Господарський суд Чернігівської області
===============================================================================================================================================

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"21"грудня 2015 року Справа № 927/1367/15

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Цимбал-Нарожної М.П., розглянувши матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства

по газопостачанню та газифікації Чернігівгаз

14021, вул. Любецька ,68, м. Чернігів;

до відповідача: Відділу освіти Ріпкинської районної державної адміністрації

15000, вул. Грициніна,23, смт.Ріпки, Чернігівської обл.;

предмет спору: стягнення 820139,89 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 31 від 20.10.2014 начальник відділу;

від відповідача: ОСОБА_2 розпорядження № 22-00 від 27.08.2010 - начальник;

від відповідача: ОСОБА_3 довіреність № 01-29/1247 від 13.11.2015 спеціаліст з кадрового та юридичного забезпечення;

вс т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до Відділу освіти Ріпкинської районної державної адміністрації про стягнення боргу за договором № ТП-Б-11-р від 02.11.2015 на постачання природного газу бюджетним організаціям за регульованим тарифом 246913,37 грн. основного боргу, 15374,69 грн. 3% річних 268071,94 грн. сума індексу інфляції, 289779,89 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 04.11.2015 порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 16.11.2015, після чого оголошувалась перерва в судовому засіданні до 30.11.2015.

Суд перейшов до розгляду спору по суті в судовому засіданні 16.11.2015.

Відповідач у відзиві на позов повідомив про визнання позову в частині 246913,37грн. основного боргу. Крім того, відповідач зазначає про те, що відділ освіти є бюджетною організацією і фінансується за рахунок бюджетних коштів освітньої субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам та коштів районного бюджету, які на сьогодні є обмеженими. Через несвоєчасне надходження коштів на розрахунковий рахунок відділу освіти були частково порушені терміни оплати за природній газ. Саме тому відповідач заперечує щодо нарахування пені, 3% річних та інфляційних.

В судовому засіданні 14.12.2015 представником відповідача подано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 99% (акр. справи 59), яке він обгрунтовує тим, що організація є бюджетною установою, фінансується з державного бюджету.

Представник позивача проти вказаного клопотання заперечив.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача та відповідача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

02.02.2015 між Відділом освіти Ріпкинської райдержадміністрації (Споживач) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» (Постачальник) укладено типовий договір на постачання природного газу бюджетним організаціям за регульованим тарифом № ТП-Б-11-Р.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.1.1 Договору, Постачальник постачає споживачу (ДК 016-2010 код 06.20.1) газ природний, скраплений або в газоподібному стані (газ природний) в обсягах і в порядку, передбачених договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

За юридичною природою вказаний договір є договором поставки.

Відповідно до п.2 статті 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Пунктом 1.2. Договору сторони погодили, що передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності обєктів Споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі пункти призначення). Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживчого обладнання визначається сторонами в Додатку № 1 до Договору.

У відповідності до п. 2.1. Договору договірні обсяги постачання газу споживачу наводяться в Додатку № 2 до Договору. З нього вбачається, що Постачальник здійснює протягом 2015 року постачання природного газу Споживачу для власного споживання в обсязі по місяцях та кварталах: січень 70000тис. куб. м, лютий 70000тис. куб. м, березень 60000тис. куб. м..

На виконання умов Договору, позивач зазначає, що поставляв відповідачу газ у січні-березні 2015року.

Згідно п.п. 2.6, 2.9 Договору, послуги з постачання газу підтверджуються підписаним сторонами актом приймання передачі газу, що оформлюється згідно за даними вузлів обліку, визначених у додатку № 1 до договору. Акти приймання передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

Додатковою угодою №1 від 06.02.2015 та Додатковою угодою №2 від 12.03.2015 про внесення змін до Договору, пункт 4.2. Договору викладено в новій редакції. Так, відповідно до нової редакції п.4.2. Договору, разом до сплати за 1000,0 м. куб. газу 11338,00грн., в т.ч. ПДВ 1898,000 грн.

Згідно п. 4.5 Договору розрахунковий період за договором становить один місяць з 9-00 години першого дня місяця до 9-00 години першого дня наступного місяця включно. Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу на загальну кількість реалізованого газу, визначену згідно з розділом 3 договору. Загальна сума договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу споживачу.

