ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 р. Справа № 909/1253/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Фрич М. М., секретар судового засідання Вакалюк А. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного підприємства "Лагуна", вул. Пушкіна, 1, м. Калуш, 76300

адреса для листування: вул. Кисілевської 49 б, м. Івано-Франківськ, 76000

до відповідача: ОСОБА_1 комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк"

площа Героїв, 11, м. Калуш, 76301

до відповідача: ОСОБА_2 акціонерного товариства "Дельта Банк"

вул. Щорса, буд.36-Б, м. Київ, 01133

третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача

приватний нотаріус Калуського нотаріального округу ОСОБА_3

проспект Лесі Українки, 14, м. Калуш, Івано-Франківська область, 76301

про визнання недійсним договору іпотеки від 28.04.2008 року укладеного між ОСОБА_1 комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та Приватним підприємством "Лагуна" посвідчений приватним нотаріусом Калуського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за №Д-517

за участю:

від позивача: ОСОБА_4 - представник, (довіреність №189 від 16.11.2015 р.);

від відповідача ОСОБА_1 комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк": не з'явився.

від відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства "Дельта Банк": ОСОБА_5 - представник, (довіреність б/н від 05.10.2015 р.)

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Лагуна" звернулося з позовною вимогою до ОСОБА_1 комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" та до ОСОБА_2 акціонерного товариства "Дельта Банк", третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватний нотаріус Калуського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки від 28.04.2008 року укладеного між ОСОБА_1 комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та Приватним підприємством "Лагуна" посвідчений приватним нотаріусом Калуського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за №Д-517.

Ухвалою суду від 10.11.2015 року прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі і призначено розгляд справи на 24.11.2015 року. Ухвалою суду від 24.11.2015 року залучено до участі в справі іншого відповідача - публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" і відкладено розгляд справи на 08.12.2015 року. Ухвалою суду від 08.12.2015 року залучено приватного нотаріус Калуського нотаріального округу ОСОБА_3 до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача і відкладено розгляд справи на 22.12.2015 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задоволити. Представник відповідача публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" проти позову заперечив згідно підстав викладених у відзиві (вх.№19222/15 від 08.12.2015), просив суд в позові відмовити.

Відповідач акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не відомі. З приводу цього варто вказати таке.

Відповідно до підпункту 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

За таких обставин, згідно ст. 75 ГПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив таке.

28.04.2007 року між приватним підприємством "Лагуна" та акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Калуського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №Д-517.

Позивач вказує на те, що про наявність вказаного договору приватне підприємство "Лагуна" дізналося 25.12.2012 року отримавши постанову державного виконавця від 21.12.2012 року, зі змісту якої вбачалося, що у приватного підприємства "Лагуна" наявні боргові зобов'язання як майнового поручителя в сумі 503 855 грн. 64 коп. перед ПАТ "УкрСиббанк".

У своїй позовній заяві позивач вказує на те, що відповідно до договору іпотеки від 28.04.2007 року іпотекодавець приватне підприємство "Лагуна", що виступало майновим поручителем, з метою забезпечення зобов'язань боржника ОСОБА_6, передало в іпотеку належне йому майно - нежитлову будівлю кафе з перукарнею - нежитлові приміщення (цегла) в цілому та земельну ділянку площею 0,1134 га, на якій розташована вказана будівля, за адресою Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Пушкіна,1. За словами позивача зі сторони іпотекодавця договір було підписано директором приватного підприємства "Лагуна" ОСОБА_7 Повноваження директора приватного підприємства "Лагуна" на підписання вказаного договору були визначені статутом підприємства.

Однак, як вказує позивач, в період з 23 квітня 2007 року до 21 травня 2007 року директор ОСОБА_7В перебувала у щорічній оплачуваній відпустці, що підтверджується наказом №8 від 20.04.2007 року. З позовної заяви вбачається, що на час перебування ОСОБА_7 у відпустці повноваження директора приватного підприємства "Лагуна" щодо розпорядження майно підприємства було передано її заступнику ОСОБА_8 з усіма наданими статутом повноваженнями.

За словами позивача згідно умов контракту (п.1.4.) від 05.02.2007 року укладеного між ОСОБА_7 та приватним підприємством "Лагуна" на час перебування у відпустці, на лікарняному чи тимчасової відсутності з інших причин повноваження керівника передаються його заступнику з усіма наданими власником керівнику повноваженнями.

Таким чином, позивач вказує, що право підписувати договір про передачу в іпотеку майна приватного підприємства "Лагуна" належало ОСОБА_8, проте у пункті "підписи сторін" договору іпотеки зазначено директор ОСОБА_7 За твердженням позивача, ОСОБА_7, яка вчинила підпис у договорі іпотеки від імені директора ПП "Лагуна" не мала необхідних обсягів цивільної дієздатності.

На переконання позивача, спірний договір є недійсним з підстав, визначених частинами 2,3 ст.203 Цивільного кодексу України, оскільки волевиявлення приватного підприємства "Лагуна" при його укладенні не відповідало його внутрішній волі, і спірний договір іпотеки укладено з перевищенням повноважень, всупереч положень ч.3 ст.92 Цивільного кодексу України та установчих документів ПП "Лагуна".

Крім того, у своїй позовній заяві позивач вказує на те, що з часу підписання оскаржуваного договору 28.04.2007 року пройшло більше як три роки заявник, ПП "Лагуна", заявляє клопотання про відновлення йому строку на подачу позовної заяви про визнання договору недійсним.

Таким чином, позивач просить суд визнати недійсним договір іпотеки від 28.04.2008 року укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та приватним підприємством "Лагуна" посвідчений приватним нотаріусом Калуського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №Д-517.

Відповідач публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" з позовними вимогами не погоджується, подав суду відзив (вх.№19222/15 від 08.12.2015 року). У своєму відзиві відповідач вказує на те, що АТ "Дельта Банк" заперечує з приводу посилань ПП "Лагуна" на те, що підприємству не було відомо до 25.12.2012 року про укладення спірного іпотечного договору.

За словами відповідача, на момент підписання іпотечного договору ОСОБА_6 була єдиним засновником та власником ПП "Лагуна", що підтверджується статутом ПП "Лагуна". Відповідач звертає увагу на те, що в іпотечному договорі зазначено, що він підписаний директором ПП "Лагуна" ОСОБА_7, що діяла на підставі статуту ПП "Лагуна", наказу №3 від 05.02.2002 року та рішення від 11.04.2007 року.

Згідно рішення ПП "Лагуна" від 11.04.2007 року ОСОБА_6 доручила директору ПП "Лагуна" ОСОБА_7 підписати спірний іпотечний договір та інші необхідні документи для оформлення поручительства. Відповідач вказує на те, що позивачу було відомо про укладення спірного іпотечного договору з 28.04.2007 року - з моменту його підписання.

З посиланням на ст.241 Цивільного кодексу України відповідач вказує на те, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

За словами відповідача, наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, яким не мав належних повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним.

Разом з тим, відповідач посилається на п.3.7 спірного договору згідно якого на протязі 10 діб з моменту набуття чинності цим договором іпотеколавець/ПП "Лагуна" здійснює страхування предмету іпотеки на користь іпотекодержателя. 08.08.2008 року між власником ПП "Лагуна" ОСОБА_6 та ЗАТ "СК "Український ОСОБА_9" було укладено договір страхування серії СБ 2044358 щодо страхування приміщення, яке є предметом іпотеки.

Таким чином, відповідач вказує на те, що позивачем ПП "Лагуна" було схвалено укладений іпотечний договір, а тому просить суд в позові відмовити.

Разом з тим, 08.12.2015 року від відповідача по справі надійшло клопотання про застосування наслідків спливу строків позовної давності (вх.№19223/15 від 08.12.2015), згідно якого відповідач просить суд застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" відзиву на позовну заяву та будь-яких пояснень стосовно обставин справи суду не подав.

Виходячи з матеріалів справи та керуючись вимогами діючого законодавства, суд дійшов в спірному випадку наступних висновків.

Частиною 1 ст.215 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.203 ЦК України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно з ч.1 ст.92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд визнати недійсним договір іпотеки від 28.04.2008 року укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" в особі начальника відділення №18 АКІБ "УкрСиббанк" ОСОБА_10 та приватним підприємством "Лагуна" в особі директора ОСОБА_7.

Відповідно до наказу №3 від 05.02.2002 року, який міститься в матеріалах справи, ОСОБА_7 прийнято на роботу на посаду директора ПП "Лагуна".

Рішенням власника ПП "Лагуна" від 11.04.2007 року ОСОБА_6 (згідно статуту ПП "Лагуна" ОСОБА_6 є власником підприємства) надано в забезпечення по кредитній лінії в іпотеку нежитлове приміщення кафе "Лагуна", що належить ПП "Лагуна" і доручено директору ПП "Лагуна" ОСОБА_7 підписати договір іпотеки та інші необхідні для оформлення поручительства документи.

Пунктом 3.7 спірного договору встановлено, що про протязі 10 дів з моменту набуття чинності цим договором іпотекодавець/ПП "Лагуна" здійснює страхування предмету іпотеки на користь іпотекодержателя.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.08.2008 року між власником ПП "Лагуна" ОСОБА_6 та ЗАТ "СК "Український страховий ОСОБА_9" було укладено договір страхування серії СБ2044358 щодо страхування приміщення, яке є предметом іпотеки.

Відповідно до ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Таким чином матеріали справи підтверджують те, що позивачем ПП "Лагуна", а саме власником підприємства було схвалено укладений іпотечний договір - вчинено дії, що свідчать про прийняття спірного договору до виконання, вказане підтверджується укладеним власником ПП "Лагуна" договором страхування майна, що є предметом іпотеки (на виконання п.3.7 договору іпотеки), а відтак в суду відсутні підстави для визнання такого правочину недійсним.

Крім того, суд вважає за потрібне вказати таке.

Пунктом 3.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 року "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" встановлено, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

В спірному випадку, судом взято до уваги і те, що відповідно до п.3.8. спірного договору іпотекодавець/ПП "Лагуна" зобов'язаний надавати за вимогою іпотекодержателя річний баланс чи інші відомості про стан іпотекодавця. Матеріалами справи підтверджено, що протягом дії спірного іпотечного договору ПП "Лагуна" на виконання п.2.1.2 та 3.8 іпотечного договору надавались до АКІБ "УкрСиббанк" звіти про фінансові результати ПП "Лагуна" станом на 01.04.2008 року, за 1 квартал 2008 року, за 9 місяців 2008 року.

З урахуванням всіх обставин справи, вивченням документів в судовому засіданні, на підставі вимог діючого законодавства - вимога позивача про визнання недійсним договору іпотеки від 28.04.2008 року укладеного між ОСОБА_1 комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та Приватним підприємством "Лагуна" не визнається судом обґрунтованою, а відтак позов задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, яке викладене в позовній заяві слід вказати таке.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст. 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Пунктом 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" передбачено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального Кодексу (надалі за текстом - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

В силу ст.49 ГПК України судовий збір слід залишити за позивачем.

Керуючись ч.1 ст.92, ч.2 ст.203, ч.2 ст.207, ч.1 ст.215, ст.ст.241, 256, ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України, ст.ст. 32, 43, 49, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові приватного підприємства "Лагуна" / вул. Пушкіна, 1, м. Калуш, 76300 / до ОСОБА_1 комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" / площа Героїв, 11, м. Калуш, 76301 / та до ОСОБА_2 акціонерного товариства "Дельта Банк" / вул. Щорса, буд.36-Б, м. Київ, 01133 /, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватний нотаріус Калуського нотаріального округу ОСОБА_3 / проспект Лесі Українки, 14, м. Калуш, Івано-Франківська область, 76301 / про визнання недійсним договору іпотеки від 28.04.2008 року укладеного між ОСОБА_1 комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та Приватним підприємством "Лагуна" посвідчений приватним нотаріусом Калуського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за №Д-517 - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.12.15

Суддя Фрич М. М.