РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2015Справа №910/26916/15

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "УКРІНТРОСЕРВІС";

до відповідача-1: публічного акціонерного товариства "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ";

до відповідача-2: товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА-СПОРТ К З";

про: стягнення 32.504,92 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Мироновська А.О. - за довіреністю від 26.03.2015 № б/н;

відповідача-1: не з'явилися;

відповідача-2: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРІНТРОСЕРВІС" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до публічного акціонерного товариства "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" та товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА-СПОРТ К З" про стягнення 32.504,92 грн заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем-1 порушено грошове зобов'язання за укладеним між ними договором поставки товару від 05.01.2015 № 94 з подальшим укладанням додаткової угоди від 03.03.2015 № 1 до вказаного договору, у зв'язку із чим у відповідача-1 перед позивачем виникла заборгованість в сумі 32.504,92 грн, яка складається з суми основної заборгованості - 27.045,54 грн, пені - 5.201,53 грн, 3 % річних - 257,85 грн.

З метою забезпечення виконання відповідачем-1 грошових зобов'язань перед позивачем за додатковою угодою від 03.03.2015 № 1 до договору поставки товару від 05.01.2015 № 94, між позивачем та відповідачем-2 укладено договір поруки від 03.03.2015 № б/н, за умовами якого відповідач-2 забезпечив виконання відповідачем-1 зобов'язання за додатковою угодою від 03.03.2015 № 1 до договору поставки товару від 05.01.2015 № 94.

Однак, як вказує позивач, відповідач-2 своїх зобов'язань, взятих на себе за договором поруки від 03.03.2015 № б/н, на вимогу позивача не виконав.

З урахуванням наведених вище обставин, позивач звернувся до господарського суду за захистом своїх порушених прав шляхом стягнення солідарно з відповідачів суми заборгованості в розмірі 32.504,92 грн, яка складається з суми основної заборгованості - 27.045,54 грн, пені - 5.201,53 грн, 3 % річних - 257,85 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.10.2015 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/26916/15.

Винесені судом ухвали у даній справі надсилалися відповідачам на адресу їх місцезнаходження, які відповідають відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Більш того, у матеріалах даної справи містяться повідомлення поштового зв'язку про вручення уповноваженим особам відповідачів поштових відправлень суду. Таким чином, враховуючи викладене, відповідачі, у розумінні ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідач-1 скориставшись своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю з урахуванням того, що позивачем, всупереч умовам п. 3.4.1 укладеного договору поставки товару від 05.01.2015 № 94, не подано до суду доказів, які підтверджують факт надання відповідачу-1 документів, які необхідно надати при поставці товару, зокрема, рахунків, виставлених за поставлений товар. Таким чином, відповідачем-1 не були порушені умови договору в частині сплати за поставлений товар, оскільки згідно п. 6 додаткової угоди від 03.03.2015 № 1 до договору поставки товару від 05.01.2015 № 94 при простроченні надання позивачем оригіналів документів, зазначених в п. 3.4.1 договору поставки, термін оплати для відповідача-1 збільшується на термін прострочення надання наведених документів. Відповідач-1 вважає неправомірним стягнення пені за договором поставки оскільки п. 10.6 договору не передбачений розмір пені, які відповідач-1 повинен сплатити на користь позивача в разі порушення термінів оплати за товар. Крім того, дії позивача в порушення норм ст.ст. 15 ГПК України щодо штучної зміни місця слухання справи, на думку відповідача-1 не можуть не вплинути на об'єктивність вирішення спору та завдають відповідачу-2 додаткові матеріальні витрати.

Представник позивача в поданих до суду письмових поясненнях зазначає, що відповідно до умов договору поставки товару від 05.01.2015 № 94 документи, на які посилається відповідач-1 у відзиві, як на такі, що не надані позивачем, надаються разом з поставкою товару, а не надсилаються окремо поштою, як стверджує відповідач-1. Надсилання вказаних документів поштою не може вважатись належним виконанням умов договору поставки, оскільки самим договором передбачено надання цих документів разом із поставкою товару. Також позивач зазначає, що розмір пені прямо не встановлений договором, проте, договором передбачено її максимальний розмір, за яким позивачем і здійснено розрахунок пені. Крім того, для поручительства не вимагається наявність договірних відносин між боржником та поручителем.

