ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 р. Справа № 918/1354/15

Суддя Гудзенко Я.О., розглянувши справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Кредитної спілки "Рівненщина" про стягнення 48 083, 58 грн.

За участю:

Від позивача: ОСОБА_2 (дов. №2135 від 13.03.2013 р.)

Від відповідача: ОСОБА_3 (дов. №1 від 19.06.2015 р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся в господарський суд Рівненської області з позовом до Кредитної спілки "Рівненщина" (далі Відповідач) про стягнення 48 083, 58 грн., з яких 1 550, 00 грн. основної суми боргу, 6 000, 00 грн. штрафу, 39 271, 35 грн. пені, 1 262, 23 грн. інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Ухвалою від 2 грудня 2015 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 918/1354/15 розгляд якої призначено на 22.12.2015 р.

21 грудня 2015 року від Відповідача надійшов відзив на позов, в якому Відповідач зазначає про пропущення Позивачем строку позовної давності, у задоволенні позову просив відмовити.

22 грудня 2015 року від Відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності.

В судовому засіданні 22 грудня 2015 року Позивач підтримав заявлені вимоги у повному обсязі, зазначив, що з 17 жовтня 2012 року Відповідачем не вчинялося будь-яких дій по визнанню ним наявної заборгованості.

Відповідач проти позову заперечив, просив застосувати строк позовної давності.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 22.12.2015 р. відповідно до ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення Позивача, Відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд Рівненської області,

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2011 року між Позивач та Відповідачем укладено договір доручення (далі Договір, а. с. 9-12) за умовами якого Позивач (Повірений) за дорученням Відповідача (Довірителя) зобовязався за винагороду здійснювати від імені Відповідача фактичні і юридичні дії по стягненню заборгованості з фізичних та юридичних осіб, до яких у Відповідача відповідно до укладених договорів, та/або чинного законодавства України є право вимоги (далі Боржники), зазначених у реєстрі Боржників, що передається Відповідачем Позивачу відповідно до умов Договору (форма реєстру наведена в Додатку №2 до Договору, далі ОСОБА_4 боржників), шляхом надання Боржникам консультацій стосовно питань погашення заборгованості, а також шляхом надання Відповідачу юридичних послуг, направлених на зниження рівня заборгованості Боржників перед Відповідачем.

Відповідно до п. 1.3. Договору заборгованістю, стягненою за участю Позивача, вважається сума коштів, отриманих Відповідачем від Боржника протягом строку дії доручення Відповідача, встановленого у п. 3.2. Договору (у тому числі, якщо вказана сума перевищує суму заборгованості Боржника, вказану у ОСОБА_4 Боржників станом на день передачі ОСОБА_4 Відповідачем Позивачу); або гривневий еквівалент вартості майна, переданого Боржником Відповідачу протягом вказаного строку.

ОСОБА_4 Боржників на момент його передачі Повіреному повинен включати в себе відомості про стягнення органами Державної виконавчої служби з доходів Боржників на користь Довірителя, які мали місце в рамках виконавчих проваджень, відкритих Довірителем до моменту передачі ОСОБА_4 Боржників Позивачу. Сторони дійшли згоди, що вказані стягнення не є заборгованістю, стягненою за участю Позивача.

Відповідно до п.1.4. Договору дії Позивача, передбачені Договором і спрямовані на виконання доручення Відповідача, вказаного в п. 1.1. Договору здійснюються Позивачем на платній основі. Ставка винагороди Позивача за виконання передбаченого даним Договором встановлюється Протоколом узгодження розміру Винагороди Повіреного (Додаток №1), що є невідємною частиною Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору протягом 10 (десяти) робочих днів з дня підписання Договору Відповідач готує і надає Позивачу ОСОБА_4 Боржників за формою, встановленою в Додатку №2 до цього Договору, на паперовому носії. Одночасно з ОСОБА_4 Боржників на паперовому носії Відповідач передає Позивачу електронний ОСОБА_4 Боржників. що містить інформацію, наведену в Додатку № 2 до цього Договору. Наступні ОСОБА_4 Боржників передаються Позивачу в міру їх формування.

