється від повернення майна, у зв'язку з чим позивач просить виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору та встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, а також поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендодавцями є органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Статтею 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

У відповідності до ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» істотними умовами договору оренди є, зокрема, термін, на який укладається договір оренди.

За правилами ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частиною 4 ст. 284 Господарського кодексу України передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно зі ст. 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Договором, відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Виходячи зі змісту наведених законодавчих норм, що регулюють відносини у сфері оренди майна, суд відзначає, що законодавство передбачає можливість автоматичної пролонгації договору найму в разі відсутності заперечень як зі сторони наймодавця, так зі сторони наймача.

Тобто, для здійснення автоматичної пролонгації дії договору необхідна згода обох сторін та, при цьому, бажання наймача продовжувати відносини найму у даному випадку висловлюється шляхом продовження користування майном після закінчення строку договору найму, а щодо наймодавця - підставою для продовження відносин найму є його мовчазна згода, яка висловлюється відсутністю заперечень і вимог до наймача повернути орендоване майно протягом одного місяця після закінчення строку договору найму.

Як зазначається сторонами, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 продовжує користуватись спірним майном, в той же час, судом встановлено, що орендодавець спірного майна - Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 про припинення дії договору № 301 від 03.05.2012 р. та необхідність повернути орендоване майно Комунальному підприємству «Київський метрополітен»за актом приймання-передачі.

Крім того, про відсутність наміру продовжувати договір оренди № 301 від 03.05.2012 р. та обов'язок відповідача повернути приміщення на станції метро «Осокорки» позивача було також повідомлено Комунальним підприємством «Київський метрополітен», що підтверджується наявним у справі листом позивача.

При цьому варто відзначити, що в договорі № 301 від 03.05.2012 р. вказано, що орендоване майно перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва та знаходиться на балансі Комунального підприємства «Київський метрополітен».

Вказаний договір підписаний відповідачем та скріплений його печаткою, а відтак - його умови погоджені відповідачем та є обов'язковими для нього.

Таким чином, з наведеного вбачається, що орендодавець за договором № 301 від 03.05.2012 р. реалізував передбачене договором та законом право на відмову від продовження договору оренди, повідомивши відповідача про необхідність повернення орендованого майна у визначений строк.

При цьому, заперечення відповідача стосовно направлення листа про припинення договору № 301 від 03.05.2012 р. балансоутримувачем майна - Комунальним підприємством «Київський метрополітен» суд не приймає до уваги, оскілки матеріалами справи підтверджується повідомлення відповідача про припинення договору оренди в тому числі і орендодавцем.

Крім того, умовами договору оренди № 301 від 03.05.2012 р. передбачено обов'язок відповідача звільнити орендовану частину приміщення переходу станції метро «Осокорки» від своїх огороджуючи конструкцій.

Стосовно тверджень відповідача, що позивач не має юридичного та фактичного відношення до нерухомого майна, що є предметом договору оренди № 301 від 03.05.2012 р., суд звертає увагу, що Комунальне підприємство «Київський метрополітен» є стороною за договором та балансоутримувачем спірного майна, про що, зокрема, зазначено у самому договорі.

Тож, приймаючи до уваги вищевикладене, суд відзначає, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, спростовуються вищенаведеними обставинами та визнаються судом не обґрунтованими.

Решта заперечень відповідача не спростовують вищевикладені висновки суду у даній справі, не вливають на суть рішення та до уваги не приймаються.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Тож, приймаючи до уваги, що за приписами ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, суть якого полягає у обґрунтуванні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, своїх вимог і заперечень поданими суду доказами, які господарський суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про виселення відповідача з орендованих приміщень та зобов'язання Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 демонтувати власні конструкції.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених обґрунтувань, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства «Київський метрополітен» задовольнити.

2. Виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) з орендованого майна - частини переходу загальною площею 5, 0 кв.м., що знаходиться за адресою - станція метро «Осокорки» (вестибюль № 2).

3. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції, що належать відповідачу та знаходяться за адресою - станція метро «Осокорки» (вестибюль № 2).

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 28.12. 2015 р. .

Суддя Пригунова А.Б.