ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.12.2015 Справа № 905/3064/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши матеріали

за позовом Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" "Слов'янськтепломережа"
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
простягнення 40383,27грн.
представники сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_2 представник за дов.; не зявились.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" "Слов'янськтепломережа" про стягнення суми заборгованості з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за договором про постачання теплової енергії №349 від 01.10.2013, а саме суми основного боргу у розмірі 24902,75грн.; суми пені у розмірі 4333,77грн.; суми 3% річних у розмірі 795,14грн.; суми інфляційних втрат у розмірі 10351,61грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на постачання теплової енергії №349 від 01.10.2013, у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість за період з листопада 2013 року по вересень 2015 року.

На підтвердження позовних вимог, позивачем додано до матеріалів справи копії наступних документів: договору про постачання теплової енергії №349 від 01.10.2013 з додатками; актів на підключення опалення від 21.10.2013 та 27.10.2014; розрахунків суми заборгованості за теплову енергію; акти виконаних робіт та рахунки на оплату за листопад 2013; за грудень 2013; за січень 2014; за лютий 2014; за березень 2014; за квітень 2014; за жовтень 2014; за листопад 2014; за грудень 2014; за січень 2015; за лютий 2015; за березень 2015; за квітень 2015; повідомлень про нові тарифи на постачання теплової енергії.

Відповідач явку своїх представників в судове засідання не забезпечив, поважних причин не повідомив, відзив на позов не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Оскільки про час та місце судових засідань відповідач був належним чином повідомлений, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляв, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши його пояснення, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду, суд

В С Т А Н О В И В:

01.10.2013 між Обласним комунальним підприємством "Донецьктеплокомуненерго" в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" "Слов'янськтепломережа"(постачальник, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1(споживач, відповідач) укладено договір №349(далі-договір) на поставку теплової енергії.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник бере на себе забов'язання постачати споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач забов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами(цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Згідно п.2.1. договору теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком №1 до цього договору(крім споживачів, які мають прилади обліку) на такі потреби: -опалення- в період опалювального сезону.

Як вбачається з додатку№1 до договору, розподіл теплової енергії в Гігакалоріях на опалювальну площу 60 кв.м. по кварталах такий: на січень норма 1Гкал/кв.м. -0,03420; обсяг споживання-2,05200Гкал; на лютий норма 1Гкал/кв.м. -0,03147; обсяг споживання-1,88820Гкал; на березень норма 1Гкал/кв.м. -0,02641; обсяг споживання-1,58460Гкал; на квітень норма 1Гкал/кв.м. -0,00679; обсяг споживання-0,40740Гкал; на жовтень норма 1Гкал/кв.м. -0,00770; обсяг споживання-0,46200Гкал; на листопад норма 1Гкал/кв.м. -0,02300; обсяг споживання-1,38000Гкал; на грудень норма 1Гкал/кв.м. -0,03086; обсяг споживання-1,85160Гкал.

Відповідно до п.2.4 договору на початок опалювального сезону постачання теплоносія здійснюється після того, як споживач надасть акт про готовність системи опалення до прийняття теплоносія за підписом представника теплопостачальної організації.

Згідно п.4.2.3. договору постачальник забов'язаний повідомляти споживача письмово або в засобах масової інформації про зміну тарифів. Тому позивач на виконання зазначеної умови договору повідомив відповідача про зміну тарифів на послуги теплопостачання, а саме 16.01.2014 про ціну 1Гкал-958,97грн. з НДС; 10.04.2014 про ціну 1Гкал-1121,71грн. з НДС; 29.07.2014 про ціну 1 Гкал-1302,55грн. з НДС; 12.12.2014 про ціну 1 Гкал-1523,30грн. з НДС; 10.03.2015 про ціну 1 Гкал- 2098,52грн. з НДС; 10.04.2015 про ціну 1Гкал- 1835,26грн., копії повдомлень містяться в матеріалах справи та підписані відповідачем.

Згідно з п. 3.2.3. договору споживач зобовязаний виконувати умови і порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах та в строки, що передбачені даним договором.

Відповідно до п.10.1 договору цей договір набирає чинності з дня фактичного надання послуг, який підтверджується актом між представниками теплопостачальної організації та балансоутримувачем будівлі, в якому розсташований споживач та діє до 31.12.2017. Договір автоматично вважається пролонгованим на кожний наступний рік, чкщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.10.4. договору).