У випадку неможливості надання Відповідачем Позивачу ОСОБА_4 Боржників, Відповідач зобов'язаний надати Позивачу по кожному з Боржників документи, що містять інформацію, зазначену в додатку №2 до Договору; у цьому випадку ОСОБА_4 Боржників формується Позивачем самостійно та надається на паперовому носії Відповідачу на підпис; з моменту отримання Позивачем підписаного Відповідачем екземпляра сформованого вказаним чином ОСОБА_4 Боржників, даний ОСОБА_4 вважається таким, по був наданий Відповідачу Позивачем.

Відповідно до п. 3.2. Договору строк виконання доручення, вказаного у п.1.1. даного Договору, встановлюється Сторонами з моменту отримання Позивачем від Відповідача ОСОБА_4 Боржників, сформованого відповідно до умов п.3.1. Договору, і до моменту закінчення строку дії цього Договору. У випадках реструктуризації заборгованості Боржника, а також у випадках стягнення заборгованості шляхом судового процесу та/або виконавчого провадження строк виконання доручення встановлюється Сторонами до моменту повного погашення заборгованості Боржником.

Відповідно до п. 4.2.1. Договору листування між сторонами, що повязане з виконанням Договору здійснюється на паперових носіях курєром, рекомендованим листом чи іншим реєстрованим поштовим відправленням за адресами, зазначеними в розділі 13 Договору.

Відповідно до п. 4.2.2. Договору Відповідач не пізніше пятого числа місяця, наступного за звітним, або на вимогу Позивача протягом двох робочих днів з дня отримання такої вимоги надає Позивачу ОСОБА_5 про платежі і суми заборгованості Боржників за звітний період.

Відповідно до п. 4.2.3. Договору Позивач на протязі трьох робочих днів із дня одержання від Відповідача ОСОБА_5 про платежі і суми заборгованості Боржників надає Відповідачу рахунок-фактуру на оплату послуг Позивача, а також два екземпляри підписаного зі своєї сторони Акту виконаних робіт за формою, наведеною в Додатку №5 до Договору.

Відповідно до п. 5.3. Договору сума винагороди сплачується Відповідачем не пізніше 3-х банківських днів із дати надання рахунку Позивачем.

На виконання умов укладеного Договору Позивач за дорученням Відповідача вчиняв юридичні дії по стягненню заборгованості з фізичних та юридичних осіб, проте, останній за надані послуги розрахувався частково, повністю не розрахувався за рахунком за серпень 2012 року в розмірі 425, 00 року грн. (рахунок-фактура від 08.10.2012 р.) та не сплатив заборгованість за вересень 2012 року в розмірі 1 125, 00 грн. (рахунок-фактура від 17.10.2012 р.).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечилося представниками сторін в судовому засіданні, всупереч умовам п. 4.2.1. листування між сторонами, що повязане з виконанням Договору, здійснювалося через електронну пошту.

Із доданих до матеріалів справи витягів із електронної пошти Позивача вбачається, що рахунок за серпень Позивачем було виставлено Відповідачу 8 жовтня 2012 року (а. с. 71), а за серпень - 17 жовтня 2015 року (а. с. 74).

Таким чином, враховуючи положення пункту 5.3. Договору строк сплати за надані Позивачем послуги у серпні настав 12 жовтня 2012 року, а за надані послуги у вересні 2012 року - 23 жовтня 2012 року.

Відповідно до п. 6.3. Договору за надання недостовірної інформації у ОСОБА_5 про платежі і суми заборгованості Боржників, який надається Відповідачем Позивачу згідно п. 2.3.5. Договору, зокрема, недостовірної інформації про суму заборгованості, яку Боржником було сплачено Відповідачу за звітний період, Відповідач сплачує Позивачу штраф у розмірі 2 000, 00 грн. за кожен такий випадок.

Як зазначає Позивач, в процесі роботи з Боржниками йому стало відомо, що Відповідачем було приховано інформацію про проведення оплати деякими Боржниками, а саме ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, на підставі чого, у відповідності до п. 6.3. Договору Позивач нарахував Відповідачу штраф в розмірі 6 000, 00 грн. (по 2 000, 00 грн. за кожного Боржника).

Крім того, відповідно до п. 6.2. Договору за прострочення Відповідачем вказаних у п. 5.2. Договору термінів сплати винагороди Позивача, Відповідач сплачує Позивачу пеню в розмірі 2 (двох) відсотків від прострочення в оплаті суми за кожний день такого прострочення.