До господарського суду м. Києва надійшла заява представника позивача про відмову від позову в частині позовних вимог до відповідача-2, оскільки позивач не скористався правом вимоги до поручителя в порядку, передбаченому п. 5.5 договору поруки від 03.03.2015 № б/н з дня виникнення у кредитора права вимоги.

В судовому засіданні 14.12.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважного представника позивача по суті даного спору та дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з обмеженою відповідальністю "УКРІНТРОСЕРВІС", як постачальником, (далі - позивач) та публічного акціонерного товариства "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ", як покупцем, (далі - відповідач-1) укладено договір поставки товару від 05.01.2015 № 94 з подальшим укладанням додаткової угоди від 03.03.2015 № 1 (далі - Договір).

У відповідності до предмету Договору позивач зобов'язується передати у власність (поставити) відповідачеві-1 товар в асортименті та за цінами, вказаними у додатку (специфікації) та додаткових угодах до Договору, а останній зобов'язується відповідно до умов Договору прийняти та оплатити цей товар (п. 1.1 Договору).

Відповідач здійснює оплату за фактичну кількість поставленого товару з відстрочкою п'ятнадцять календарних днів з моменту підписання акту прийому-передачі та за умови виконання п. 3.4, 4.1.3-4.1.5, 4.1.8.

У відповідності до п. 10.6 Договору у разі порушення термінів оплати за поставлений товар згідно даного Договору більше десяти календарних днів відповідач-2 сплачує позивачу пеню згідно діючого законодавства України від суми несплаченого товару за кожен день прострочення, починаючи з одинадцятого календарного дня прострочення.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з поставки товару, відтак, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 54 Цивільного кодексу України.

Приписом ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивачем поставлено, а відповідачем-1 отримано товар загальною вартістю 34.104,00 грн. Наведений факт підтверджується видатковою накладною від 20.05.2015 № 112, яка підписана сторонами та наявна в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії. В подальшому між сторонами спору затверджено зміну ціни Договору, яка становить 27.045,54 грн .

З метою забезпечення виконання відповідачем-1 грошових зобов'язань перед позивачем за додатковою угодою від 03.03.2015 № 1 до договору поставки товару від 05.01.2015 № 94, між позивачем та відповідачем-2 укладено договір поруки від 03.03.2015 № б/н, за умовами якого відповідач-2 забезпечив виконання відповідачем-1 зобов'язання за додатковою угодою від 03.03.2015 № 1 до договору поставки товару від 05.01.2015 № 94.

Однак, як вказує позивач, відповідач-2 своїх зобов'язань, взятих на себе за договором поруки від 03.03.2015 № б/н, на вимогу позивача не виконав.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення відповідачами грошових зобов'язань за договорами поставки та поруки. Вказана обставина призвела до звернення позивача до суду шляхом стягнення солідарно з відповідачів суми заборгованості в розмірі 32.504,92 грн, яка складається з суми основної заборгованості - 27.045,54 грн, пені - 5.201,53 грн, 3 % річних - 257,85 грн.

До господарського суду м. Києва надійшла заява представника позивача про відмову в частині позовних вимог до відповідача-2, оскільки позивач не скористався правом вимоги до поручителя в порядку, передбаченому п. 5.5 договору поруки від 03.03.2015 № б/н з дня виникнення у кредитора права вимоги.

Відповідно до п. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Дослідивши вказану вище заяву позивача, перевіривши повноваження останнього на вчинення таких дій та документи наявні у матеріалах даної справи, суд дійшов висновку, що вказана заява не суперечить законодавству та не порушує інтереси інших осіб, а відтак, суд приймає заяву позивача про відмову від позову в частині позовних вимог до відповідача-2 та припиняє провадження у справі в цій частині на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 господарського процесуального кодексу України.

Щодо заявлених позовних вимог до відповідача-1 то вони підлягають задоволенню частково, з урахуванням такого.

За приписами, встановленими частинами 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Положенням ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати, у тому числі, оплати товару.

