ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" грудня 2015 р.Справа № 15/213-08-5051

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Петрова В.С.

при секретарі Фатєєвій Г.В.

за участю представників:

від прокуратури - ОСОБА_1,

від позивача (заявника) ОСОБА_2,

від відповідача - не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Виконавчого комітету Одеської міської ради про поновлення строку для предявлення до виконання наказу господарського суду Одеської області від 18.12.2009 р. в порядку ст. 119 Господарського процесуального кодексу України по справі № 15/213-08-5051 Першого заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача Управління капітального будівництва Одеської міської ради, до Житлово-будівельного товариства „Промінь про стягнення заборгованості у сумі 624857,53 грн. та за зустрічним позовом Житлово-будівельного товариства „Промінь до Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання недійсними пунктів 3.2 та 3.3 договору про право забудови, -

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора м. Одеси звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Одеської міської ради до Житлово-будівельного товариства „Промінь, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача Управління капітального будівництва Одеської міської ради, про стягнення заборгованості за договором про право забудови від 02.03.2006 р. у сумі 624857,53 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.12.2008 р. позову заяву Першого заступника прокурора м. Одеси прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 15/213-08-5051, при цьому розгляд справи призначено в засіданні суду.

В ході розгляду справи відповідачем Житлово-будівельним товариством „Промінь було подано до суду зустрічний позов до Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання недійсним пункту 3.3 договору про право забудови, укладеного 02.03.2006 р. між Житлово-будівельним товариством „Промінь та Виконавчим комітетом Одеської міської ради.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.02.2009 р. по справі № 15/213-08-5051 прийнято зустрічну позовну заяву Житлово-будівельного товариства „Промінь до Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання недійсним пункту договору про право забудови до спільного розгляду з первісним позовом.

В ході розгляду справи Житлово-будівельне товариство „Промінь уточнило зустрічні позовні вимоги та просило суд визнати недійсними пункти 3.2 та 3.3 договору про право забудови, укладеного 02.03.2006 р. між Житлово-будівельним товариством „Промінь та Виконавчим комітетом Одеської міської ради.

Рішенням господарського суду Одеської області від 30.11.2008 року по справі № 15/213-08-5051 позов Першого заступника прокурора м. Одеси було задоволено, а саме: стягнуто з Житлово-будівельного товариства „Промінь на користь Виконавчого комітету Одеської міської ради основну заборгованість у розмірі 613094,00 грн., пеню в сумі 10456,94 грн. та 3% річних у сумі 1306,59 грн.; в задоволенні зустрічного позову Житлово-будівельного товариства „Промінь до Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання недійсними пунктів 3.2 та 3.3 договору про право забудови відмовлено. Також вказаним судовим рішенням судові витрати по первісному позові покладені на Житлово-будівельне товариство „Промінь.

18.12.2009 р. на виконання зазначеного рішення господарським судом Одеської області було видано відповідний наказ про його примусове виконання щодо стягнення з Житлово-будівельного товариства „Промінь на користь Виконавчого комітету Одеської міської ради основну заборгованість у розмірі 613094,00 грн., пеню в сумі 10456,94 грн. та 3% річних у сумі 1306,59 грн.

03.12.2015 р. до господарського суду Одеської області надійшла заява Виконавчого комітету Одеської міської ради про поновлення строку для предявлення до виконання вказаного наказу господарського суду Одеської області від 18.12.2009 р. у справі № 15/213-08-5051 в порядку ст. 119 Господарського процесуального кодексу України. В обґрунтування поданої заяви Виконком вказує, що вищезазначений наказ суду по даній справі було направлено Виконкомом Одеської міської ради до Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції для примусового виконання. У звязку з тривалим ненадходженням інформації від вказаного ВДВС представником виконавчого комітету Одеської міської ради були направлені листи від 23.09.2014 р., 22.01.2015 р., 23.04.2015 р. та від 30.07.2015 р. з проханням надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження та повідомити про стан виконання виконавчого провадження. 24.11.2015 р. на адресу виконавчого комітету Одеської міської ради надійшла постанова Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.06.2014 р. ВП № 42070206 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України „Про виконавче провадження, за якою наказ господарського суду Одеської області від 18.12.2009 р. у справі № 15/213-08-5051 було повернуто стягувачеві. Як вказує заявника, вказаний наказ дійсний для предявлення до виконання відповідно до положень вказаного Закону до 27.06.2015 р., але оскільки постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві датована 27.06.2014 р., то на момент отримання виконавчим комітетом Одеської міської ради зазначеного наказу строк для його предявлення закінчився. Наразі заявник стверджує, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві була прийнята відповідним поштовим відділенням лише 17.11.2015 р. о 14.24 год. та відправлена 18.11.2015 р. о 12.28 год., тобто після закінчення строку для предявлення наказу господарського суду Одеської області від 18.12.2009 р. № 15/213-08-5051 до виконання. Таким чином, строк для предявлення вказаного наказу до виконання був пропущений Виконавчим комітетом Одеської міської ради з поважних причин, що є підставою для поновлення вказаного строку.

