РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2015Справа №910/28206/15
За позовом Професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України

до Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК"

про стягнення 527 534,25 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 253 від 15.10.2015)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач Професійна спілка атестованих працівників органів внутрішніх справ України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" про стягнення 527 534,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору банківського вкладу № 75/1/1 та договору банківського рахунку від 15.09.2014 р. № 8210-ЮР.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2015 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі № 910/28206/15, розгляд справи призначено на 24.11.2015.

У судовому засіданні 24.11.2015 р. представник позивача надав документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2015 р. розгляд справи відкладено на 10.12.2015 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

07.12.2015 р. через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У поданому відзиві відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що вклад у розмірі 500 000,00 грн. був повернутий позивачу 25.12.2014 р. шляхом перерахування із його депозитного рахунку № 8210 на його поточний рахунок № 8210. Крім того, на поточний рахунок №8210 було сплачено відсотки по банківському вкладу у розмірі 7 561,64 грн.

Також відповідач зазначив, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 13 лютого 2015 року № 105 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 13.02.2015 прийнято рішення № 30 про запровадження з 14.02.2015 p. тимчасової адміністрації .

У судовому засіданні 10.12.2015 р. представник позивача надав письмові пояснення по справі, у яких зазначив, що 18.06.2015 р. було підготовлене платіжне доручення № 1 про перерахування депозиту в сумі 511 000,00 грн. з AT «Златобанк» на рахунок ПАТ«ОСОБА_2 Дніпро», яке, за твердженням позивача відповідач відмовився отримати, а тому вказане платіжне доручення було направлено відповідачу поштою, однак виконане не було.

Також позивачем надано довідку-розрахунок нарахованих процентів по депозиту, сума яких складає 27 534,25 грн.

У судовому засіданні представник позивача просив розглядати вказану довідку як заяву про зменшення розміру позовних вимог до 511 000,00 грн.

Однак, з цього приводу суд зазначає, що відповідно ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Однак, письмові пояснення та довідка-розрахунок не можуть розцінюватись судом як заява про зменшення розміру позовних вимог.

Більше того, з довідки-розрахунку не вбачається такого зменшення, сума нарахованих процентів є такою ж, як і у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2015 р. розгляд справи відкладено на 24.12.2015 р. на підставі ст. 77 господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 24.12.2015 р. представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 24.12.2015 р. не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 24.12.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.09.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» (далі банк) та Професійною спілкою атестованих працівників органів внутрішніх справ України (далі клієнт) укладено договір банківського рахунку № 8210-ЮР (далі Договір банківського рахунку), відповідно до п. 1.1 якого на умовах, в порядку та строки, зазначені в цьому Договорі, банк відкриває клієнту поточний/і рахунок/ки у національній та/або іноземній валюті (далі - рахунок/рахунки) на підставі окремої/их заяви/заяв клієнта, з метою надання послуг щодо здійснення розрахунково-касового обслуговування клієнта з використанням платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України та умов цього Договору, а клієнт здійснює оплату наданих банком за цим Договором послуг згідно з тарифами на послуги на розрахунково-касове обслуговування юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців AT « ЗЛАТОБАНК».

25.09.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» (далі банк) та Професійною спілкою атестованих працівників органів внутрішніх справ України (далі вкладник) укладено договір банківського вкладу № 75/1/1 (далі - Договір вкладу).

Відповідно до п. 1.1. Договору вкладу, вкладник згідно з чинним законодавством України перераховує, а банк приймає на відкритий вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № 8210 суму грошових коштів в гривні у розмірі 500 000,00 грн.

Строк розміщення вкладу встановлюється з 25 вересня 2014 року до 25 листопада 2014 року (п. 1.3 Договору вкладу).

Згідно з п. 3.2 Договору вкладу, нарахування процентів на вклад починається з дня, наступного за днем надходження вкладу на рахунок, та закінчується днем, який передує дню повернення вкладу вкладнику або дню списання суми вкладу з підстав, передбачених цим Договором або законодавством України.

Положеннями п. 2.3 Договору встановлено, що повернення вкладу здійснюється банком в безготівковій формі на поточний рахунок вкладника, зазначений в п. 10 цього Договору або на інший поточний рахунок вкладника, зазначений ним у відповідній письмовій заяві.

Додатковою угодою № 75/1/1/1 від 25.1.2014 до Договору вкладу сторони домовились продовжити строк депозиту з 25.11.2014 р. до 25.12.2014 р.

Відповідно до п. 4.1.5 Договору вкладу (в редакції Додаткової угоди № 75/1/1/1 від 25.1.2014), після закінчення строку вкладу, а саме не пізніше 25.12.2015 року повернути вкладнику суму вкладу та сплатити проценти по вкладу в порядку, встановленому чинним законодавством України та умовами цього Договору, та за умови, що майнові права на вклад за цим Договором та/або Генеральним договором не знаходяться у заставі та (або) не обтяжені іншими договірними зобов'язаннями чи зобов'язаннями, які виникають в силу закону.

