РІШЕННЯ

22 грудня 2015 року Справа № 913/1001/15

Провадження № 29/913/1001/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз», м. Сєвєродонецьк Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м. Луганськ

про стягнення 93 658 грн 80 коп.

Суддя Якушенко Р.Є.,

секретар судового засідання Богуславська Є.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1, юрисконсульт 1 категорії Товариства, довіреність від 23.09.2015 № 863-129;

від відповідача представник у судове засідання не прибув.

Відповідно до статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України до початку розгляду справи не заявлено вимоги про фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство «Луганськтепловоз» (далі ПАТ «Луганськтепловоз, позивач у справі) звернулося до господарського суду Луганської області з позовом від 22.10.2015 № 863-593/К-313 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» (далі ТОВ «ЛЕО», відповідача у справі) про стягнення з останнього заборгованості в сумі 93 658 грн 80 коп. за надані послуги позивачем у період з 01.03.2014 по 01.08.2014 та з 01.10.2014 по 01.08.2015.

Позивач, з посиланням на норми статей 526, 530, 610 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 216 Господарського кодексу України (далі ГК України), обґрунтовує свої вимоги неналежним виконанням відповідачем зобовязань щодо оплати отриманих послуг за договором № ДСВ-12 про спільне використання технологічних електричних мереж від 03.11.2010.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» (далі ТОВ «ЛЕО») відповідач у справі, проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві на позов та доповнень до нього, вважає вимоги позивача безпідставними з огляду на норми пунктів 1.7, 6.32 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28 (зі змінами та доповненнями (далі - ПКЕЕ), пункту 2.5 Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, затвердженої постановою НКРЕ від 12.06.2008 № 691 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.08.2008 за № 732/15423 (далі - Методика) та умови договору № ДСВ-12 про спільне використання технологічних електричних мереж від 03.11.2010, оскільки позивачем не надані затверджені територіальним представництвом НКРЕ в Луганській області кошториси для відшкодування витрат з утримання технологічних електричних мереж на 2014 рік та 2015 рік та наявність форс мажорних обставин відповідно до умов пункту 8.3 договору, що є підставою для відкладання виконання зобовязань на строк дії цих обставин. Форс мажорними обставинами відповідач вважає проведення антитерористичної операції в Луганській області.

При зясуванні фактичних обставин, дослідженням поданих сторонами у справі доказів, заслухавши присутнього в судовому засіданні представника позивача у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

03.11.2010 між Відкритим акціонерним товариством «Холдингова компанія «Луганськтепловоз», правонаступником якого є ПАТ «Луганськтепловоз» був укладений договір про спільне використання технологічних електричних мереж № ДСВ-12 (далі договір), підписаний з протоколом узгодження розбіжностей (а.с.129-140), відповідно до умов пункту 1.1 цього договору Власник мереж (позивач у справі) зобовязався забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії в точки приєднання електроустановок Користувача (відповідача у справі) або інших субєктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує Користувач, а Користувач своєчасно сплачувати вартість послуг Власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього Договору (а.с.9-19).

У розділі 3 договору сторони визначили права Власника мереж, зокрема, Власник мереж має право на отримання від Користувача плати за послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання, визначеної відповідно до Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, затвердженої постановою НКРЕ від 12.06.2008 № 691, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.08.2008 за № 732/15423.

У розділі 4 договору сторони визначили обовязки Користувача, зокрема:

- здійснювати оплату за послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання, належних Власникові мереж, в строк, встановлений Договором (пункт 4.1);

- підписувати (або надавати вмотивовану відмову від підписання) Акт прийому здачі наданих послуг протягом трьох робочих днів, починаючи з дня отримання його від Власника мереж. Повернення підписаного або не підписаного з вмотивованою відмовою Акту прийому здачі наданих послуг здійснюється не пізніше наступного робочого дня після сплину зазначеного триденного строку (пункт 4.4).

Згідно з пунктом 7.1 договору розрахунковим вважається період з 01 числа поточного місяця до 01 числа наступного місяця.

Порядок розрахунку вартості послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання наведено в додатку «Порядок обрахування плати за послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання», який розроблено відповідно до Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, затвердженої постановою НКРЕ від 12.06.2008 № 691, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.08.2008 за № 732/15423 (пункт 7.2 договору).