Згідно п.10.2. договору останній припиняє свою дію у випадках: взаємної згоди сторін про його припинення; закінчення терміну, на який він був укладений. Припинення дії договору не звільняє споживача від обов'язку повної сплати спожитої енергії(10.3. договору).

На виконання умов договору, позивачем у період за листопад, грудень 2013; січень, лютий, березень, квітень, жовтень, листопад, грудень 2014; січень, лютий, березень, квітень 2015 подано теплову енергію до об'єкта відповідача, що підтверджується актами про підключення жилого будинку до системи централізованого опалення від 21.10.2013; 27.10.2014, копії яких містяться в матеріалах справи.

В матеріалах справи відсутні докази незгоди відповідача щодо виконання позивачем прийнятих на себе зобов'язань за договором.

З урахуванням викладеного, господарський суд приходить до висновку, що свої зобов'язання з подачі об'єктам споживача теплової енергії позивач виконав належним чином.

Відповідно до п.6.1 договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться шляшом пред'явленням рахунків відповідно до встановлених тарифів, надісланих рекомендованим листом або врученням під особистий підпис представника споживача. Оплата за спожиту теплову енергію здійснюється в грошовій формі відповідно до тарифів, встановлених НКРРКУ №20 від 30.09.2011 та складають: - теплова енергія 1 Гкал- 905,70грн.(п.6.2. договору). Розрахунковим періодом є календарний місяць(п.6.3. договору).

Згідно п.6.4. договору споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує теплопостачальній організації вартість, зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Відповідно до п.6.6. договору кінцеві розрахунки за фактично спожиту теплову енергію споживач забов'язаний сплачувати не пізніше 15-го числа місяця наступного за розрахунковим.

Згідно п.6.7. договору при наявності заборгованості у споживача за послуги теплопостачання теплопостачальна організація зараховує оплату, що надійшла, у рахунок погашення заборгованості, незалежно від призначення платежу, зазначеного у платіжному документі (крім бюджетних установ).

Позивач виставив відповідачу рахунки №349 за період з 01.11.2013 по 30.11.2013 на суму 1543,31грн.; №349 за період з 01.12.2013 по 31.12.2013 на суму 1412,89грн.; №349 за період з 01.01.2014 по 31.01.2014 на суму 2253,58грн.; №349 від 04.03.2014 за період з 01.02.2014 по 28.02.2014 на суму 3371,89грн.; №349 від 04.04.2014 за період з 01.03.2014 по 31.03.2014 на суму 1954,13грн.; №349 від 29.04.2014 за період з 01.04.2014 по 09.04.2014 на суму 556,30грн.; №349 від 04.11.2014 за період з 28.10.2014 по 31.10.2014 на суму 208,42грн.; №349 від 24.11.2014 за період з 01.11.2014 по 24.11.2014 на суму 1514,74грн.; №349 від 22.12.2014 за період з 25.11.2014 по 30.11.2014 та з 01.12.2014 по 22.12.2014 на суму 2613,10грн.; №349 від 20.01.2015 за період з 23.12.2014 по 23.01.2015 на суму 3084,61грн.; №349 від 24.02.2015 за період з 24.01.2015 по 23.02.2015 на суму 2917,18грн.; №349 від 01.04.2015 за період з 24.02.2015 по 28.02.2015 та з 01.03.2015 по 23.03.2015 на суму 2638,45грн.; №349 від 22.04.2015 за період з 24.03.2015 по 31.03.2015 та з 01.04.2015 по 13.04.2015 на суму 1534,15грн.

На вказаних рахунках міститься підпис представника відповідача про їх отримання.

Порядок надання споживачам послуг з теплопостачання встановлюється Законом України „Про теплопостачання, Законом України „Про житлово-комунальні послуги також передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно статті 3 Закону України Про теплопостачання, відносини між суб'єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 19 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачає, що відношення між учасниками договірних відношень у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних началах.

В свою чергу, ч. 2 ст. 275 Господарського кодексу України закріплює, що відпуск теплової енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Правовідносини у сфері теплопостачання регулюються Цивільним та Господарським кодексами України, Законом України "Про теплопостачання", Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.05 №630.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" постачання теплової енергії, теплопостачання, - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії, теплоносія, споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Статтею 714 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона, постачальник, зобов'язується надавати другій стороні, споживачеві, абонентові, енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, суб'єкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські забов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України. Так, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлює, якщо в зобов'язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(дату).

