ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2015 р.Справа № 922/6216/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Донецької філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Велтон Телеком", м. Харків
про стягнення 7567,18 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю № 4565/9-09 від 12.10.2015 року;

відповідача - ОСОБА_2, за довіреністю від 08.12.2015 року;

ВСТАНОВИВ:

Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Донецької філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Велтон Телеком" про стягнення заборгованості за договором про надання телекомунікаційних послуг № 6-11-2 від 01.01.2011 року в сумі 7567,18 грн., в тому числі 5295,10 грн. основного боргу, 751,57 грн. пені, 121,55 грн. 3 % річних та 1398,96 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.12.2015 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 21.12.2015 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 18.12.2015 року представник відповідача супровідним листом (вх. № 50631) надав документи для долучення до матеріалів справи.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 18.12.2015 року представник відповідача надав відзив на позов (вх. № 50630), в якому зазначає про те, що відповідачем було сплачено суму основного боргу, що підтверджується наданими платіжними дорученнями. Проти стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, відповідач не заперечує.

Представник позивача в судовому засіданні 21.12.2015 року позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.12.2015 року зазначив про сплату суми основного боргу, проти стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат не заперечував.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

01.01.2011 року між Концерном радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Велтон Телеком» (відповідач, замовник) було укладено договір № 6-11-2 з на надання телекомунікаційних послуг та надання в користування міжміських каналів електрозвязку.

Відповідно до п.1.1 договору предметом даного договору є надання виконавцем телекомунікаційних послуг у відповідності до ліцензій виконавця на надання в користування міжміських каналів електрозвязку.

Частиною «є» п.2.4 вищезазначеного договору встановлено, що замовник приймає на себе зобовязання своєчасно здійснювати розрахунки за надані телекомунікаційні послуги за рахунками, виставленими виконавцем.

Ціна договору визначається п.3.1 даного Договору та складається з:

- ціни на радіомовні передавачі виконавця за «Тарифами на телекомунікаційні послуги Концерну РРТ», що затверджені наказом Концерну РРТ №347 від 25.11.2010 року та оприлюднені на офіційному сайті www.rrt.ua;

- договірні ціни на технічне обслуговування та експлуатацію технічних засобів Замовника;

- ціни на канали для передачі звукових програм за «Тарифами на надання каналів для передачі програм телебачення, моно - і стерео радіомовлення», які затвердженні Наказом Концерну РРТ №3 від 03.01.2008 року;

- ціни на технічне обслуговування супутникових приймальних систем;

- договірні ціни на технічне обслуговування додаткового обладнання по виходу в ефір регіональних рекламних блоків;

- ціни на пункт виділення цифрового потоку.

Пунктами 5.1, 5.2, 5.3 договору передбачено, що розгляд підсумків виконання наданих телекомунікаційних послуг і якісних показників технічних засобів проводиться щомісячно. Виконавець щомісячно, не пізніше 3-го числа, складає Акт прийняття наданих послуг технічними засобами за підсумками роботи, після чого направляє рахунок та Акт замовнику. Замовник у триденний строк після отримання рахунку і Акту, розглядає їх, і у випадку відсутності зауважень або заперечень, підписує Акт, скріплює печаткою і повертає Виконавцю.

Пунктом 5.8 договору передбачено, що щомісячна оплата здійснюється за фактично відпрацьований час фактичних технічних засобів. До 15 числа поточного місяця замовник перераховує виконавцю аванс у розмірі 30% орієнтованої вартості у поточному місяці. Не пізніше 15 числа наступного місяця проводиться остаточний розрахунок за надані послуги з урахуванням авансу.

Пунктом 6.4 договору зазначено, що за несвоєчасну оплату рахунку виконавця, у строки передбачені п.5.8 договору замовник сплачує пеню, яка обчислюється від суми заборгованості у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення у відповідності з п.41 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», затверджених постановою КМУ від 11.04.2012 №295.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором та надав відповідачу послуги з технічного обслуговування обладнання, встановленого на обєктах Донецької філії Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення, що підтверджується підписаними актами виконаних робіт (надання послуг) по договору № 6-11-2 від 01.01.2011 року за період з грудня 2014 року по лютий 2014 року, зокрема:

- Акт виконаних робіт (надання послуг) по договору № 6-11-2 від

01.01.2011 року за грудень 2014 року від 31.12.2014 року в сумі 1 670,02

грн.;

- Акт виконаних робіт (надання послуг) по договору № 6-11-2 від

01.01.2011 року за січень 2015 року від 31.01.2015 року в сумі 1 850,06

грн.;

- Акт виконаних робіт (надання послуг) по договору № 6-11-2 від

01.01.2011 року за лютий 2014 року від 28.02.2015 року в сумі 1 784,54

грн.;

Таким чином, позивач перед відповідачем виконав свої зобовязання по договору належним чином і в повному обсязі.

