ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2015 р. Справа № 925/1781/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Кадусі Н.В., за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача - не зявились, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Прод Майстер» до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення 23 932 грн. 23 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Прод Майстер» звернувся в господарський суд з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення, на підставі Договору дистрибуції № 5/15 від 02.01.2015 року, 18 888 грн. 41 коп. основного боргу, 1190 грн. 07 коп. пені, 3777 грн.68 коп. штрафу, 76 грн. 07 коп. 3% річних, що разом складає 23 932 грн. 23 коп., та відшкодування судових витрат.

Представник позивача у судовому засіданні позов з підстав, викладених у позовній заяві, підтримав і просив позов задовольнити повністю.

Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не подав, проти позову не заперечував, явку свого представника в засідання суду без поважних причин не забезпечив, хоч про місце, дату і час судового засідання був повідомлений належним чином за правилами, передбаченими розділом 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20 лютого 2013 року № 28.

Наявні у справі матеріали суд вважає достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, тому, з урахуванням вимог ст.ст. 69, 75, 77 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Згідно зі ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

02.01.2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Прод Майстер» (позивач, постачальник) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (відповідач, дистрибютор) було укладено Договір дистрибуції № 5/15 (далі - Договір) (а.с. 9-11).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобовязується поставити та передати у власність дистрибютора товар для його подальшого розповсюдження на території, на умовах та в порядку, визначених даним Договором, а дистрибютор зобовязується прийняти товар у власність та сплатити його вартість.

Згідно п. 2.1 Договору при поставці товару асортимент та ціна товару відображаються у видатковій накладній на товар.

У п. 2.3 Договору сторони встановили, що дистрибютор оплачує товар на підставі видаткової накладної протягом 21 календарного дня з дня отримання товару.

На виконання умов договору, згідно з видатковою накладною позивача № ПМ-015491 від 20.08.2015 року (а.с. 13) та довіреністю відповідача на отримання товарно-матеріальних цінностей від 22.01.2015 року (а.с. 24), позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 29 984 грн. 60 коп.

Відповідач в порушення п. 2.3 Договору своєчасно та в повному обсязі свої зобовязання з оплати отриманого товару не виконав, розрахувався частково, за розрахунком позивача, наведеним у позовній заяві, заборгованість відповідача за отриманий товар складає 18 888 грн. 41 коп.

З метою досудового врегулювання спору, позивач надіслав відповідачу вимогу про сплату спірної суми боргу № 448 від 21.10.2015 року з вимогою погасити існуючий борг за Договором протягом трьох днів з моменту отримання даної вимоги, вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення (а.с. 15).

Спірні зобов'язальні відносини виникли між сторонами на підставі Договору дистрибуції № 5/15 від 02.01.2015 року. Договір є укладеним, виконувався сторонами, вимоги позивача ґрунтуються на правах і обов'язках сторін цього договору. За правовою природою вказаний договір є господарським договором поставки.

Загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, параграфом 1 глави 30 ГК України, про зобов'язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт поставки Товару та його не оплати відповідачем на суму 18 888 грн. 41 коп. Отже, за викладених обставин справи і норм законодавства, суд вважає, що наявність і розмір спірного грошового зобов'язання позивачем обґрунтовані і доведені поданими доказами, відповідачем належними і допустимими доказами не спростовані, строк виконання цього зобов'язання настав, тому вимога позивача в цій частині підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Відповідно до п. 5.2 Договору при несвоєчасній оплаті товару дистрибютором коштів за поставлений товар згідно п. 2.5 даного Договору, дистрибютор сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Начислення пені проводиться впродовж всього терміну (періоду) прострочення виконання зобовязання незалежно від його тривалості.

Згідно з п. 5.3 Договору при простроченні дистрибютором оплати товару більше ніж на 20 календарних днів з дня настання оплати товару, дистрибютор сплачує постачальнику штраф в розмірі 20% від суми простроченого платежу.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги позивача про стягнення 1190 грн. 07 коп. пені, 3777 грн.68 коп. штрафу, 76 грн. 07 коп. 3% річних передбачені п.п. 5.2, 5.3 Договору, відповідають нормам ст. 231 ГК України, ч. 2 ст. 625 ЦК України, їх розрахунок судом перевірений, визнаний вірним тому також підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, відповідач двічі безпідставно явку своїх представників в засідання суду не забезпечив, причини неявки не повідомив, про відкладення розгляду справи, продовження строку вирішення спору клопотань не заявляв, витребувані судом документи не подав, внаслідок чого судом прийнято рішення на підставі лише матеріалів, наявних у справі.

З урахуванням викладеного, відповідно до умов Договору, обставин справи та вимог законодавства суд вважає, що відповідач не виконав договірні зобов'язання щодо порядку розрахунків за поставлений товар, прострочив їх оплату, тому позовні вимоги про стягнення 18 888 грн. 41 коп. боргу за Договором дистрибуції № 5/15 від 02.01.2015 року, 1190 грн. 07 коп. пені, 3777 грн. 68 коп. штрафу та 76 грн. 07 коп. 3% річних, судом визнаються обґрунтованими, доведеними і задовольняються повністю.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 1218 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2, місце проживання: 18000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Прод Майстер» місцезнаходження: 33024, м. Рівне, вул. Млинівська, 23, ідентифікаційний код 37796780 - 18 888 грн. 41 коп. основного боргу, 1190 грн. 07 коп. пені, 3 777 грн. 68 коп. штрафу, 76 грн. 07 коп. 3% річних та 1 218 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення підписано 21.12.2015 року.

Суддя В.М. Грачов