Стаття 629 Цивільного кодексу України зазначає те, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 275 Господарського кодексу України унормовано, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство, енергопостачальник, відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду, енергію, споживачеві, абоненту, який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно з ч. 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про теплопостачання", у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження сплати відповідачем заборгованості по виставленим позивачем рахункам. Проте позивач зазначає, що 30.01.2015 відповідачем було частково сплачено заборгованість, сума сплати 700,00грн.

Отже, як свідчать матеріали справи, відповідач своїх зобовязань за договором повністю не виконав, за поставлену теплову енергію за листопад, грудень 2013; січень, лютий, березень, квітень, жовтень, листопад, грудень 2014; січень, лютий, березень, квітень 2015 не розрахувався, у звязку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 24902,75грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 24902,75грн. у повному обсягу.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобовязань є належною підставою у розумінні ст.218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання;

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Відповідно до п.7.2.3 договору несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію -пеня в розмірі подвійної обліково ї ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Позивач просить стягнути з відповідача суму пені за періоди з 16.11.2014 по 01.10.2015 у розмірі 86,10грн.; з 16.12.2014 по 01.10.2015 у розмірі 595,57грн.; з 16.01.2014 по 01.10.2015 у розмірі 603,28грн.; з 16.02.2015 по 01.10.2015 у розмірі 1073,95грн.; з16.04.2015 по 01.10.2015 у розмірі 709,56грн.; з 16.05.2015 по 01.10.2015 у розмірі 336,93грн. Перевіривши розрахунок пені, суд визнає його арифметично невірним. Суд зазначає, відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України позивачем було невірно визначено періоди нарахування пені без урахування обмежень встановлених вказаною статтею. Судом зроблено власний розрахунок пені, відповідно до якого в період з 16.11.2014 по 16.05.2015 розмір пені складає 44,25грн.; з 16.12.2014 по 16.06.2015 розмір пені складає 363,95грн.; з 16.01.2015 по 16.07.2015 розмір пені складає 694,58грн.; з 16.02.2015 по 16.08.2015 пеня складає 894,45грн.; з 16.03.2015 по 16.09.2015 пеня складає 877,55грн.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 3926,29 грн.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 10351,61грн. та 3% річних у розмірі 795,14грн.

Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат та визнано його арифметично невірним, виходячи з наступного: позивачем невірно визначено період нарахування інфляційних втрат за грудень 2013, а саме з 16.12.2013 по 31.12.2013, оскільки в розрахунках позивача період нарахування не відповідає вимогам п.3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, відповідно до якого розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Крім того, індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Відповідно до Закону України Про індексацію грошових доходів населення та ст.ст. 17, 18 Закону України Про інформацію використовується те є офіційним індекс, розрахований Державною службою статистики України, який наводиться з одним десятковим знаком після коми. Виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку про стягнення з відповідача суми інфляційних втрат у розмірі 10343,89грн.

Судом перевірено розрахунок 3% річних та визнано їх арифметично вірними, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 3%річних у розмірі 795,14грн.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (84122, Донецька область, м. Слов'янськ, вул.Малогородська, б.102; ідент.код НОМЕР_1, з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" "Слов'янськтепломережа" (юридична адреса:84307, Донецька область, м.Краматорськ, пров.Земляний,2; поштова адреса: 85114, Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Ємельянова,69 код 03337119; адреса підрозділу: 84112, Донецька область, м.Слов'янськ; ) суму основного боргу у розмірі 24902(двадцять чотири тисячі дев'ятсот дві)грн. 75коп.; суму пені у розмірі 3926(три тисячі дев'ятсот двадцять шість)грн. 29коп.; суму 3% річних у розмірі 795(сімсот дев'яносто п'ять)грн. 14коп.; суму інфляційних втрат у розмірі 10343(десять тисяч триста сорок три)грн. 89коп.; суму судового збору у розмірі 1205(одна тисяча двісті п'ять)грн. 48коп.

3.В інший частині позовних вимог відмовити.

4.. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено 23.12.2015.

Суддя Д.М. Огороднік