РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Справа № 906/1291/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Василишин А.Р.

при секретарі Максютинська Д.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу позивача на рішення господарського суду Житомирської області від 12.10.15 р. у справі № 906/1291/15 (суддя Терлуцька-Байдюк Н.Я.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотуре - Агро"

до Публічного акціонерне товариства "Златобанк"

Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ла Лана"

про визнання недійсним договору застави від 02.04.2013

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Лотуре-Агро» (надалі - позивач) звернулось в господарський суд Житомирської області з позовною заявою (т. 1, а.с.3-9) до СТОВ «Ла Лана» (надалі відповідач 1) та ПАТ «Златобанк» (надалі відповідач 2), в якій просить визнати недійсним Договір застави від 02.04.13 р.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 12.10.15 р. (т. 2, а.с. 18-20) в позові відмовлено.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що Договір застави з боку СТОВ "Ла Лана" підписано його директором, який діяв на підставі Статуту, за погодженням Загальних зборів учасників товариства, яке викладене письмово у протоколі.

У зв"язку з викладекним суд дійшов висновку про відсутність визначених законом підстав для визнання договору недійсним.

Господарський суд першої інстанції не вбачав підстав для виходу за межі позовних вимог згідно п. 2 ст. 83 ГПК України, а тому відхилив клопотання позивача про надання правової оцінки фактам неправомірного оформлення рішень загальних зборів учасників ТОВ «Ла Лана» від 31.01.13 р. і 27.03.13 р.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою (т. 2, а.с. 31-35) до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення господарського суду Житомирської області від 12.10.15 року у даній справі скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити.

Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує тим, що протоколи Загальних зборів учасників СТОВ «ЛА Лана» № 3 від 21.01.13 р. та № 4 від 27.03.13 р., не є свідченням того, що Загальні збори учасників прийняли рішення про попереднє погодження договору застави від 02.04.13 р. у відповідності до вимог п. 9.4 Статуту товариства.

Скаржник стверджує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у клопотанні позивача про надання оцінки фактам неправомірного оформлення рішень загальних зборів, оскільки від неправомірності прийнятих актів, залежить дійсність або недійсність договору застави від 02.04.13 р.

Крім того, скаржник звертає увагу на те, що відсутність повноважень керівників ТОВ «Лотуре-Агро» на представництво ТОВ «Лотуре-Агро» на Загальних зборах учасників СТОВ «Ла Лана» 31.01.13 р. чи 27.03.13 р., позбавляє можливості враховувати голоси ТОВ «Лотуре-Агро» при визначенні кворуму на загальних зборах учасників СТОВ «Ла Лана» та результатів голосування.

ПАТ «Злато банк» у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти вимог апеляційної скарги, оскільки вважає, що посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими.

Зокрема, зазначає, що посилання позивача на недотримання сторонами п. 9.4 та п. 9.16 Статуту позивача є необґрунтованим та не доведеним належними та допустимими доказами.

Представники сторін не реалізували процесуальне право на участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, хоча про час та місце його проведення були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

Водночас, від представника позивача надійшли додаткові пояснення (т. 2, а.с. 58), в яких представник просить провести розгляд апеляційної скарги без його участі.

Враховуючи приписи статті 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів визнала за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний суд не зв»язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, відзиви на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанцій та вбачається з матеріалів справи СТОВ «Ла Лана» створене шляхом перетворення СГ «Лана». Єдиним учасником СТОВ "Ла Лана" із 100% часткою в статутному капіталі є ТОВ «Лотуре-Агро».

Як вбачається з матеріалів справи, загальними зборами учасників СТОВ "Ла Лана", які проводились 09.08.2012 (протокол №2), було погоджено питання призначення ОСОБА_1 директором вказаного товариства (т. 1, а.с. 22).

Протоколом №3 загальних зборів учасників СТОВ "Ла Лана" від 31.01.2013 (т. 1, а.с. 23) підтверджено рішення про задоволення клопотання TOB "Лотуре-Агро" виступити майновим поручителем за зобов'язаннями TOB "Лотуре-Агро" за кредитним договором, що планується до укладання з ПАТ "Златобанк" та передати в заставу банку зернозбиральний комбайн КЗС-812СХ, 2010 року випуску, заводський № 216, який знаходиться за адресою: Україна, Житомирська обл., Червоноармійський р-н, с.Кошелівка, і належить Товариству на праві власності, первісною вартістю 831666,67грн. без ПДВ, та залишковою вартістю станом на 01.01.2013 - 540 849,84 грн. без ПДВ.

Крім того, вирішено уповноважити ОСОБА_1 - директора товариства, на підписання від імені Товариства відповідних договорів з Банком з визначенням решти істотних умов цих договорів на її розсуд.

З протоколу зборів вбачається, що на зборах був присутній Учасник Товариства - ТОВ "Лотуре-Агро" в особі генерального директора ОСОБА_2, яка діє на підставі Статуту.

