ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів

"23" грудня 2015 р.№ 916/5013/15

За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю „КОМПАНІЯ ОСМА"

до: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про вжиття запобіжних заходів

Суддя О.Ю. Оборотова

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „КОМПАНІЯ ОСМА" звернулось до господарського суду одеської області з заявою про вжиття запобіжних заходів (вх.№4-20/15 від 21.12.2015р.) та просить суд накласти арешт на всі товарно-матеріальні цінності, які знаходяться в приміщенні магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 до моменту вирішення спору про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Заявник посилається на те, що „Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ОСМА» 01 грудня 2014 року уклало з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 договір суборенди нежитлового приміщення № 01-12-14 від 01.12.2014 року, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, площею 146 кв.м, для розміщення магазину непродовольчих товарів (в тому числі книжкової продукції). Строк дії даного договору був визначений терміном 2 роки 11 місяців до 31 жовтня 2017 року. В дане приміщення Товариство з обмеженою відповідальністю „КОМПАНІЯ ОСМА" згідно договорів поставки завезло обладнання, оргтехніку та книжкову продукцію, канцтовари і здійснювало її реалізацію. Як зазначає Товариство з обмеженою відповідальністю „КОМПАНІЯ ОСМА" 05 грудня 2015 року з невідомих причин, без жодного попередження зі сторони суборендодавця, доступ до приміщення був заблокований і на даний час Товариство з обмеженою відповідальністю „КОМПАНІЯ ОСМА" не має можливості як здійснювати господарську діяльність в орендованому приміщенні, так і вивезти власне майно. По даному факту в провадженні слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Правди Т.М. перебуває кримінальне провадження № 0011616 від 06.12.2015 року щодо самовільного зайняття приміщень магазинів, розташованих за адресами: АДРЕСА_1, в яких здійснювало діяльність по реалізації книжкової продукції товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ОСМА», за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України (копія витягу з ЄРДР додається)."

Проте, з матеріалів наданих заявником вбачається, що у витягу з ЄРДР зазначено, що в магазині „ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташований за адресою АДРЕСА_2 знаходяться посторонні, в ході відпрацювання даного повідомлення із заявою звернулась ОСОБА_3, в якій вона просить прийняти заходи правового характеру щодо невстановленої особи, яка 05.12.2015р., приблизно о 15:00 знаходячись за вказаною адресою, намагалась самовільно зайняти приміщення магазину.

Суд звертає увагу, що з даного витягу з ЄРДР неможливо встановити, що саме дане правопорушення було здійснено за адресою АДРЕСА_1, так як слідчий констатує факт правопорушення за адресою АДРЕСА_2. Крім цього також неможливо встановити, що на даний момент має місце самовільне зайняття приміщення, так як з витягу з ЄРДР встановлено що саме 05.12.2015р., приблизно о 15:00 знаходячись за вказаною адресою, невстановлена особа намагалась самовільно зайняти приміщення магазину. Також судом встановлено, що жодних доказів того, що саме Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 блокує доступ до приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 немає.

Товариство з обмеженою відповідальністю „КОМПАНІЯ ОСМА" у своїй заяві зазначає, що в приміщенні магазину в даний час здійснюють продаж товару сторонні особи, що підтверджується копіями касового чеку, проте суд звертає увагу, що в матеріалах доданих до заяви про вжиття запобіжних заходів немає доказів, що підтверджують факт продовження самовільного зайняття приміщення так як вищезазначений витяг з ЄРДР від 06.12.2015р. є єдиним доказом що свідчить про факт правопорушення що було вчинене невстановленою особою за адресою АДРЕСА_2, приблизно о 15 годині 05.12.2015р. Враховуючи дані обставини, суд не вважає копію касового чеку як належний доказ до заяви про вжиття запобіжних заходів.

Крім цього, судом встановлено, що відповідно до договору субаренди нежилого приміщення від 01.12.2014р. №01-12-14 Товариство з обмеженою відповідальністю „КОМПАНІЯ ОСМА" має право користуватись лише частиною нежилого приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 площею 146 кв.м. проте в своїй заяві про вжиття запобіжних заходів Товариство з обмеженою відповідальністю „КОМПАНІЯ ОСМА" просить суд накласти арешт на всі товарно-матеріальні цінності, які знаходиться в приміщенні магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Також суд зазначає, що згідно договорів поставки неможливо з'ясувати яке саме обладнання, оргтехніка, канцтовари та книжкова продукція знаходиться в власності Товариства з обмеженою відповідальністю „КОМПАНІЯ ОСМА" так як матеріали заяви про вжиття запобіжних заходів не містять сфецифікацій в яких вказаний конкретний асортимент, що є невід'ємною частиною даних договорів.

Відповідно до ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття, передбачених статтею 43-2 цього Кодексу, запобіжних заходів до подання позову.

Запобіжні заходи включають: витребування доказів; огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов'язані з порушенням прав; накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб (ст. 43-2 ГПК України).

Згідно приписів ст. 43-3 Господарського процесуального кодексу України однією з вимог до заяви про вжиття запобіжних заходів є зазначення обставин, якими заявник обґрунтовує необхідність вжиття запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 4, 9 Інформаційного листа "Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів" від 20.04.2007 р. N 01-8/251 заявник повинен обґрунтувати підстави для вжиття запобіжних заходів поданням відповідних доказів з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, у тому числі доказів наявності у нього права вимоги (відомості про реєстрацію права, контракт тощо). У вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43-3 ГПК України; імовірності настання обставин, зазначених у ст. 43-1 ГПК України; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Отже, запобіжні заходи за своєю правовою природою - це заходи, спрямовані на збереження відповідних доказів та на запобігання правопорушенню з метою якнайшвидшого реагування на протиправні дії.

Відповідно до вимог розділу V-1 ГПК України підставами вжиття запобіжних заходів є обставини, які дозволяють заінтересованій особі стверджувати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення. При цьому заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову.

У разі відсутності підстав, встановлених статтею 43-1 ГПК України, господарський суд виносить ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів (ч. 6 ст. 43-4 ГПК України).

За результатами оцінки доводів заявника щодо необхідності застосування вищевказаного запобіжного заходу щодо Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, суд дійшов до висновку про необґрунтованість заяви про вжиття запобіжного заходу щодо зазначених осіб, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю „КОМПАНІЯ ОСМА" не надало жодного доказу, який би підтверджував правову позицію заявника.

Відповідно до ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття, передбачених статтею 43-2 цього Кодексу, запобіжних заходів до подання позову.

Відповідно до ч.6 ст. 43-4 Господарського процессуального кодексу України, у разі відсутності підстав, встановлених статтею 43-1 цього Кодексу, а також невиконання вимог, передбачених частиною третьою цієї статті, господарський суд виносить ухвалу про відмовув задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „КОМПАНІЯ ОСМА" про вжиття запобіжних заходів.

Керуючись ст. ст. 431- 434, 50, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „КОМПАНІЯ ОСМА" про вжиття запобіжних заходів - відмовити.

Суддя О.Ю. Оборотова