Відповідач, всупереч умовам договору, не виконав передбачені договором зобовязання своєчасно здійснювати розрахунки за надані телекомунікаційні послуги за рахунками, виставленими позивачем, оскільки оплата за надані послуги згідно договору від відповідача за період з грудня 2014 року по лютий 2015 року на рахунок позивача не надходила.

Як вбачається з рахунків на оплату, виставлених позивачем №1005 від 08.12.2014 року, №6 від 17.01.2015 року, № 81 від 11.02.2015 року, заборгованість відповідача складає 5295,10 грн.

Пунктом 5.9 договору передбачено, що у разі припинення дії договору, замовник зобовязаний розрахуватися за фактично надані виконавцем послуги у місячний термін.

З метою досудового врегулювання спору позивачем була направлена відповідачу претензія (вих. №716 від 30.07.2015 року) з проханням виконати умови укладеного договору та сплатити заборгованість, що виникла, але відповідь на вищезазначену претензію від відповідача не надходила.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договору, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Як свідчать матеріали справи, після звернення позивача до суду з відповідним позовом (вх.№ 6216/15 від 30.11.2015 року) відповідачем було сплачено суму основного боргу в розмірі 5295,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10420 від 11.12.2015 року на суму 1660,50 грн., платіжним дорученням № 886 від 11.12.2015 року на суму 1850,06 грн. та платіжним дорученням № 2015 від 11.12.2015 року на суму 1784,54 грн.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем було сплачено суму основної заборгованості в розмірі 5295,10 грн. під час розгляду справи., суд дійшов висновку на підставі ч.1 п.1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України припинити провадження у справі № 922/6216/15 в частині стягнення з відповідача суми основної заборгованості в розмір 5295,10 грн., у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Щодо стягнення з відповідача, нарахованих позивачем 751,57 грн. пені, суд зазначає наступне.

Пунктом 6.4 договору зазначено, що за несвоєчасну оплату рахунку виконавця, у строки передбачені п.5.8 договору замовник сплачує пеню, яка обчислюється від суми заборгованості у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення у відповідності з п.41 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 11.04.2012 №295.

Відповідно до ст. 611 ЦК одним з наслідків порушення зобов'язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Зважаючи на вищевикладене, позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу пеню на суму заборгованості у розмірі 751,57 грн., розрахунок пені перевірено судом з урахуванням вимог діючого законодавства та приймаючи до уваги, те що вищезазначена сума визнана відповідачем, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення 751,57 грн. пені.

Щодо стягнення з відповідача 121,55 грн. 3% річних та 1398,96 грн. інфляційних витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимоги про стягнення 121,55 грн. 3% річних та 1398,96 грн. інфляційних витрат заявлені позивачем обґрунтовано, доведені матеріалами справи, вірно нараховані та такі, що визнані відповідачем, у зв'язку з чим суд приходить до висновку щодо їх задоволення .

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно з п. 4.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.03.2013 р. № 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. Зокрема, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача.

Отже, якщо наслідком припинення провадження у справі стали дії відповідача (сплата боргу після звернення позивача з позовом до суду), здійснені судові витрати покладаються на нього.

Як вбачається з наданих сторонами документів, часткове припинення провадження у справі стосується сплати відповідачем суми основного боргу, проте і виник він внаслідок неправильних дій останнього. У зв'язку з чим, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1218,00 грн., оскільки часткову сплату заборгованості було здійснено після подання позивачем позовної заяви до суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 549, 611, Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, ч.1 п.1-1 ст.80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Велтон Телеком" (61002, м. Харків, вул. Сумська, 50, р/р 4403 в АТ "ОТП Банк" м. Київ, МФО 300528, ) на користь Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення в особі Донецької філії Концерну радіомовлення радіозв`язку та телебачення (04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, 10, ) 751,57 грн. пені, 121,55 грн. 3% річних, 1398,96 грн. інфляційних витрат та 1218,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 5295,10 грн. основного боргу провадження у справі припинити на підставі ч.1 п.1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 23.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_3

922/6216/15