Таким чином, на підставі викладеного Позивач нарахував Відповідачу пеню з 23 лютого 2012 року по 20 листопада 2015 року на кожен платіж, який вчинявся Відповідачем із порушенням строків оплати, на залишок несплаченої заборгованості за серпень 2012 року та за непогашено заборгованістю за вересень 2012 року.

Також, Позивачем було нараховано 1 170, 25 грн. інфляційних втрат в період з грудня 2012 року по листопад 2015 року та 91, 98 грн. три відсотки річних в період з 01.12.2013 р. по 23.11.2015 р.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Відповідно до ч. 3-4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач дізнався про порушення свого права, про наявність заборгованості за надані ним послуги у серпні 2012 року - 12 жовтня 2012 року, а за надані послуги у вересні 2012 року - 23 жовтня 2012 року.

Крім того, сторонами зазначено в судовому засіданні про часткову сплату Відповідачем 11 та 13 листопада 2012 року заборгованості за надані послуги у серпні 2012 року.

Як зазначив Позивач в судовому засіданні (пояснення занесено до протоколу), інших дій, що свідчать про визнання Відповідачем свого боргу або іншого обов'язку останнім не вчинялося.

Суд вважає за доцільне зазначити, що в матеріалах справи наявна претензія від 13 листопада 2012 року (а. с. 30), однак, із повідомлення про результати розгляду претензії від 10 грудня 2012 року (а. с. 35) не вбачається визнання Відповідачем свого боргу.

Разом із тим, Відповідач також звертався до Позивача із повідомленням від 15 листопада 2012 року про припинення Договору (а. с. 32), а вимога Позивача від 28 жовтня 2015 року була залишена Відповідачем без відповіді та задоволення.

Враховуючи, що порушення зі сторони Відповідача триває з 2012 року по день звернення до суду, отже до заявлених позовних вимог щодо стягнення основної суми боргу яка за рахунком за серпень 2012 року виникла у жовтні 2012 року, а за рахунком за вересень - 23 жовтня 2012 року, слід застосувати позовну давність за період до 23.10.2015 року та до 13.11.2015 року (враховуючи п. 5.3 Договору щодо строку оплати послуг).

Крім того, як зазначалося вище, до вимог про стягнення неустойки штрафу та пені застосовується позовна давність в один рік.

З наведеного вбачається, позовна давність по вимогам про стягнення пені слід застосувати позовну давність за період до 13.11.2013 року та до 23.10.2013 року.

Разом із тим, суд вважає за доцільне також зазначити, що нарахування пені Позивачем також проведено із порушення вимог ч. 6 ст. 232 ГК України (нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (щодо розміру нарахування пені).

Щодо позовної давності про стягнення штрафу слід зазначити, що Позивачем не надано доказів, з яких вбачається коли йому стало відомо про порушення Відповідачем п. 6.3. Договору, проте в направленій Відповідачу претензії від 13 листопада 2012 року Позивач вже зазначає про таке порушення. Стосовно вимоги про стягнення штрафу слід застосувати позовну давність в один рік, право на вимогу про стягнення штрафу позивач мав до 13.11.2013 року, а тому в позові в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом 02.12.2015 р., що підтверджується відміткою канцелярії Господарського суду Рівненської області.

Стосовно нарахованих Позивачем інфляційних втрат та трьох відсотків річних, слід зазначити, що відповідно до п. 5.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів, передбачених статтями 536, 625 ЦК України, і сум інфляційних нарахувань згідно з тією ж статтею 625 ЦК України (незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів та інфляційних нарахувань, оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу)..

Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до п. 4.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013 року № 10 у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч. 1 ст. 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати:

визнання пред'явленої претензії;

зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору;

письмове прохання відстрочити сплату боргу;

підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір;

письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу;

часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Таким чином, на підставі викладеного вище суд дійшов висновку про спдлив позовної давності щодо заявлених вимог та застосування до таких вимог позовної давності на підставі поданої відповідачем заяви.

За таких обставин, зважаючи на заяву Відповідача про застосування судом строку позовної давності до заявлених Позивачем вимог, а також відсутність належних та допустимих доказів поважності причин пропуску позивачем цього строку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення підписано 24.12.2015 року.

Суддя Гудзенко Я.О.