Згідно ст. 119 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено. Заява про відновлення пропущеного строку подається до господарського суду, який прийняв судове рішення. Заява розглядається у засіданні господарського суду, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач і боржник. Неявка боржника і стягувача у судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.12.2015 р. по справі № 15/213-08-5051 вищевказану заяву Виконкому Одеської міської ради прийнято до провадження судді Петрова В.С. та розгляд заяви призначено в засіданні суду на 21.12.2015 р.

Представник прокуратури у судовому засіданні вказану заяву Виконкому Одеської міської ради підтримав.

Представник відповідача - Житлово-будівельного товариства „Промінь, який є боржником за вказаним наказом суду у судове засідання, призначене на 21.12.2015 р., не зявився. Проте, згідно положень ст. 119 ГПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви.

Виходячи з аналізу положень ст. 119 ГПК України, пропущений строк для предявлення наказу до виконання може бути відновлено саме у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними. При цьому суд зазначає, що причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами ст. 43 ГПК України.

Згідно з частиною 1 статті 21 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на момент видачі наказу) виконавчі документи, зокрема виконавчі листи та інші судові документи, можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років.

Статтею 118 Господарського процесуального кодексу України (чинною на момент видачі наказу) встановлено, що виданий стягувачеві наказ може бути пред'явлено до виконання не пізніше трьох років з дня прийняття рішення, ухвали, постанови або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до частини 4 розділу 2 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) від 04.11.2010 р. N 2677-VI виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються у строки, встановлені на момент їх видачі.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку, встановленого для пред'явлення наказу господарського суду до виконання, заявник як стягувач послався на той факт, що після винесення 27.06.2014 р. Другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 42070206 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України „Про виконавче провадження вказана постанова разом з наказом суду від 18.12.2009 р. у справі № 15/213-08-5051 було отримано Виконкомом Одеської міської ради тільки 24.11.2015 р.

Так, згідно п. 2, 3 ч. 1 ст. 47 Закону України „Про виконавче провадження виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (ч. 5 ст. 47 Закону).

Відповідно до статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" строк пред'явлення наказу господарського суду до виконання становить один рік.

Як передбачено ст. 23 Закону України „Про виконавче провадження, строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Отже, виходячи з вище наведеного, суд доходить до висновку, що строк пред'явлення наказу господарського суду Одеської області від 18.12.2009 р. у даній справі сплинув, оскільки міг бути предявлений позивачем (стягувачем) протягом року з дня його повернення згідно вимог ч. 3 ст. 23 Закону України „Про виконавче провадження, тобто до 28.06.2015 р.

При цьому згідно наданої позивачем (заявником) інформації з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, вказана постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 42070206 ВДВС була направлена лише 17.11.2015 р., тобто після закінчення строку для предявлення наказу господарського суду Одеської області від 18.12.2009 р. у справі № 15/213-08-5051 до виконання. В свою чергу вказані обставини унеможливили своєчасне предявлення заявником до виконання наказу суду від 18.12.2009 р. у справі № 15/213-08-5051 у встановлений чинним законодавством строк.

Приймаючи до уваги наведені обставини, на думку суду, причини пропуску строку для предявлення до виконання виданого 18.12.2009 р. господарським судом у даній справі наказу на примусове виконання рішення суду щодо стягнення з Житлово-будівельного товариства „Промінь на користь Виконавчого комітету Одеської міської ради основну заборгованість у розмірі 613094,00 грн., пеню в сумі 10456,94 грн. та 3% річних у сумі 1306,59 грн. є поважними, тому заява Виконкому Одеської міської ради про поновлення пропущеного строку для предявлення вказаного наказу суду у даній справі до виконання підлягає задоволенню.

Більш того, слід зазначити, що відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 115 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

В п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду"

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист, суд зазначає, що відновлення пропущеного строку для предявлення наказу до виконання спрямоване саме на захист прав заявника.

Керуючись ст.ст. 119, 86 Господарського процесуального кодексу України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Виконавчого комітету Одеської міської ради про поновлення строку для предявлення до виконання наказу господарського суду Одеської області від 18.12.2009 р. у справі № 15/213-08-5051 задовольнити.

2. Поновити Виконавчому комітету Одеської міської ради пропущений строк для предявлення до виконання наказу господарського суду Одеської області від 18.12.2009 р. у справі № 15/213-08-5051 щодо стягнення з Житлово-будівельного товариства „Промінь на користь Виконавчого комітету Одеської міської ради основну заборгованість у розмірі 613094,00 грн., пеню в сумі 10456,94 грн. та 3% річних у сумі 1306,59 грн.

Ухвалу може бути оскаржено у 5-денний строк з дня її прийняття.

Суддя В.С. Петров