За твердженням позивача, ним належним чином виконані зобовязання за Договором вкладу.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом зазначає, що відповідачем в порушення умов Договору вкладу не сплачено суму вкладу.

Також позивач зазначає, що з 25.12.2014 р. відповідач не виконує зобовязання за договором банківського рахунку № 8210-ЮР, та відмовляється від обслуговування відкритого у відповідача рахунку.

У звязку з наведеним вище, позивач звернувся з даним позовом до суду, у якому просить зобовязати відповідача перерахувати позивачу грошову суму в розмірі 527 534,25 грн., з яких 500 000,00 грн. сума залишку вкладу, 27 534,25 грн. відсотки річних за користування вкладом.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України Про банки і банківську діяльність вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалося вище, Додатковою угодою № 75/1/1/1 до Договору вкладу сторони продовжили строк залучення депозитного вкладу.

Як зазначалось вище, відповідно до п. 2.3 Договору вкладу, повернення вкладу здійснюється банком в безготівковій формі на поточний рахунок вкладника, зазначений в п. 10 цього Договору або на інший поточний рахунок вкладника, зазначений ним у відповідній письмовій заяві.

Як вбачається з п. 10 Договору вкладу, рахунком, на який банк повинен повернути суму вкладу є № 8210.

Як вбачається з доказів, наявних у матеріалах справи, зокрема з банківських виписок по рахунку позивача № 8210, 25.12.2014 р. відповідачем повернуто позивачу суму вкладу у розмірі 500 000,00 грн. на рахунок, визначений сторонами у Договорі вкладу.

Крім того, 25.12.2014 р. відповідачем також сплачено суму процентів за користування вкладом, яка також була перерахована на рахунок позивача № 8210.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується належне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань за Договором вкладу.

Твердження позивача про невиконання умов Договору вкладу, неповернення суми вкладу та неповернення процентів, нарахованих на суму вкладу є необґрунтованими та спростовуються доказами наявними в матеріалах справи.

Крім того, позивач також зазначає, що відповідач порушує взяті на себе зобовязання за Договором банківського рахунку № 8210-ЮР.

Так, позивач зазначає, що 08.09.2015 р. на адресу відповідача було направлено платіжне доручення № 1 від 18.06.2015 р. на суму 511 000,00 грн. про перерахування з поточного рахунку позивач № 8210, відкритого у відповідача, на рахунок позивача, відкритий у ПАТ «ОСОБА_2 ДНІПРО» грошову суму у розмірі 511 000,00 грн. з призначенням платежу «перерахування коштів з рахунку на рахунок».

Однак, в порушення умов Договору банківського рахунку № 8210-ЮР зазначене платіжне доручення відповідачем виконане не було.

Відповідно до ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

За приписами частини 3 статті 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно зі ст. 8.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів (п. 8.4 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні").

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до п. 22.7 ст. 22 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні у разі відмови з будь-яких причин у прийнятті розрахункового документа банк має повернути його ініціатору не пізніше наступного операційного дня банку із зазначенням причини повернення.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Проте, як встановлено судом, на підставі постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015 № 105 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015 № 30 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Златобанк», згідно з яким у Банку з 14.02.2015 по 13.05.2015 (включно) запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду.

Вказана інформація міститься на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб всесвітньої мережі Інтернет (http://www.fg.gov.ua), та у відповідності до ст. 35 ГПК України є загальновідомою та не потребує доказування.

В подальшому 12.05.2015 р. Правління Національного банку України прийняло постанову № 310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК».

13.05.2015 р. Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 99 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ним встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Ліквідацією банку є процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства (ст. 2 вищевказаного закону).

Відповідно до ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Також, згідно зі ст. 46 вищевказаного закону, з дня призначення уповноваженої особи фонду: 1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту); 2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; 3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; 4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; 5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю; 6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону; 7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", під яким розуміється юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Як було зазначено вище, матеріалами справи підтверджується факт існування на рахунку позивача, відкритому у відповідача грошових коштів у розмірі 511 000,00 грн., які позивач просив перерахувати відповідно до платіжного доручення № 1 від 18.06.2015 р., Таким чином, позивач є кредитором банку у розумінні Закону України "Про банки і банківську діяльність", що знаходить своє відображення у письмових доказах, наявних у матеріалах даної справи.

Враховуючи те, що 28.08.2015 р. Правління Національного банку України прийняло постанову № 310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК», у даному випадку позивач виступає кредитором відповідача за майновою вимогою зі сплати йому заборгованості за договором банківського рахунка і на нього поширюються обмеження, встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Аналогічну правову позицію наведено у постановах Верховного Суду України від 25.03.2015 у справі №3-24гс15 та від 01.04.2015 у справі №3-25гс15.

Після запровадження у банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку) та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку, з дотриманням принципів черговості, передбаченої ст. 52 цього Закону, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача не підлягають задоволенню.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач не позбавлений можливості захистити свої майнові права за договором банківського рахунку в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Враховуючи вищенаведене, положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 29.12.2015 р.

Суддя С.О. Турчин