Відповідно до пункту 10 цього Порядку (а.с.15) підставою для оплати послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання є:

- підписання сторонами акту наданнях послуг, складеного Власником мереж за формою, встановленою додатком до договору «Форма «Акт прийому здачі наданих послуг» (а.с.13);

- рахунок на оплату послуг, складений Власником мереж за формою, наведеною в додатку до договору «Форма «Рахунок», та наданий Користувачу (а.с.14).

Пунктом 11 цього Порядку встановлено, що оплата послуг, наданих Власником мереж Користувачу, з утримання технологічних електричних мереж спільного використання, здійснюється Користувачем щомісяця згідно з пунктом 7.3 договору.

За умовами пункту 7.3 договору оплата Користувачем послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Власника мереж на підставі рахунку, виставленого Власником Користувачу. Власник мереж виставляє рахунок після підписання сторонами Акту про обсяги переданої електричної енергії та Акту прийому здачі наданих послуг, Користувач сплачує рахунок протягом десяти днів, починаючи з дня його отримання від Власника мереж.

Відповідальність сторін визначена у розділі 8 цього договору.

Згідно з пунктом 8.3 договору сторони не несуть відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобовязань за договором, якщо воно є результатом дії обставин непереборної сили, що перешкоджають виконанню договірних зобовязань у цілому або частково. Форс мажорні обставини надзвичайна і непереборна за наявних умов сила, захист від дії якої не передбачено в проектній та іншій нормативній документації, дію якої неможливо упередити застосування високопрофесійної практики персоналу, дія якої може бути викликана:

- винятковими погодними умовами і стихійним лихом (ураган, буря, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, землетрус, пожежа, просідання і зсув ґрунту);

- непередбаченими ситуаціями, викликаними діями третіх осіб (страйк, локаут, дія суспільного ворога, оголошена та неоголошена війна, загроза війни, терористичний акт, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, громадська демонстрація, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух);

- умовами, регламентованими державними органами управління, а також повязаними з ліквідацією наслідків, викликаних винятковими погодними умовами і непередбаченими ситуаціями.

Термін виконання зобовязань за договором у такому разі відкладається на строк дії обставин непереборної сили.

Сторона, для якої виконання зобовязань стало неможливим внаслідок дії обставин непереборної сили, має письмово повідомити іншу сторону про початок, тривалість та ймовірну дату припинення дії обставин непереборної сили у триденний строк з дати виникнення цих обставин.

ОСОБА_2 договір набрав чинності з 27.12.2010 та є чинним на дату розгляду справи відповідно до умов пункту 9.4 договору.

Факт виконання позивачем зобовязань за договором у період з 01.03.2014 по 01.08.2014 та з 01.10.2014 по 01.08.2015 підтверджується щомісячними актами прийому - здачі наданих послуг на суму 93 658 грн 80 коп., а саме:

- акт прийму-здачі від 03.04.2014 наданих послуг за березень 2014 року на суму 6 307,20 грн. (а.с.26);

- акт прийму-здачі від 08.05.2014 наданих послуг за квітень 2014 року на суму 6 307,20 грн. (а.с.27);

- акт прийму-здачі від 04.06.2014 наданих послуг за травень 2014 року на суму 6 307,20 грн. (а.с.28);

- акт прийму-здачі від 08.12.2014 наданих послуг за червень 2014 року та за жовтень 2014 року на суму 25 228,80 грн. (а.с.29);

- акт прийму-здачі від 09.01.2015 наданих послуг за грудень 2014 року на суму 6 307,20 грн. (а.с.30);

- акт прийму-здачі від 20.07.2015 наданих послуг за період з 01.01.2015 по 01.07.2015 на суму 37 029,60 грн. (а.с.31);

- акт прийму-здачі від 25.08.2015 наданих послуг за липень 2015 року на суму 6 171,60 грн. (а.с.32).

Зазначені акти скріплені печатками та підписані повноважними представниками сторін без доповнень та зауважень.

На підставі цих актів прийому - здачі наданих послуг, позивачем були надіслані відповідачу наступні рахунки:

- № 740 від 03.04.2014 на суму 6 307,20 грн. (а.с.19), отриманий відповідачем 25.04.2014, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням (зворот а.с.19);

- № 925 від 05.05.2014 на суму 6 307,20 грн. (а.с.20), отриманий відповідачем 26.05.2014, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням (зворот а.с.20);

- № 1161 від 04.06.2014 на суму 6 307,20 грн. (а.с.21), отриманий відповідачем 26.06.2014, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням (зворот а.с.21);

- № 1663 від 08.12.2014 на суму 25 228,80 грн. (а.с.22), отриманий відповідачем 17.06.2015, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням (зворот а.с.22);

- № 419 від 29.05.2015 на суму 6 307,20 грн. (а.с.23), отриманий відповідачем 17.06.2015, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням (зворот а.с.23);

- № 600 від 20.07.2015 на суму 37 029,60 грн. (а.с.24), отриманий відповідачем 19.08.2015, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням (зворот а.с.24).

Відповідач в порушення умов пункту 7.3 договору № ДСВ-12 від 03.11.2010 свої обов'язки щодо оплати отриманих послуг не виконав, зазначені рахунки у встановлений десятиденний термін не оплатив, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість за надані послуги позивачем у період з 01.03.2014 по 01.08.2014 та з 01.10.2014 по 01.08.2015 на суму 93 658 грн 80 коп.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з претензіями № 863-677С-258 від 28.04.2014 (а.с.33), № 863-678С-283 від 28.05.2014 (а.с.35), № 863-681С-331 від 01.07.2014 (а.с.37), № 863-695/С-27 від 30.01.2015 (а.с.39) та № 863-697/К-197 від 15.06.2015 (а.с.40), № 863-671К-251 від 21.08.2015 (а.с.42), № 863-700К-291 від 12.10.2015 (а.с.44) щодо оплати суми заборгованості за надані послуги за договором № ДСВ-12 від 03.11.2010, що підтверджується реєстрами на відправку рекомендованої кореспонденції поштового відділення (а.с.34,36,38,41,43,45).

Відповідач відповіді не надав та оплату заборгованості не здійснив, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду за захистом свого порушеного права та законного інтересу з викладеними вище позовними вимогами.

Відповідач у справі заперечує проти вимог позивача з підстав викладених вище у відзиві.

Під час розгляду справи, на обґрунтування своїх доводів позивач надав кошториси на відшкодування витрат з утримання технологічних мереж на 2014 рік, 2015 рік та 2016 рік, копію листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 3315/26/61-14 від 11.12.2014 (а.с.74-77), в якому, зокрема, зазначено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (далі - НКРЕ) та територіальні підрозділи НКРЕ знаходяться у процесі ліквідації, у звязку з цим у вересні 2014 року всіма територіальними підрозділами НКРЕ було здано під розпис печатки.

Таким чином, враховуючи зазначене, кошторис вважається затвердженим при наявності підпису начальника територіального підрозділу НКРЕ, або особи, яка є виконуючим обовязки начальника територіального підрозділу НКРЕ.

Дослідивши в судовому засіданні подані позивачем кошториси, суд встановив, що кошторис витрат на утримання технологічних електромереж на 2014 рік підписаний представником Власника мереж за договором № ДС-12 від 03.11.2010, позивачем у справі та погоджено керівником Користувача, відповідача у справі, та 30.10.2013 погоджено начальником відділу НКРЕ у Луганській області ОСОБА_3 (а.с.74).

Кошторис витрат на утримання технологічних електромереж на 2015 рік підписаний Власником мереж, погоджено відповідачем у справі та 15.01.2015 погоджено головним спеціалістом сектору НКРЕКП у Луганській області ОСОБА_4 (а.с.75).

Відповідач доповнюючи свої заперечення вважає, що наданий позивачем кошторис витрат на утримання технологічних електромереж на 2015 рік не затверджений у порядку, встановленим пунктом 2.5 Методики, а, тому, не може бути належним доказом понесених позивачем витрат у 2015 році.

Відповідач стверджує, що єдиним доказом належного узгодження цього кошторису є його узгодження саме уповноваженою на 15.01.2015 особою. Цією особою 15.01.2015 був начальник відділу НКРЕ у Луганській області ОСОБА_3 Також, форма кошторису передбачає скріплення його печаткою узгоджувального органу, яка відсутня.