На виконання умов Договору сторони склали акти приймання-передачі природного газу, які підписані повноважним представниками позивача та відповідача та скріплені їх печатками. Відповідно до наданих актів встановлено наступне: відповідно акту приймання-передачі № 111 прийому передачі природного газу у січні 2015 року відповідачем спожито 50,601000 тис.м.куб. газу на суму 390437,32 грн., відповідно акту приймання-передачі №211 у лютому 2015 року відповідачем спожито 49,428000 тис.м.куб. газу на суму 369286,47грн., відповідно акту приймання-передачі № 311 у березні 2015 року відповідачем спожито 25,095000 тис.м.куб. газу на суму 28571,86 грн..

Як встановлено судом, позивачем передано відповідачу у січні-березні 2015року 125,124тис.куб.м. природного газу загальною вартістю 1045505,65грн..

Отже, позивач взяті на себе зобовязання щодо постачання природного газу виконав повністю.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Відповідно до п.4.6. Договору, оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем авансовими та/або плановими платежами з розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом періоду оплати відповідно до Додатку №2 до Договору. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого за наступний розрахунковий період. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 01 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п. 4.8 Договору, сторони погодили, що у разі виникнення у споживача заборгованості з оплати вартості послуг з постачання газу сторони за взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством укладають графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до договору. У разі відсутності графіка погашення заборгованості позивач має право грошові кошти, отримані від відповідача за газ в поточному розрахунковому періоді, зараховувати в рахунок погашення існуючої заборгованості відповідача відповідно до черговості її виникнення.

З порушенням встановлених строків оплати, відповідач частково розрахувався за поставлений природний газ у спірному періоді, що підтверджується банківськими виписками за період з 21.05.2015 по 21.05.2015 на суму 8263,84 грн., за період з 30.06.2015 на суму 6091,19 грн., за період 07.07.2015 на суму 4420,00грн., за період 15.07.2015 на суму 4284,89грн. та 75715,11грн., за період 20.07.2015 на суму 50000,00грн., за період 05.08.2015 на суму 120000,00 грн., за період 07.08.2015 на суму 28337,71 грн. та 121662,29 грн., за період 17.08.2015 на суму 100000,00 грн., за період 18.08.2015 на суму 53000,00 грн., за період 19.08.2015 на суму 47512,45 грн. та 52487,55 грн., за період 25.08.2015 на суму 19354,79 грн. та 80645,21 грн., за період 27.08.2015 на суму 300,69 грн..

А крім того, позивачем надано суду копію листа відповідача від 19.10.2015, в якому останній просить позивача зарахувати оплату по договору №ТП-Б-11-Р від 27.04.2015 в сумі 26516,56 грн. в рахунок погашення заборгованості по Договору № ТП-Б-11-Р від 02.02.2015.

Отже, відповідач частково оплатив заборгованість перед позивачем всього на суму 798592,28грн.

Станом на час вирішення спору заборгованість перед позивачем становить 246913,37грн., яка визнана відповідачем, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в сумі 246913,37грн. з основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.3 статті 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6.2.2. Договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу.

Позивачем заявлено до стягнення пеню за період з 03.02.2015 по 02.10.2015 в сумі 289779,89грн., нарахування яких відповідає вимогам норм матеріального права та умовам Договору.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 99% (арк. справи 59).

Представник позивача заперечив проти задоволення клопотання відповідача.

Відповідно до п.3 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню. Згідно до п.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.2 ст.233 ГК України, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Так, господарський суд зазначає, що враховуючи часткову оплату відповідачем суми основної заборгованості, на підставі ст.83 ГПК України, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 1%, а саме до 2897,80грн. пені.

В стягненні іншої частини пені, нарахованої позивачем, слід відмовити.

Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних за період з 03.02.2015 по 18.10.2015 в сумі 15374,69грн. та інфляційних за період з 01.02.2015 по 30.09.2015 в сумі 268071,94грн., нарахування яких відповідає вимогам норм матеріального права та умовам Договору, а тому такі вимоги підлягають задоволенню та стягненню на користь позивача.

Частиною 6 ст. 84 ГПК України передбачено, що в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Згідно статті 49 ГПК України та Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VI, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 12302,01грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, ст.82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відділу освіти Ріпкинської районної державної адміністрації (15000, вул. Грициніна, 23, смт.Ріпки, Чернігівська обл.,відомості про рахунки відсутні, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Чернігівгаз (14021, вул. Любецька, 68, м.Чернігів, відомості про рахунки відсутні, ) 246913,37грн. основної заборгованості, 2897,80грн. пені, 15374,69грн. 3%річних, 268071,94грн. інфляційних, а всього 533257,80грн., а також 12302,01грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна

Повний текст рішення підписано 28 грудня 2015 року.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна