ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року Справа № 916/2463/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоМачульського Г.М. (доповідач),
суддівАлєєвої І.В.,
Коробенка Г.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуПриватного акціонерного товариства "Ізмаїльський виноробний завод"
на постановуОдеського апеляційного господарського суду
від10.11.2015
у справі№916/2463/15
Господарського судуОдеської області
за позовомПриватного акціонерного товариства "Елопак-Фастів"
доПриватного акціонерного товариства "Ізмаїльський виноробний завод"
простягнення суми,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Елопак-Фастів" (далі - позивач), звернувшись в суд з позовом, просило з урахуванням збільшення позовних вимог стягнути з Приватного акціонерного товариства "Ізмаїльський виноробний завод" (далі - відповідач) 140 273,64 грн. боргу, 14 027,36 грн. неустойки, 60 561,25 грн. інфляційних нарахувань, 2 979,76 грн. три відсотки річних, 54 127,80 грн. процентів за товарний кредит, разом - 271 969,81 грн.

Відповідач у серпні 2015 звернувшись у суд просив зменшити розмір неустойки, інфляційних нарахувань, трьох відсотків річних, процентів за товарний кредит по договору №117/10-SC-UKR/FST-DYA від 01.03.2010, на 50 відсотків, а саме на 67 807,37 грн., подавши про це до суду позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.08.2015 (суддя Панченко О.Л.), залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Шевченко В.В., судді Ліпчанська Н.В., Ярош А.І.), зустрічну позовну заяву відповідача було повернуто без розгляду на підставі п.4 та п.6 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати вищевказані судові рішення, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Учасників судового процесу відповідно до приписів статті 1114 Господарського процесуального кодексу України було належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак вони не використали наданого законом процесуального права на участь своїх представників у судовому засіданні.

Переглянувши у касаційному порядку оскаржені судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 60 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Разом з тим, зі змісту позовної заяви та її вимог, поданої відповідачем, вбачається, що за своєю суттю заява відповідача не є ні позовом, ні зустрічним позовом.

Так відповідач у своїй заяві просить суд зменшити суми неустойки, інфляційних нарахувань, трьох відсотків річних, процентів за товарний кредит, заявлених до стягнення позивачем в позові, на 50 відсотків, посилаючись на положення статті 233 Господарського кодексу України, статті 551 Цивільного кодексу України та статті 83 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до приписів яких суд у разі встановлення вказаних у даних статтях обставин має право зменшити штрафні санкції.

Зустрічний позов характеризується самостійністю матеріально-правової вимоги відповідача до позивача, проте вимоги позову відповідача фактично направлені не до позивача, а до господарського суду, який уповноважений зменшувати неустойку.

Отже, відповідач неправильно обрав форму заяви, зазначивши що вона є позовною, яка за своєю суттю такою не є, проте суди на вказане уваги не звернули і застосували до такої заяви положення Господарського процесуального кодексу України, що застосовуються до зустрічного позову, що призвело до повернення вказаної заяви, яка мала розглядатись судом першої інстанції як заява про зменшення неустойки та інших нарахувань.

Враховуючи викладене, оскаржені ухвалу та постанову не можна визнати законними та обґрунтованими і вони у зв'язку з неправильним застосуванням судами норм процесуального права, підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.3, 11110 ч.1, 11111. 11113 Господарського процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Ізмаїльський виноробний завод" задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 31.08.2015 у справі Господарського суду Одеської області №916/2463/15 скасувати, а справу передати на розгляд суду першої інстанції.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

Судді І.В. Алєєва

Г.П. Коробенко