ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року Справа № 908/1583/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - суддіГрека Б.М., - (доповідача у справі),
суддів :Бондар С.В., Васищака І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 12.10.15
у справі№908/1583/14
господарського судуЗапорізької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доПублічного акціонерного товариства "Бердянське підприємство теплових мереж"
простягнення коштів
за участю представників від:
позивачаЄгоров В.С. (дов. від 13.05.14)
відповідачане з'явилися, були належно повідомлені,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.08.15 (суддя

Проскуряков К.В.), залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 12.10.15 (колегія суддів у складі: головуючого-судді Сгари Е.В., суддів: М'ясищева А.М., Будко Н.В.), частково задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Бердянське підприємство теплових мереж" та розстрочене виконання рішення господарського суду Запорізької області від 07.07.14 по сплаті заборгованості за поставлений природний газ у розмірі 4021670,59 грн. строком на дванадцять місяців.

Не погоджуючись із судовими актами, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати, обґрунтовуючи свою позицію порушенням судами обох інстанцій норм матеріального права (ст.232 ГК України, ст.ст.526, 559, 617, 625 ЦК України) та процесуального права (ст.43 ГПК України).

Відповідач надав відзив, у якому заперечує проти доводів касаційної скарги, постанову просить залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, рішенням господарського суду Запорізької області від 07.07.14 (яке залишене без змін постановою Вищого господарського суду України від 11.12.14) з Публічного акціонерного товариства "Бердянське підприємство теплових мереж" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" стягнуто основний борг у розмірі 3051330,86 грн., пеню у розмірі 571441,66 грн., 3 % річних у розмірі 247670,64 грн., інфляційні витрати у розмірі 115608,24 грн., 35 619,19 грн. судового збору. Провадження у справі в частині стягнення 1062791, 76 грн. припинено.

Ухвалою суду від 27.02.15 припинено стягнення за наказом №908/1583/14 на суму 5 714,42 грн. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.03.15 припинено стягнення за наказом господарського суду Запорізької області №908/1583/14 в частині стягнення пені у розмірі 571 441,66 грн.

Публічне акціонерне товариство "Бердянське підприємство теплових мереж" звернулося до господарського суду Запорізької області із заявою про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 07.07.14, яке задоволене судами частково, виконання рішення розстрочене на рік. При цьому суди виходили з того, що на підприємстві відповідача склалася важка фінансова ситуація, так як основним споживачем послуг є населення, при цьому несвоєчасна сплата населенням за послуги з теплопостачання не дала можливість своєчасно розрахуватись із позивачем. Кредиторська заборгованість станом на 31.12.14 складала 64890 тис. грн., а дебіторська 25898 тис. грн. а, заборгованість держави перед відповідачем з різниці в тарифах на послуги з теплопостачання за 2012,2013, 1 кв. 2014 становить 129384,57 грн.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає позицію попередніх інстанцій помилковою, зважаючи на наступне.

Згідно ч.1 ст.121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Під відстрочкою розуміється відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Як роз'яснено у п.п.7.1.-7.2. постанови Пленуму ВГС України від 17.10.12 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарський суд на підставі ст.121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.05 у справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у пар.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З огляду на викладене, судами попередніх інстанцій не дотримано балансу інтересів сторін, взято до уваги фінансовий стан позивача та його законні інтереси; не враховано, що вказані у заяві підстави для відстрочки виконання судового рішення, не є тими виключними обставинами, які створюють підґрунтя для її надання, оскільки економічна криза впливає не тільки на відповідача, а й на позивача. Крім того, у випадку недостатності грошових коштів на рахунках, стягнення може бути звернуте на майно відповідача.

Таким чином, судові акти про задоволення заяви про розстрочку виконання рішення, прийняті з порушенням вимог діючого законодавства й підлягають скасуванню, а касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України, судовий збір, сплачений позивачем за подання апеляційної та касаційної скарг, підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 28.08.15 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 12.10.15 у справі №908/1583/14 скасувати.

У задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення від 07.07.14 у справі №908/1583/14 відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Бердянське підприємство теплових мереж" (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Мазіна, 65/97, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького,6 ) 2 436,00 грн. (дві тисячі чотириста тридцять шість грн. 00 коп.) судового збору за розгляд апеляційної та касаційної скарг.

Головуючий - суддя Б. М. Грек

Судді С. В. Бондар

І. М. Васищак