Крім того, відповідач зазначив, що з квітня 2014 року на сході України, у тому числі у Луганській області, розпочалося проведення антитерористичної операції (далі - АТО) по звільненню контрольованих незаконними озброєними злочинними формуваннями більшості районів Луганської області, у тому числі м. Луганська. Правопорушення, вчинювані озброєними організованими злочинними угрупованнями та окремими фізичними особами, створили загрозу життю і здоровю (у тому числі майна ТОВ «ЛЕО», відповідача у справі), обмежили свободу пересування територією Луганської області. В липні 2014 року невідомі озброєні особи захопили адміністративну будівлю ТОВ «ЛЕО», яка розташована за адресою: м. Луганськ, вул. Котельникова, буд.1 та інші обєкти, які належать відповідачу як у самому м. Луганську, так і по іншим місцям Луганської області (м. Краснодон, м. Красний Луч, м. Алчевськ, м. Стаханов, м. Свердловськ, м. Первомайськ, м. Кіровськ, м. Антрацит, м. Ровеньки). Зважаючи на такі складні обставини, керівництвом відповідача було прийняте рішення про переміщення працівників апарату управління на підконтрольну державними та правоохоронними органами територію Луганської області до м. Старобільськ, де вони працюють і до цього часу (копія наказу від 16.07.2014 № 126к-05/1 додається). Усі вищевикладені обставини стали причиною настання для ТОВ «ЛЕО» форс мажорних обставин по виконанню договірних зобовязань перед контрагентами, у тому числі перед позивачем.

Відповідач листом від 15.07.2014 № 01-29/3/2212 повідомив позивача про початок та ймовірну дату припинення форс мажорних обставин, що, у свою чергу, відповідно до умов договору, є підставою для звільнення відповідача від виконання зобовязань за договором до закінчення форс мажорних обставин (а.с.197).

Оскільки умовами договору підтвердження обставин непереборної сили (форс - мажору) не передбачено, на обґрунтування своїх доводів відповідач надав сертифікат Торгово промислової палати України (далі - ТПП України) про форс мажорні обставини № 2563 від 22.08.2014, отриманий відповідно до умов договору № 3969/02 від 28.03.2007 укладеного між ТОВ «ЛЕО» та Державним підприємством «Енергоринок» про купівлю електричної енергії, та сертифікат ТПП України про форс мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 5494 від 01.12.2014, отриманий відповідно до умов договору № 14 від 31.12.2006 укладеного між ТОВ «ЛЕО» та ВАТ «Рубіжанський картонно тарний комбінат» про постачання електричної енергії, які залучені до матеріалів справи.

Позивач з доводами відповідача не погодився, посилаючись на наявність узгоджених кошторисів на 2014 рік та 2015 рік та надав за супровідним листом № 863-593К-395 від 30.11.2015 документи, які залучені до матеріалів справи, а саме:

- копію наказу НКРЕКП № 2 від 05.01.2015 на підтвердження повноважень особи ОСОБА_5, яка затвердила та підписала кошторис витрат на утримання технологічних електричних мереж у 2015 році від НКРЕКП у Луганській області;

- копію листа НКРЕ № 200/15/47-15 від 30.11.2015, копію наказу НКРЕ № 353-к від 04.05.2012, копію наказу № 6-к від 15.01.2015 на підтвердження повноважень начальника відділу НКРЕКП Луганської області ОСОБА_3І, який затвердив та підписав кошторис на утримання технологічних електричних мереж у 2014 році від НКРЕКП у Луганській області;

- копію довіреності № 863/10 від 15.01.2013 на підтвердження повноважень заступника технічного директора з основних фондів та енергозабезпечення ОСОБА_6, який затвердив та підписав кошторис витрат на утримання технологічних електричних мереж у 2014 році від власника мереж;

- копію довіреності № 863-42 від 01.01.2015 на підтвердження повноважень заступника технічного директора з основних фондів та енергозабезпечення ОСОБА_7, який затвердив та підписав кошторис витрат на утримання технологічних електричних мереж у 2015 році від власника мереж.

Також, позивач, посилаючись на статтю 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», зазначив, що єдиним належним доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс мажору) є сертифікат ТПП України.

Під час розгляду справи, судом зясовано, що Указ Президента України № 1059 від 23.11.2011, яким затверджено Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (далі - НКРЕ), втратив чинність згідно з Указом Президента України № 693/2014 від 27.08.2014 «Про ліквідацію Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики».

03.09.2014 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі - ЄДР) про те, що НКРЕ перебуває у стані припинення (а.с.20). Процес ліквідації триває.

