РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015Справа №910/29039/15

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 телевізійна група ОСОБА_3»

до Публічного акціонерного товариства «Світанок»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

ОСОБА_4 акціонерне товариство «Київенерго»

про стягнення 93 465,77 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_5 по дов. № б/н від 01.08.2015

від відповідача ОСОБА_6 по дов. № 187 від 25.11.2015

від третьої особи не зявився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 телевізійна група ОСОБА_3» до Публічного акціонерного товариства «Світанок» про стягнення 88 490,77 грн. збитків внаслідок залиття орендованого відповідачем приміщення та 4 975,00 грн. витрат позивача на проведення експертних досліджень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами укладений договір оренди нежитлових приміщень № 70/01-2014 від 30.12.2014, за умовами якого позивач отримав в користування приміщення за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 46-Б, на 2-му поверсі, площею 66,0 кв. м. 25.05.2015 в результаті проведення ПАТ «Київенерго» робіт з випробування тепломереж сталося залиття орендованого позивачем приміщення. У ході робіт на вул. Пушкінська в м. Київ сталося пошкодження трубопроводу, що призвело до витоку води назовні. Оскільки орендоване приміщення, до яких потрапила вода, розташовані зі сторони фасаду на другому поверсі, а з тильної сторони на першому поверсі будинку № 46-Б на вул. Хрещатик, а прорив стався саме з тильної сторони будівлі, то вода потрапила до орендованого приміщення через зовнішню стіну будівлі. Залиття було виявлено працівниками підприємства і працівники почали самостійно усувати його наслідки, оскільки у затопленому приміщенні був проведений дорогий ремонт, встановлені сучасні дорогі меблі та використані дорогі матеріали. 27.05.2015 відбувся огляд затопленого приміщення за участю представників ПАТ «Київенерго» та позивача за результатами якого складений акт, де причиною потрапляння води до приміщення було визначено неналежний стан будинку (відсутній розчин у кладці між цеглинами, наявність отворів, просідання кладки), відсутні належна гідроізоляція стін будинку. З метою визначення причин залиття позивач звернувся до експертної установи, висновок якої є аналогічним висновку комісії, викладеному у акті від 27.05.2015. При цьому позивач вказує, що саме на позивача, як власника приміщень, покладений обовязок контролювати стан будівлі та за необхідності проводити ремонт. Відповідач при підписанні договору гарантував належний стан будівлі. Згідно проведених на замовлення позивача експертиз вартість матеріального збитку завданого залиттям складає: 28 706,00 грн. вартість ремонтно-будівельних робіт та 59 784,77 грн. вартість пошкоджених меблів, що знаходились в приміщеннях.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2015 порушено провадження у справі № 910/29039/15 та призначено до розгляду на 01.12.2015.

Позивачем та відповідачем 25.11.2015 до відділу діловодства суду подані клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 акціонерне товариство «Київенерго».

Відповідач у поданому 30.11.2015 до відділу діловодства суду відзиві проти задоволення позовних вимог заперечує з огляду на те, що умовами п.п. 4.5, 5.3 договору орендодавець не несе відповідальності за нанесені збитки орендарю внаслідок аварій інженерно-технічних комунікацій, що знаходяться в приміщенні або за його межами, орендар за власні кошти усуває наслідки аварії. Також не несе відповідальності за майно, що знаходиться в орендованому приміщенні. Вода потрапила до приміщень внаслідок пошкодження трубопроводу по вул. Пушкінській під час проведення робіт з випробування теплових мереж, які здійснювались ПАТ «Київенерго», а отже в силу ст. 1166 Цивільного кодексу України останній має відшкодувати збитки позивачу, що свідчить що відповідач не є особою, яка заподіяла збитки позивачу та між завданою шкодою та діями відповідача відсутній причинний звязок. .

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/29039/15 від 01.12.2015 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 акціонерне товариство «Київенерго», розгляд справи відкладено на 10.12.2015.

Позивачем 09.12.2015 до відділу діловодства суду подано заяву про уточнення до позовної заяви, яка по суті у відповідності до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України є заявою про зміну підстав позовних вимог.