Заперечення відповідача-1, викладені у відзиві на позов судом відхиляються з таких підстав. Як вбачається із видаткової накладної на поставку товару відповідачу-1 від 20.05.2015 № 112, в якій, зокрема, зазначена фактична дата отримання товару, остання підписана уповноваженою особою відповідача. Відтак суд вважає, що відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про строк оплати товару та отримав необхідні документи для здійснення розрахунків за Договором.

Суд відзначає, будь-яких доказів щодо погашення відповідачем перед позивачем заборгованості в сумі 27.045,54 грн, сторонами спору суду не подано.

Підсумовуючи сукупність фактичних обставин даної справи, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача-1 боргу в сумі 27.045,54 грн є правомірною та такою, що підлягає задоволенню повністю, з тих підстав, що факт наявності заборгованості у відповідача-1 перед позивачем належним чином останнім доведено, документально підтверджено, і в той же час відповідачем жодними доказами не спростовано.

З огляду на те, що відповідач-1 своїми діями порушив зобов'язання за Договором (ст. 610 Цивільного кодексу України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 Цивільного кодексу України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідачів суми пені суд відзначає, що розмір пені сторонами спору в Договорі не встановлений, що унеможливлює здійснення її розрахунку.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача суми пені в розмірі 5.201,53 грн задоволенню не підлягає.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідачем-1 допущено порушення у зобов'язанні за Договором, господарський суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача-1, 3 % річних в сумі 257,85 грн є правомірною та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, за розрахунком позивача, які, у свою чергу, перевірений та визнаний судом вірним.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

З огляду на те, що даний спір виник внаслідок неправильних дій з боку відповідача-1, суд, в порядку передбаченому ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладає судовий збір на публічне акціонерне товариство "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ".

Відносно вимоги позивача про покладення на відповідача-1 господарської витрати, пов'язаної з оплатою послуг адвоката, суд зазначає таке.

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У відповідності до статті 48 Господарського процесуального кодексу України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Приписом п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" унормовано, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Частинами 1, 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Пунктом 1 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Так, між позивачем та адвокатським об'єднанням "ГРУПА АДВОКАТІВ УКРАЇНИ" в особі керуючого партнера Мироновської А.О. (далі - Адвокат) укладено договір від 15.09.2015 № 15-09-15 про надання правової/юридичної допомоги. У відповідності до предмету вказаного договору позивач доручив, а Адвокат прийняв на себе зобов'язання з надання правової/юридичної допомоги з питання стягнення на користь позивача заборгованості з відповідача-1.

Згідно умов договору від 15.09.2015 № 15-09-15 загальна вартість робіт виконаних Адвокатом складає 10.000,00 грн, які позивач оплатив на користь Адвоката в повному обсязі, що підтверджується квитанцією до видаткового касового ордеру від 25.10.2015 № 5 (засвідчена копія зазначеної квитанції до видаткового касового ордеру наявна у справі).

Отже, суд, розглянувши зазначену вище вимогу позивача та наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку про достатність підстав для її часткового задоволення, оскільки Адвокатом взяті на себе зобов'язання за договором від 15.09.2015 № 15-09-15 виконані, позивачем оплачені та враховуючи, що позов підлягає задоволенню частково, то згідно ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України господарські витрати пов'язані з оплатою адвокатських послуг в сумі 10.000,00 грн покладаються на обидві сторони пропорційно.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, п. п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі № 910/26916/15 в частині позовних вимог до товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА-СПОРТ К З" припинити.

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" (69035, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11; ідентифікаційний код 00186542, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "УКРІНТРОСЕРВІС" (04073, м. Київ, вул. Сирецька, буд. 28/2; ідентифікаційний код 38390976, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду) основну заборгованість в сумі 27.045 (двадцять сім тисяч сорок п'ять) грн 54 коп.; 3 % річних в сумі 257 (двісті п'ятдесят сім) грн. 85 коп.; витрати пов'язані з оплатою адвокатських послуг в сумі 8.400 (вісім тисяч чотириста) грн. 00 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21 грудня 2015 року

Суддя С.В. Балац