УХВАЛА

21.12.2015Справа № 910/7193/15-г
За скаргою Компанії Intervet International B.V., Королівство Нідерланди

на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі № 910/7193/15-г

за позовом: Компанії Intervet International B.V., Королівство Нідерланди

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветфактор", м.Київ

про стягнення 1374693,67 євро

Суддя Грєхова О. А.

Представники сторін:

від стягувача: Гурський М.Р. (дов. від 11.02.15);

від боржника: не з'явилися;

від ВДВС: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, Компанія Intervet International B.V., Королівство Нідерланди звернулась до господарського суду міста Києва із позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветфактор", м.Київ про стягнення заборгованості в сумі 1374693,67 євро.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/7193/15-г від 08.06.2015, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.09.2015, позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветфактор" на користь Компанії Intervet International B.V. заборгованість в сумі 1374693,67 євро. та судовий збір в розмірі 73080 грн.

13.10.2015 на виконання рішення у справі № 910/7193/15-г від 08.06.2015 видано наказ.

01.12.2015 до Господарського суду міста Києва від Компанії Intervet International B.V., Королівство Нідерланди надійшла скарга на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі № 910/7193/15-г, відповідно до змісту якої скаржник просить суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала О.О. від 12.11.2015 № ВП49326869 про відмову у відкритті виконавчого провадження; зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до провадження виконавчий документ та відкрити виконавче провадження на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 по справі № 910/7193/15-г.

У зв'язку з припиненням повноважень щодо здійснення правосуддя судді Любченко М.О., розпорядженням в.о. керівника апарату Господарського суду міста Києва від 01.12.2015 призначено повторний автоматичний розподіл справи №910/7193/15-г.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2015, справу №910/7193/15-г передано на розгляд судді Грєховій О.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2015 розгляд скарги Компанії Intervet International B.V. на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі № 910/7193/15-г призначено на 21.12.2015.

У судовому засіданні 21.12.2015 представник скаржника (позивача) підтримав доводи, викладені у скарзі на дії державного виконавця, просив суд визнати незаконною та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

У судове засідання 21.12.2015 відповідач та Державна виконавча служба у судове засідання не з'явилися, представників не направили, правами, що передбачені Господарським процесуальним кодексом України, не скористалися.

Відповідно до ч.2 ст.1212 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення скарги, внаслідок чого скарга може бути розглянута за наявними у справі документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника скаржника, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території.

Відповідно до ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Рішення, ухвали, постанови суду, які не виконуються боржником добровільно у встановлений строк та у яких допущено негайне виконання, виконуються примусово органами Державної виконавчої служби, що входять до системи органів Міністерства юстиції України, в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Порядок оскарження дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби у процедурі виконання рішення господарського суду передбачено ст.1212 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Оскільки позивачем не було пропущено строк, який встановлений ст.1212 Господарського процесуального кодексу України, скаргу Компанії Intervet International B.V. було прийнято до розгляду ухвалою від 02.12.2015 Господарського суду м. Києва.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1, 2 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

У п.3 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавчим документом є, зокрема, накази судів.

Вимоги до виконавчого документу передбачені ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, в тому числі, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення (ст.19 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/7193/15-г від 08.06.2015, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.09.2015, позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветфактор" на користь Компанії Intervet International B.V. заборгованість в сумі 1374693,67 євро. та судовий збір в розмірі 73080 грн.

13.10.2015 на виконання рішення у справі № 910/7193/15-г від 08.06.2015 видано наказ.

У подальшому скаржник звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про прийняття до виконання виконавчого документу.

23.11.2015 на адресу скаржника надійшла постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала О.О. про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 49326869.

Відмова у відкритті виконавчого провадження мотивована тим, що представником стягувача пред'явлено на виконання виконавчий документ разом із заявою про відкриття виконавчого провадження та копією довіреності, проте, у довіреності не зазначено право Гурського М.Р. на пред'явлення виконавчого документу до виконання що, у відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", є підставою для відмови у відкриті виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6 1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

За ст. 9 Закону України "Про виконавче провадження" сторони можуть реалізовувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Участь юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом, або через представників юридичної особи. Повноваження представника повинні бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону.

Відповідно до пункту 2.11. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 (далі Інструкція) повноваження представників сторін, які беруть участь у виконавчому провадженні, мають бути посвідчені, зокрема, довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують право представництва юридичної особи (документом про призначення керівником юридичної особи тощо).

За змістом п. 2.11.1. Інструкції, документи, що посвідчують повноваження представників, повинні бути оформлені відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 2.11.2. Інструкції оригінали документів, зазначених у пункті 2.11 цього розділу, або належним чином засвідчені їх копії приєднуються до матеріалів виконавчого провадження.

Після пересвідчення наявності у представника належним чином оформленої довіреності оригінал такої довіреності у разі потреби повертається представникові сторони виконавчого провадження (п. 2.11.3. Інструкції).

Відповідно до п. 2.11.4. у випадку реалізації стороною виконавчого провадження права на пред'явлення виконавчого документа на виконання, подання заяви про повернення без виконання виконавчого документа, оскарження дій державного виконавця та інших посадових осіб органів ДВС, отримання присудженого майна чи стягнутих сум через представника державний виконавець перевіряє, чи обумовлені у довіреності повноваження представника на здійснення таких дій.