Також в цій заяві позивач просить суд накласти арешт на майно та грошові кошти, що належать відповідачу.

Заява позивача про забезпечення позову до розгляду судом не приймається, оскільки при поданні вказаної заяви позивачем не подано доказів сплати судового збору у установлених порядку та розмірі передбачених Законом України «Про судовий збір».

Позивач в судовому засіданні 10.12.2015 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 10.12.2015 проти задоволення позовних вимог заперечував.

Третя особа в судовому засіданні 10.12.2015 пояснень не навела.

В судовому засіданні 10.12.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 17.12.2015.

Відповідачем 14.12.2015 до відділу діловодства суду подано відзив на заяву позивача про зміну підстав позову.

Третя особа в судове засідання 17.12.2016 не зявилась.

Третя особа у поданих до відділу діловодства суду 17.12.2015 поясненнях зазначила, що причинно-наслідковим звязком завдання збитків позивачу є саме неналежний технічний стан вказаного приміщення, невідповідність їх державним будівельним нормам та стандартам, відповідальність за що повинен нести власник даного приміщення та/або організація, яка здійснює комунальне обслуговування (експлуатаційне) даного будинку.

В судовому засіданні 17.12.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.12.2013 між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 телевізійна група ОСОБА_3» (орендар) та ОСОБА_4 акціонерним товариством «Світанок» (орендар) було укладено договір оренди нежилих приміщень № 70/01-2014 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець надав, а орендар прийняв в орендне користування приміщення в нежитловому будинку № 46Б по вул. Хрещатик в м. Києві, на ІІ поверсі площею 66,0 кв. м. та на ІІ поверсі площею 49,0 кв. м., загальна площа 115,0 кв. м. для розміщення під офіс.

Згідно з п. 1.2. договору на момент передачі орендарю вказане в п. 1.1 договору приміщення відповідає всім санітарним нормам та технічним вимогам, придатне до використання за призначенням, передається по акту приймання-передачі приміщення. що додається до даного договору.

Відповідно до 6.2. договору строк його дії встановлений по 31.12.2014, який продовжено сторонами до 31.12.2016 (додатковою угодою без номеру та дати).

27.05.2015 за участю представників ПАТ «Київенерго» та представників компаній, що розташовані у будинку № 46-Б на вул. Хрещатик, а саме: ТОВ «ОСОБА_2 телевізійна група ОСОБА_3», ТОВ «Ай ОСОБА_3 Груп», ТОВ «ОСОБА_2 Технології», проведено обстеження офісних приміщень розташованих у вказаному будинку.

За результатами обстеження встановлено наступне

- 25.05.2015 проводились роботи з випробування теплових мереж, які здійснювались ПАТ «Київенерго». У ході робіт на вул. Пушкінській в м. Києві сталося пошкодження трубопроводу, що призвело до витоку води назовні.

- приміщення, орендовані ТОВ «ОСОБА_2 телевізійна група ОСОБА_3», до яких потрапила вода, розташовані зі сторони фасаду на другому поверсі, а з тильної сторони на першому поверсі будинку № 46-Б на вул. Хрещатик.

- потрапляння води до офісного приміщення, яке розташоване у зазначеному будинку, відбулося крізь стіни приміщення між землею та віконними рамами. Причиною потрапляння води до зазначеного приміщення є:

- неналежний стан стін, що проявляється у відсутності розчину у кладці між цеглинами та наявності отворів, просіданні кладки, зруйнованому стані (місцями взагалі відсутня). Наведене є порушенням п. 4.2.1.3. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76;

- відсутня належна гідроізоляція стін зазначеного будинку, відмосгка не має поперечного ухилу від стін будинку не менше 0,03, поверхня відмостки не піднята над газоном на 15 см. Наведене є порушенням п. п. 2.8.2., 4.1.6., 4.1.8., 4.2.1.13. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових території від 17.05.2005 № 76, СНиП 3.04.01- 87 «Изоляционные и отделочные покрытия», СНиП 3.04.03-85 «Защита строительных конструкций от коррозии».

- при обслуговувані даного будинку також порушено п. 5.12. ДБН360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Відповідно до вказаних норм відстань від будинків, споруд, а також об'єктів інженерного благоустрою до дерев має бути не менше 5м. (зі сторони де потрапляла вода біля будівлі розміщено 4 дерева на відстані в основному -1-2 м. від стін будівлі). В даному випадку коренева система підриває фундамент будинку, що спричиняє деформацію основних конструкцій будинку та виникнення тріщин в стінах.

На замовлення позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Судова незалежна експертиза України» складено висновки за № ЕД-1-1-193/15 від 21.07.2015 та за № ЕД-1-6-201/15 від 08.07.2015.

Так згідно висновку № ЕД-1-1-193/15 від 21.07.2015 встановлено, що

- розмір матеріального збитку, завданого внаслідок залиття, що сталося у приміщеннях № 3-21, 3-22, 3-23, 3-24, які розташовані у нежитловому будинку №46Б по вул. Хрещатик у Києві, на момент складання висновку, становить 28 706,00 гри.

- найбільш імовірною причиною залиття приміщень № 3-21, 3-22, 3-23 та 3-24, які ашовані у нежитловому будинку №46Б в м. Києві є проникнення рідини крізь роджувальні конструкції будинку, а саме крізь зовнішню стіну приміщення № 3-21, яка момент проведення обстеження перебувала у незадовільному технічному стані.

Згідно висновку № ЕД-1-6-201/15 від 08.07.2015 встановлено, що розмір матеріального збитку завданого власнику меблів, які розташовані в офісних приміщеннях № 3-21, № 3-22, № 3-23, № 3-24 в літ. Б у будинку № 46-Б по вул. Хрещатик в м. Києві, внаслідок залиття, станом на 18.06.2015 становить 59 784,77 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача збитки у вигляді втрати майна (меблів) в розмірі 59 874,77 грн. та втрат, які позивач має здійснити внаслідок ремонтних робіт в орендованих приміщеннях, а також вартість проведених досліджень в сумі 4 975,00 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пунктом 4.5. договору визначено, що орендодавець не несе відповідальності за нанесені збитки орендарю внаслідок аварії інженерно-технічних комунікацій, які знаходяться в приміщенні, наданому орендарю в оренду, або за його межами. Орендар за власні кошти усуває наслідки аварії.

Отже, умовами договору сторони дійшли згоди, що орендодавець не несе відповідальності за заподіяння збитків орендарю, які стануться внаслідок аварій інженерно-технічних комунікацій, ані в приміщеннях, ані поза їх межами.

Крім цього, у відповідності до п. 5.3. договору за майно орендаря, що знаходиться в орендованому приміщенні, орендодавець також відповідальності не несе.

У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. ОСОБА_3 збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено.

ОСОБА_3 збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до п. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафна санкції, сплачені іншим субєктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобовязання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною.

На підставі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором; збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобовязання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, у день предявлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення; при визначення неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Наслідки порушень зобовязань за договором є правовою підставою, згідно із ст. 623 Цивільного кодексу України, для стягнення збитків.

З огляду на положення статті 224 Господарського кодексу України, статей 22, 611, 614, 623 Цивільного кодексу України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому, на позивача покладається обовязок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний звязок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Позивачем належних та допустимих доказів в підтвердження наявності вини у відповідача та доказів понесення позивачем збитків в загальному розмірі 88 490,77 грн. внаслідок неналежного виконання зобовязань відповідачем договірних відносин не подано.

Таким чином, позивачем не доведено причинно-наслідкового звязку між протиправними діями відповідача та нібито понесеними збитками саме внаслідок неналежного виконання відповідачем договірного зобовязання.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Обовязок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами про стягнення збитків та витрат на проведення експертних досліджень.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 телевізійна група ОСОБА_3» є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст.82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 24.12.2015.

СуддяОСОБА_7