Крім того, Протоколом №273 загальних зборів учасників ТОВ "Лотуре-Агро" від 26.03.2013 року вирішено, зокрема, звернутись з клопотанням до Банку про відкриття відновлювальної кредитної лінії у розмірі 15 000 000,00 грн. для поповнення обігових коштів, спрямованих на проведення сільськогосподарської діяльності ТОВ "Лотуре- Агро".

Вирішено звернутись з клопотанням до СТОВ "Ла Лана" виступити майновим поручителем по зобов'язаннях ТОВ "Лотуре-Агро" перед Банком та в якості забезпечення виконання зобов'язань передати в заставу Банку майно, що належить СТОВ "Ла Лана" на праві приватної власності, а саме: зернозбиральний комбайн КЗС-812СХ, 2010 року випуску, заводський №216,

Також, рішенням зборів уповноважено ОСОБА_3 на підписання від імені Товариства кредитного договору та відповідних договорів застави з Банком з визначенням решти істотних умов таких договорів на його власний розсуд (т.1, а.с. 189).

Протоколом №4 загальних зборів учасників СТОВ "Ла Лана" від 27.03.2013 (т. 1, а.с.24) вирішено задовольнити клопотання TOB "Лотуре-Агро" та виступити майновим поручителем за зобов'язаннями TOB "Лотуре-Агро" за кредитним договором, що планується до укладання з ПАТ "Златобанк", і передати в заставу банку: зернозбиральний комбайн КЗС-812СХ, 2010 року випуску, заводський №216, що належить Товариству на праві власності, первісною вартістю 831666,67грн. без ПДВ та залишковою вартістю станом на 01.03.2013 - 513113,98грн. без ПДВ.

Крім того, вирішено уповноважити ОСОБА_1 - директора товариства, на підписання від імені Товариства відповідних договорів з Банком з визначенням решти істотних умов цих договорів на її розсуд. На зборах був присутній Учасник Товариства - ТОВ "Лотуре-Агро" в особі в.о. генерального директора ОСОБА_4.

02 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" (заставодержатель) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Ла Лана" (заставодавець) укладено договір застави.

Договір застави укладено в забезпечення зобов'язань за кредитним договором №83/1/13-КL від 29.03.2013, укладеним між ПАТ "Златобанк" та ТОВ "Лотуре-Агро", за яким заставодавцем виступило СТОВ "Ла Лана".

Відповідно до Договору для забезпечення виконання боржника ТОВ «Лотуре-Агро» боргових зобов»язань, передав у заставу майно зернозбиральний комбайн КЗС-812СХ, 2010 року випуску, заводський №216.

Умовами Договору передбачено, що у разі невиконання боржником боргових зобов»язань, заставодержатель має право задоволити свої вимоги за кредитним Договором за рахунок предмета застави, переважно перед іншими заставодавцями.

Даний Договір скріплено відтисками печаток сторін та підписано представником ПАТ «Златобанк» та директором «АТОВ «Ла Лана» ОСОБА_1, яка діяла на підставі Протоколу №2 від 03.08.2012 року.

Зазначений договір застави від 02.04.13 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за № 531. При підписанні даного Договору, встановлено дієздатність осіб, що підписали Договір, а також правоздатність і дієздатність Публічного акціонерного товариства "Златобанк" та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ла Лана" і повноваження їх представників перевірено нотаріусом.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Лотуре-Агро» звернулось в суд з позовом про визнання договору застави від 02.04.13 р. недійсним, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що директор СГ ТОВ «Ла Лана» ОСОБА_1 укладаючи договір, діяла поза межами наданих їй повноважень.

Аналізуючи встановлені обставини справи, Рівненський апеляційний господарський суд вважає за необхідне враховувати наступні положення чинного законодавства України.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частина 1 ст. 203 ЦК України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2012р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон повязує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

За змістом п. п. 3.3, 3.4 даної постанови, у господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах.

Рівненський апеляційний господарський погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання недійсним договору застави, виходячи з наступного.

02 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" (заставодержатель) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Ла Лана" (заставодавець) укладено договір застави, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 531.

Даний договір застави від імені СГТОВ «Ла Лана» був підписаний директором ОСОБА_1, яка діяла на підставі статуту та на підставі Протоколу №2 від 03.08.2012 року.

В матеріалах справи міститься протокол №273 від 26.03.2013 року, яким було затверджено питання отримання кредиту в АТ «ЗЛАТОБАНК», зокрема і про звернення з клопотанням до СТОВ «ЛА ЛАНА» виступити майновим поручителем по даному кредиту (зернозбиральний комбайн КЗС-812СХ).Таким чином висловивши свою згоду на передачу в якості забезпечення відповідних предметів застави, зокрема надавши відповідні повноваження представникам ТОВ «ЛОТУРЕ-АГРО» представляти інтереси в рамках п.9.4.27 Статуту.

Також, протокол №2 від 09.08.2012 року підтверджує повноваження директора СТОВ «ЛА ЛАНА» - ОСОБА_1

Крім того, загальними зборів учасників СТОВ «Ла Лана» від 27.03.13 р. (протокол №4), задоволення клопотання ТОВ «ЛОТУРЕ-АГРО» виступити майновим поручителем по кредиту та передати в заставу зернозбиральний комбайн КЗС-812СХ, залишковою вартістю станом на 01.03.2013 року-513 113,98 грн. без ПДВ.

Згідно п.2 протоколу № 4, ОСОБА_1 уповноважена загальним зборами товариства на підписання відповідних договорів для передачі вищенаведеного т/з в заставу.

Окрім того, банку була надана балансова довідка №2 від 27.03.2013 року про перебування предмета застави на балансі підприємства та про його залишкову вартість.

А відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що директор СТОВ «ЛА Лана» ОСОБА_1А, укладаючи оспорюваний договір діяло у межах наданий їй повноважень, згідно рішення загальних зборів підприємства протокол № 2 від 09.08.12 р., №3 від 31.01.13 р., № 4 від 27.03.13 р.

Враховуючи наведене, апеляційний суд оцінює критично посилання скаржника на недотримання Сторонами п. 9.4. та п.9.16 Статуту СТОВ «ЛА ЛАНА».

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що вищевказані рішення загальних зборів, оформлені протоколами № 2, № 3, №4 на час розгляду апеляційної скарги є чинними та не оскаржувались у встановленому законом порядку, докази недійсності чи фальсифікації вказаних протоколів, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, апеляційний суд вважає необгрунтованими та недоведеними посилання скаржника про сфальсифікованостість протоколів загальних зборів учасників ТОВ «ЛА ЛАНА», оскільки згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак жодного доказу, який ставив би дійсність таких протоколів під сумнів Позивачем надано не було.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання позивача, подане ним в порядку п.2 ч.1 ст.83 ГПК України, згідно якого, просить суд захистити права позивача при розгляді цієї справи шляхом надання правової оцінки фактам неправомірного оформлення рішень загальних зборів учасників ТОВ "Ла Лана" від 31.01.2013 і 27.03.2013 (протоколи №№3 і 4), зазначивши, що судовий контроль за законністю вказаних рішень загальних зборів учасників СТОВ "Ла Лана" має бути здійснено судом при вирішенні справи №906/1291/15, яку розпочато не у зв'язку з перевіркою даного акта.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 83ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Тобто, пунктом 2 статті 83 ГПК передбачено право господарського суду щодо виходу за межі позовних вимог (за наявності передбачених цією нормою умов, і про це є клопотання заінтересованої сторони), але не зміни таких вимог на власний розсуд чи спонукання до їх уточнення.

Позивач, заявляючи клопотання в порядку, передбаченому п.2 ч.1 ст.83 ГПК України, просить суд надати правову оцінку фактам неправомірного оформлення рішень загальних зборів учасників ТОВ "Ла Лана" від 31.01.2013 і 27.03.2013, при цьому, не зазначає, що повинен суд зробити з цими рішеннями.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що предметом розгляду є визнання договору застави від 02.04.2013 року недійсним, що виключає можливість застосування п.2. ч.І. ст.83 ГПК України. Що стосується дослідження питання правомірності прийняття рішень на загальних зборах учасників СТОВ «ЛА ЛАНА», то таку вимогу потрібно заявляти в іншому позовному провадженні, і позивач не позбавлений такого права.

Крім того, колегія суду не бере до уваги доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, що договір застави від 02.04.203 року не є сприятливим для інтересів та цілей апелянта, оскільки останній забезпечує зобовязання третьої сторони.

Згідно ч.І ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що оспорюваний договір є договором забезпечення основного зобовязання та не має на меті надання сприятливих інтересів та цілей для скаржника.

Водночас, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо помилковості твердження позивача про застосування фактів, встановлених рішенням господарського суду Житомирської області від 13.01.2015 у справі №906/1534/14, керуючись ст.35 ГПК України.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, п.2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (надалі - «Постанова») не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Тобто, з врахуванням вимог даної норми випливає, що для застосування преюдиціальних доказів необхідно, щоб вони були встановленні по справі, де виступають одні і ті ж сторони.

Визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ «ШПАТ-АГРО» в рамках справи № 906/1534/14 не може мати преюдиціального значення для даної справи про визнання недійсним договору застави, який є предметом спору у даній справі.

Враховуючи вказане, колегія апеляційного суду приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання недійсним договору застави необґрунтовані, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору. Відтак, скаржник, в порушення вимог ст.ст. 33,34 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу для задоволення позовних вимог.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача згідно ст.49 ГПК.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотуре - Агро" на рішення господарського суду Житомирської області від 12.10.15 р. у справі № 906/1291/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Житомирської області від 12.10.15 р. у справі № 906/1291/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №906/1291/15 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.