Згідно з випискою з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців місцезнаходження ПАТ «Луганськтепловоз», позивача у справі, м. Сєвєродонецьк Луганської області , вул. Гагаріна, буд.52Б (а.с.46).

Юридична адреса ТОВ «ЛЕО», відповідача у справі, згідно з витягом з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців є: м. Луганськ, кв. Гайового, буд.35А.

Проте, відповідно до наказу ТОВ «ЛЕО» № 126К-0511 від 16.07.2014 (а.с.199), у звязку з виробничою необхідністю, викликаною проведення антитерористичної операції на території м. Луганська, з 16.07.2014 переміщені та встановлені робочі місця працівникам апарату управління у Старобільському районі Луганської області.

Під час судового розгляду справи докази часткової або повної сплати суми боргу відповідач не надав.

Оцінивши фактичні обставини, подані сторонами у справі докази, вислухавши в судовому засіданні представника позивача у справі, суд вважає вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Фактичні обставини свідчать, що правовідносини між сторонами за позовом виникли із договору про спільне використання технологічних мереж № ДС-12 від 03.11.2010, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг та регулюється положеннями глави 63 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), глав 19-22 Господарського кодексу України (далі ГК України).

Оскільки цей договір стосується транзиту електричної енергії, до правовідносин сторін за договором застосовуються положення Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28 (зі змінами та доповненнями (далі - ПКЕЕ) та Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, затвердженої постановою НКРЕ від 12.06.2008 № 691 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.08.2008 за № 732/15423 (далі - Методика).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності з правилами статей 43, 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Матеріали справи свідчать, що позивач надав відповідачу послуги, передбачені договором про спільне використання технологічних мереж № ДСВ-12 від 03.11.2010, обсяги та вартість переданої позивачем в мережі відповідача електричної енергії у період з 01.03.2014 по 01.08.2014 та з 01.10.2014 по 01.08.2015 підтверджені відповідними актами прийому здачі наданих послуг, підписаними сторонами без зауважень (а.с.26-32).

Отже, у відповідача претензій щодо наданих позивачем послуг не має.

Після підписання актів прийому здачі наданих послуг, позивач у відповідності з пунктом 7.3 договору виставив відповідачу відповідні рахунки (а.с.19-25) на загальну суму 93 658 грн 80 коп., які відповідач отримав, але в установлений договором 10-денний термін не оплатив.

Факт отримання відповідачем рахунків підтверджений рекомендованими повідомленнями про вручення останньому поштового відправлення.

Відповідач заперечень щодо вартості послуг, зазначеної в отриманих рахунках не надав.

Проте, проти заявлених позивачем вимог відповідач заперечує, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з підстав зазначених вище.

Судом відхиляються твердження відповідача, що зобовязання з оплати послуг отриманих ним від позивача у період з березня по грудень 2014 року на підставі договору про спільне використання технологічних мереж № ДС-12 від 03.11.2010 не можуть бути предметом судового розгляду, у звязку з форс мажорними обставинами, до яких, на його думку, відноситься проведення антитерористичної операції (далі - АТО) на сході України.

Так, ОСОБА_2 України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII визначає заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення АТО та осіб, які проживають у зоні проведення АТО або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 1 цього Закону визначено, що Період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

ОСОБА_2 не містить норми, якою було б визначено, що проведення АТО є форс мажорними обставинами.

Статтею 10 цього Закону встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Згідно з пунктом 6.2 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого Рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 № 44(5), форс мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, податковим та/чи іншим зобовязанням/обовязком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Відповідач не надав доказів звернення до ТПП України щодо засвідчення обставин форс мажору, передбаченими умовами договору про спільне використання технологічних мереж № ДСВ-12 від 03.11.2010, на підставі якого заявлено цей позов.

Подані ним сертифікати ТПП України № 2563 від 22.08.2014 та № 5494/05-4 від 01.12.2014 про настання форс мажорних обставин стосуються обставин, що передбачені умовами інших договорів, а саме: № 3969/02 про купівлю електричної енергії від 28.03.2007 укладеного між ТОВ «ЛЕО» та Державним підприємством «Енергоринок», та № 14 від 31.12.2006 про постачання електричної енергії укладеного між ТОВ «ЛЕО» та ВАТ «Рубіжанський картонно тарний комбінат», а тому в силу статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не можуть бути належними, допустимими доказами форс мажорних обставин за умовами договору про спільне використання технологічних мереж № ДСВ-12 від 03.11.2010.

