ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24 грудня 2015 р. Справа № 903/1284/15
Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання Шевчук С.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (представник за дов. № 4570 від 12.12.2014 р.)

від відповідача: н/з

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні господарського суду Волинської області справу за позовом публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Волинської філії до Управління Державної автомобільної інспекції Управління МВС України у Волинській області про стягнення 20870,30 грн.

В судовому засіданні 24.12.2015 р. у відповідності до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Укртелеком в особі Волинської філії звернулось в суд з позовом до Управління Державної автомобільної інспекції Управління МВС України у Волинській області про стягнення 20870,30 грн.

Позов мотивувало тим, що 31.12.2009 р. між публічним акціонерним товариством Укртелеком в особі Волинської філії та Управлінням Державної автомобільної інспекції Управління МВС України у Волинській області укладено договір № 55-6-05/721/2 про надання послуг бізнес мережі.

На виконання умов договору позивач повністю виконав свої зобовязання, а саме надав телекомунікаційні послуги з липня по жовтень на загальну суму 31312,99 грн.

Відповідач частково оплатив наданні послуги на загальну суму 11302,07 грн.

Беручи до уваги викладене, публічне акціонерне товариство Укртелеком в особі Волинської філії просило суд стягнути з Управління Державної автомобільної інспекції Управління МВС України у Волинській області 20870,30 грн. з них: 20010,92 грн. основного боргу, 442,51 грн. пені, 306,34 інфляційних втрат, 110,53 грн. 3% річних.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала на виконання вимог ухвали суду подала документи.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 27).

Представник позивача не заперечила про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 24.12.2015 р. за відсутності представника відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та з огляду на встановлений статтею 69 ГПК України строк вирішення спору.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.12.2009 р. між публічним акціонерним товариством Укртелеком в особі Волинської філії та Управлінням Державної автомобільної інспекції Управління МВС України у Волинській області укладено договір № 55-6-05/721/2 про надання послуг бізнес мережі (а.с.7-11).

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з договору. Між сторонами зобовязання виникли з договору від № 55-6-05/721/2 від 31.12.2009 р. (а.с.7-11).

Відповідно до п.1.1. договору в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, оператор надає бізнес абоненту телекомунікаційні послуги бізнес-мережі, а бізнес-абонент отримує зазначенні послуги та сплачує їх вартість.

№ 55-6-05/721/2 від 31.12.2009 р. перелік та опис послуг, спеціальні умови організації, технічні характеристики та порядок надання послуг Бізнес-абоненту визначаються в окремих додаткових угодах до цього Договору.

Згідно п.4.5.1. договору бізнес-абонент для одержання послуг проводить щомісячно, до 20 числа поточного місяця попередню оплату їх вартості в розмірі не менше суми послуг, наданих наданих у попередньому розрахунковому періоді, з подальшим перерахунком (до 10числа місяця, що настає після розрахункового періоду) виходячи з фактично наданих послуг.

У відповідності до ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст. 903 ЦК України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.п. 4.2. договору за домовленістю сторін встановлена система розрахунків за кредитною оплатою шляхом щомісячної, не пізніше 10 числа місяця, що наступає за розрахунковим, оператор виставляє бізнес-абоненту рахунок для оплати вартості наданих послуг. Розрахунковим місяцем вважається кожний календарний місяць, у межах якого надавались послуги.

Відповідно до умов договору позивач надавав телекомунікаційні послуги своєчасно та з дотриманням норм ЗУ Про телекомунікації, Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг затверджених постановою КМУ №295 від 11.04.2012 р. і умов даного договору.

Для оплати наданих послуг замовнику виставлялися єдині рахунки (п. 74 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012), що є одночасно і актами передавання-приймання виконаних робіт.

Відповідно до ч.1 ст. 68 ЗУ Про телекомунікації від 18.11.2003 № 1280-IV розрахунки за телекомунікаційні послуги здійснюються на умовах договору про надання телекомунікаційних послуг між оператором, провайдером телекомунікацій та споживачем або без договору за готівкову оплату чи за допомогою карток тощо в разі одержання споживачем замовленої за передоплатою (авансованої) послуги за тарифами, затвердженими згідно із законодавством.

Позивачем були виставлені рахунки на оплату телекомунікаційних послуг. Відповідач частково здійснив проплату наданих рахунків.

Беручи до уваги викладене у відповідності до виставлених рахунків та поданої бухгалтерської довідки нарахована позивачем сума основного бору підлягає до задоволення у сумі 20010,92 грн.

Відповідно до п.5.1., 5.2. за невиконання чи неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність передбачену чинним законодавством України. У разі затримки оплати за наданні бізнес-абонентам нараховується пеня з 1 числа місяця, другого за розрахунковим. Пеня нараховується на суму заборгованості облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожну добу затримки оплати. При неповній оплаті боргу бізнес абонентом в першу чергу погашається сума пені.

У відповідності до умов даного договору позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 442,51 грн.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати перевіривши розрахунок позивача стосовно нарахування пені суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. (ст. 625 ЦК України).

За неналежне виконання грошових зобовязань позивач нарахував відповідачу 3 % річних в сумі 110,53 грн. та 306,34 грн. інфляційних витрат.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати перевіривши розрахунок позивача стосовно нарахування 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 ЦК України). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори) (ст. 202 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 193 ГК України та ст.ст. 525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку про підставність та обґрунтованість предявленого позивачем до відповідача позову, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 20870,30 грн. з них: 20010,92 грн. основного боргу, 442,51 грн. пені, 306,34 грн. інфляційних втрат,110,53 грн. 3% річних.

При звернені до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 1827,00 грн.(згідно платіжного доручення №6226 від 01.07.2015р.).

Згідно пп.1 п.2 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» (в редакції від 01.09.2015р.) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру позивач сплачує судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

В прохальній частинні позовної заяви позивач просив суд повернути надмірно сплачений судовий збір в розмірі 609,00 грн.

Відповідно до п.1 ст.7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду зокрема в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин позиву підлягає поверненню надмірно сплачений судовий збір в розмірі 609,00 грн.

Оскільки, спір до суду доведений з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 1 218, 00 грн. згідно ст. 49 ГПК України слід покласти на нього.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Управління Державної автомобільної інспекції Управління МВС України у Волинській області на користь публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Волинської філії 20870,30 грн. (двадцять тисяч вісімсот сімдесят гривень тридцять копійок) з них: (20010,92 грн. основного боргу, 442,51 грн. пені, 306,34 грн. інфляційних втрат,110,53 грн. 3% річних) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 218,00 (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень).

Управлінню державної казначейської служби України у Волинській області повернути публічному акціонерному товариству Укртелеком в особі Волинської філії (р/р 7 в Волинській обласній дирекції ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» м. Луцьк, МФО 380805, ) з Державного бюджету 609,00 грн. (шістсот девять гривень) надмірно сплаченого судового збору згідно платіжного доручення №6226 від 01.07.2015р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через господарський суд Волинської області до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.12.2015 р.

Суддя І. О. Гарбар