ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2015 р. Справа №917/2510/15

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", вул. Козака, 2-а; Полтава, Полтавська область,36020

до Кустолівської сільської ради, вул.Степана Деркача, 3, с. Кустолово, Новосанжарський район, Полтавська область,39300

про стягнення 33 626,69 грн.

Суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 дов. №203 від 18.12.2014 року

від відповідача: ОСОБА_2 голова рішення б/н від 17.11.2015 року

В судовому засіданні 22.12.2015 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив дату складання повного тексту рішення згідно ст.85 ГПК України.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення 33626,69 гривень боргу за договором підряду №19/13 від 02.12.2013 року, з яких: 20521,20 грн. - сума основного боргу, 12066,46 грн. - інфляційні, 1039,03 грн. - 3% річних.

Представник позивача в судовому засіданні виклав зміст позовних вимог, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача письмових заперечень проти позовних вимог не надав, усно проти позовних вимог не заперечував, повідомив, що зазначена заборгованість виникла не з їхньої вини, а в зв'язку з відсутністю фінансування.

Враховуючи, що неподання відзиву на позовну заяву відповідачем не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

02.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (позивач, підрядник) та Кустолівською сільської радою (відповідач, замовник) було укладено договір підряду №19/13 №79/12 від 01.06.2012 року (арк. с. 12).

Відповідно до п.1.1. договору замовник доручив, а підрядник зобов'язався протягом дії даного договору виконати "Поточний ремонт будинку культури в с. Малі Солонці Новосанжарського району", який замовник зобов'язався прийняти та оплатити.

Відповідно до пункту 2.1. договору здача-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами за актом по формі КБ -2в та КБ-3, який підрядник надає для перевірки та подальшого оформлення уповноваженому представнику замовника за фактично виконані роботи та використані матеріали. Акт виконаних робіт є підставою для пред'явлення рахунку до оплати замовнику.

Вартість всіх робіт, що доручається підряднику за даним договором визнається згідно договірних цін та становить 71269,20 грн. в т. ч. ПДВ 11878,20 грн. Замовник проводить оплату підряднику за фактично виконані роботи з урахуванням фактичної вартості матеріалів, що попередньо погоджується з замовником (п. 3.1. договору).

Відповідно до пункту 3.3. договору оплата за виконані роботи по даному договору проводиться замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника на протязі 10-ти банківських днів, після підписання акту виконаних робіт.

На виконання умов договору позивачем були виконані підрядні роботи на загальну суму 20521,20 грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт № 051213 за грудень 2013 року на суму 20521,20 грн. (арк. с.14-19). Вказаний акт підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками та не містить посилань на виявлення будь - яких недоліків або претензій до виконаних робіт .

Як вказує позивач, відповідач в порушення умов договору оплату за виконані підрядні роботи не здійснив і за ним рахується заборгованість за виконані підрядні роботи в сумі 20521,20 грн., яку і просить стягнути позивач.

Крім того позивачем на підставі ст. 625 ЦК України заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 1039,03 грн. за період з 23.01.2014 року по 30.09.2015 року та інфляційні в сумі 12066,46 грн. за період з 23.01.2014 року по 30.09.15 року.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 ЦК України).

З аналізу ст. ст. 837 та 875 Цивільного кодексу України вбачається, що договір підряду є оплатним, і обов'язку підрядника виконати певну роботу відповідає обов'язок замовника цю роботу прийняти та оплатити.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент пред'явлення позову та розгляду справи, відповідач свої зобов'язання за договором в частині оплати виконаних робіт (після підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт) в сумі 20521,20 грн. не виконав.

Факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 20521,20 грн. підтверджується підписаним між сторонами та скріпленим їхніми печатками актом приймання виконаних будівельних робіт №051213 за грудень 2013 року на загальну суму 20521,20грн.

Отже, відповідач підписавши договір підряду №19/13 від 02.12.2013 року, акт приймання виконаних будівельних робіт №051213 за грудень 2013 року взяв на себе зобов'язання з оплати виконаних робіт.

Крім того, в матеріалах справи є підписаний сторонами акт звірки взаєморозрахунків сторін за період з січня 2015 року - жовтень 2015 року ( арк. с. 25), за яким сума боргу відповідача на той час становила 20521,20 грн., який відповідно до вимог статті 34 Господарського процесуального кодексу України приймається до уваги судом не лише в якості доказу проведення та відображення сторонами певних господарських операцій, а й доказом на підтвердження фактичного виконання підрядних робіт та наявності у відповідача боргу в означеній сумі. При цьому, суд вважає необхідним зауважити, що акт звірки за своєю правовою природою є тільки документом, по якому бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Між тим, акт звірки має складатись виключно на підставі даних бухгалтерського обліку і первинних документів.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 20521,20 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано відповідачу 3% річних в сумі 1039,03 грн. за період з 23.01.2014 року по 30.09.2015 року та інфляційні в сумі 12066,46 грн. за період з 23.01.2014 року по 30.09.15 року.

Заявлені позивачем вимоги про стягнення 1039,03 грн. 3% річних та 12066,46 грн. інфляційних, суд визнає правомірними та такими, що підлягають задоволенню в межах заявленої суми, оскільки при перевірці їх розміру судом не було виявлено їх завищення з боку позивача.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Таким чином, на підставі матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 20521,20 грн. основного боргу, 1039,03 грн. 3% річних та 12066,46 грн. інфляційних обґрунтовані, підтверджуються наявними доказами (в мат. справи), відповідачем не заперечуються і підлягають задоволенню.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 33,43,75, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Кустолівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (вул. Степана Деркача, 3, с. Кустолово, Новосанжарський район, Полтавська область,39300, ідентифікаційний код 24830097) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (вул. Козака, 2-а, м. Полтава, Полтавська область,36020, ідентифікаційний код 03351912) 20521,20 грн. основного боргу, 1039,03 грн. 3% річних, 12066,46 грн. інфляційних.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.12.2015 р.

Суддя Тимощенко О.М.