Також судом не приймаються доводи відповідача, що кошторис витрат позивача на утримання технологічних електричних мереж на 2015 рік було проведено з порушенням встановленого законодавством порядку та відповідно не може бути підтвердженням понесених позивачем витрат у 2015 році з огляду на наступне.

Пунктом 6.32 ПКЕЕ передбачено, що Фактичні обґрунтовані витрати на утримання технологічних електричних мереж відшкодовуються власнику електричних мереж відповідно до його кошторису витрат на здійснення цієї діяльності. У разі використання електропередавальною організацією, яка здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території, мереж споживача (основного споживача) останній погоджує кошторис обґрунтованих витрат у відповідному територіальному представництві НКРЕ. Узгоджений з територіальним представництвом НКРЕ кошторис витрат є невід'ємним додатком до договору про спільне використання технологічних електричних мереж.

У свою чергу, пункт 2.5 Методики передбачає, що погоджений територіальним представництвом НКРЕ кошторис витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання та/або зміни до нього надаються власником мереж електропередавальній організації не пізніше ніж за 2 місяці до закінчення поточного календарного року. Узгоджений з територіальним представництвом НКРЕ кошторис витрат є додатком до договору про спільне використання технологічних електричних мереж, укладеного згідно з ПКЕЕ.

Із матеріалів справи вбачається, що кошторис витрат позивача на утримання технологічних мереж на 2014 рік погоджений начальником відділу НКРЕ у Луганській області ОСОБА_3 30.10.2013, як і встановлено вищезазначеними нормами законодавства (а.с.74).

Кошторис витрат позивача на утримання технологічних мереж на 2015 рік узгоджений 15.01.2015 головним спеціалістом сектору НКРЕКП у Луганській області ОСОБА_4 (а.с.75).

Форма кошторису не передбачає скріплення погодження печаткою територіального представництва НКРЕ.

Суд вважає узгодження кошторису на 2015 рік уповноваженою особою з огляду на наступне.

Указом Президента України «Про ліквідацію Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики» від 27.08.2014 № 693/2014 ліквідовано НКРЕ та визнано таким, що втратив чинність Указ Президента України від 23.11.2011 № 1059 «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики», яким затверджено Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Процес ліквідації НКРЕ триває. У вересні 2014 року всіма територіальними підрозділами було здано печатки.

На підставі наказу НКРЕ від 01.09.2014 №470 «Про затвердження Плану заходів, повязаних з ліквідацією НКРЕ» начальника відділу НКРЕ у Луганській області ОСОБА_3І відповідно до наказу № 6-к від 15.01.2015 звільнено 15.01.2015 (а.с.190).

Указом Президента України «Про затвердження Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг» від 10.09.2014 № 715/2014 затверджено Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП).

Згідно з пунктом 1 цього Положення НКРЕКП є органом державного регулювання діяльності у сфері енергетики та комунальних послуг.

Отже, функції НКРЕ у сфері енергетики виконує НКРЕКП.

З метою належного забезпечення виконання функцій державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Донецькій та Луганській областях, у звязку з відсутністю керівників структурних підрозділів у цих областях НКРЕКП наказом № 2 від 05.01.2015 надано право підпису документів, необхідних для забезпечення виконання функціональних обовязків територіальних підрозділів, до призначення керівників територіальних структурних підрозділів головним спеціалістом, в тому числі ОСОБА_4 головному спеціалісту сектору НКРЕКП у Луганській області (а.с.186).

Отже, повноваження ОСОБА_4 підтверджені належним чином.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості у сумі 93 658 грн 80 коп. за надані послуги у період з 01.03.2014 по 01.08.2014 та з 01.10.2014 по 01.08.2015 за договором про спільне використання технологічних мереж № ДСВ-12 від 03.11.2010, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 1 404 грн 88 коп. слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», 91021, м. Луганськ, кв. Гайового, буд.35А, ідентифікаційний код 31443937 на користь Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз», вул. Гагаріна, буд.52-Б, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93406, ідентифікаційний код 05763797 заборгованість на суму 93 658 грн 80 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1 404 грн 88 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо не було подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено і підписано 25.12.2015.

Суддя Р.Є. Якушенко