Відповідно до п. 2.11.5. обмеження повноважень представника на вчинення певної виконавчої дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.

Судом встановлено, що заявником до заяви про примусове виконання рішення суду було додано нотаріально завірену копію довіреності на представлення інтересів Компанії Intervet International B.V. виданої, зокрема, на ім'я Гурського Михайла Ромуальдовича.

Відповідно до вказаної довіреності, зокрема, Гурського Михайла Ромуальдовича уповноважено діяти разом та/або окремо від імені довірителя у відносинах з будь-якими державними, недержавними, громадськими та іншими підприємствами, установами, організаціями, незалежно від форм власності, підпорядкування та галузевої належності, а також в органах державної влади України, в тому числі, але не обмежуючись, митними органами, органами внутрішніх справ, правоохоронними органами, слідчими органами, нотаріальними органами, органами державної виконавчої служби, з питань захисту прав та законних інтересів довірителя стосовно виконання судових рішень, в тому числі, але не обмежуючись, процесом виконавчого провадження; у всіх судових установах України всіх інстанцій, в Міжнародному комерційному арбітражі Торгово-промислової палати України та інших міжнародних наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі відповідно до діючого законодавства України.

Для чого йому надається право: підписувати, направляти та отримувати будь-які документи стосовно збору заборгованостей з третіх осіб в інтересах довірителя, вести переговори з контрагентами та будь-якими іншими особами, підписувати від імені довірителя процесуальні документи та подавати заяви, в тому числі, але не обмежуючись, позовними заявами, заявами про перегляд рішення, клопотаннями, апеляційними скаргами, касаційними скаргами, звертатися з вимогами про накладення арешту або заборони відчуження майна, подавати усні та письмові пояснення, змінювати предмет та або підстави позову, обсяг позовних вимог, укладати та підписувати мирові угоди, отримувати виконавчі документи, брати участь у виконавчому провадженні, оскаржувати дії, рішення, постанови, а також сплачувати державне мито та вносити інші платежі, пов'язані із судовим розглядом стосовно захисту законних прав та інтересів довірителя, а також отримувати необхідні довідки та оригінали документів, одержувати копії рішень, ухвал, постанов, тощо, виконувати інші дії, пов'язані з виконанням цієї довіреності.

Враховуючи обсяг повноважень, визначений вказаною довіреністю, суд дійшов висновку, що заяву про відкриття виконавчого провадження підписано та подано належним представником за наявності довіреності на право подання і підписання заяви про відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин, враховуючи що правових підстав для відмови у прийнятті виконавчого документу та відкритті виконавчого провадження з примусового його виконання з мотивів наведених в постанові ВП № 49326869 від 12.11.2015 не було, суд дійшов висновку про визнання незаконною та скасування постанови ВП №49326869 від 12.11.2015 винесеної державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедалом О.О. про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Вимоги викладені у скарзі про зобов'язання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до провадження виконавчий документ та відкрити виконавче провадження на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 по справі № 910/7193/15-г не можуть бути задоволені судом, оскільки вирішення питання про відкриття виконавчого провадження в силу закону належить до компетенції органу виконавчої служби та відповідно є наслідком розгляду заяви стягувача.

Положення Господарського процесуального кодексу України, а також і Закон України "Про виконавче провадження" не наділяють суд повноваженнями на вирішення питання щодо виконання процесуальних виконавчих дій, а відповідно до ст. 85 зазначеного Закону до суду лише може бути оскаржено дії чи бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби.

Скасування судом постанови щодо відмови у відкритті виконавчого провадження, не передбачає додаткового вирішення судом питання щодо вчинення подальших виконавчих дій, в тому числі по відкриттю виконавчого провадження, а жодних належних доказів, що державним виконавцем не будуть виконані вимоги закону в частині прийняття виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження в разі наявності передбачених для цього підстав, суду не представлено, вимоги скаржника в цій частині спрямовані на майбутнє.

Пунктом 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012р., передбачено, що суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється (тобто не у випадку можливого ухилення від вчинення таких дій в подальшому).

Саме лише посилання на потенційну можливість ухилення держаного виконавця від вчинення виконавчих дій передбачених законом, без надання належних доказів на підтвердження, не може бути предметом розгляду скарги на дії виконавчої служби в порядку ст. 1212 ГПК України.

З огляду на викладене, правові підстави для задоволення вимоги скаржника щодо зобов'язання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до провадження виконавчий документ та відкрити виконавче провадження на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 по справі № 910/7193/15-г при розгляді даної скарги відсутні, а тому в задоволенні скарги в цій частині слід відмовити.

У свою чергу, оскільки незаконні дії органу ДВС призвели до прийняття постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, суд задовольняє скаргу в частині визнання незаконною та скасування постанови ВП №49326869 від 12.11.2015 про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Компанії Intervet International B.V., Королівство Нідерланди на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі № 910/7193/15-г задовольнити частково.

2. Визнати незаконною та скасувати постанову ВП №49326869 від 12.11.2015 винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедалом О.О. про відмову у відкритті виконавчого провадження.

3. В задоволенні інших вимог скарги - відмовити.

Дану ухвалу може бути оскаржено у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Ухвалу направити сторонам та відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Суддя Грєхова О.А.