ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2015 р.Справа № 916/4314/15

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Л.М. Ільєвій

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю „СПТР про стягнення штрафу у розмірі 800000,00 грн. та пені в сумі 800000,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Антимонопольний комітет України звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „СПТР про стягнення штрафу у розмірі 800000,00 грн. та пені в сумі 800000,00 грн., посилаючись на наступне.

Антимонопольний комітет України прийняв рішення від 17.12.2013 р. № 1050-р, яким визнано, що ТОВ „СПТР вчинило порушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України „Про захист економічної конкуренції, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів. За вчинене порушення на ТОВ „СПТР накладено штраф у розмірі 800000 грн.

Як вказує позивач, рішення Комітету було направлено ТОВ „СПТР листом від 15.01.2014 р. № 20-29.3/05-264 та отримане ТОВ „СПТР 20.01.2014 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, тому строк сплати штрафу закінчився 20.01.2014 р. Наразі позивач зазначає, що ТОВ „СПТР рішення до господарського суду не оскаржувало. Проте, вказане рішення було оскаржено ТОВ „СПТР до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.02.2014 р. відкрито провадження в адміністративній справі № 815/826/14 за позовом ТОВ „СПТР до Антимонопольного комітету України, за участю третьої особи - ПАТ „Чорномортехфлот, про визнання протиправним та скасування рішення комітету від 17.12.2013 р. № 1050-р.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17.02.2014 р. обєднано в одне провадження позовні вимоги по адміністративним справам № 815/823/14, №815/824/14, № 815/825/14, № 815/826/14, № 815/827/14 за позовами ТОВ „СПТР до Антимонопольного комітету України, за участю третьої особи - ПАТ „Чорномортехфлот про визнання незаконним, протиправним та скасування рішень Антимонопольного комітету України від 17.12.2013 №1052-р, № 1051-р, № 1050-р, № 1049-р, № 1048-р; присвоєно вказаним справам єдиний номер № 815/823/14.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2014 р. у справі № 815/823/14 задоволено повністю адміністративний позов ТОВ „СПТР до Антимонопольного комітету України за участю третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на боці позивача ПАТ „Чорномортехфлот про визнання незаконними, протиправними та скасування в частині рішень Антимонопольного комітету України № 1048-р, № 1049-р, №1050-р, №1051-р, №1052-р від 17.12.2013 р., зокрема, визнано протиправним та скасовано пункт 1 в частині визнання ТОВ „СПТР таким, що вчинило порушення, та пункт 3 рішення Антимонопольного комітету України № 1050-р від 17.12.2013 р.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2014 р. апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України залишено без задоволення, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2014 р. у справі № 815/823/14 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.08.2015 р. № К/800/45892/14 скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2014 р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2014 р. у справі № 815/823/14, закрито провадження у справі.

Отже, позивач стверджує, що відповідно до ст. 56 Закону України „Про захист економічної конкуренції рішення Комітету є обов'язковим до виконання, але на момент подання позову позивач не отримував від відповідача документів, що підтверджують сплату штрафу, накладеного рішенням від 17.12.2013 р. № 1050-р. При цьому позивач вказує, що розгляд адміністративним судом справи про скасування рішення органу Комітету про накладення штрафу не є підставою для зупинення нарахування пені за прострочення сплати штрафу.

Відтак, позивач стверджує, що відповідачем прострочено сплату штрафу, що є підставою для нарахування пені за період з 21.01.2014 р. по 13.10.2015 р. (629 дн.) включно. З огляду на те, що відповідно до ч. 5 ст.56 Закону України „Про захист економічної конкуренції розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України, відповідно розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, складає 800000,00 грн.

При цьому позивачем разом з позовною заявою подано клопотання про відстрочення сплати судового збору та звільнення від його сплати згідно ст. 8 Закону України „Про судовий збір, вказуючи на відсутність бюджетних асигнувань для сплати судового збору. В підтвердження відсутності коштів у позивача останнім до клопотання надано бухгалтерську довідку, а також листи Мінфіну України від 10.08.2015 р. про необхідність сплати державним органами судового збору в межах видатків, затверджених в Законі України „Про Державний бюджет на 2015 рік, та копію листа-звернення позивача до Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 р. про збільшення видатків для сплати судового збору.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.10.2015 р. позовну заяву Антимонопольного комітету України прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/4314/15, при цьому розгляд справи призначено в засіданні суду на 09.11.2015 р. та до вказаної дати позивачу надано відстрочку сплати судового збору.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.11.2015 р. розгляд справи № 916/4314/15 було відкладено на 23.11.2015 р. у звязку з неявкою в засідання суду представників сторін та ненаданням сторонами витребуваних судом документів . При цьому вказаною ухвалою було продовжено строк, на який відстрочено сплату позивачем судового збору, до 23.11.2015 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.11.2015 р. розгляд справи № 916/4314/15 було відкладено на 11.12.2015 р. у звязку з неявкою в засідання суду представника відповідача, також судом було продовжено строк, на який відстрочено сплату позивачем судового збору, до 11.12.2015 р.

Відповідач відзив на позов не надав, також представник відповідача у судові засідання не зявився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином за юридичною адресою, вказаною в позовній заяві, яка значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб фізичних осіб-підприємців. Однак, згідно поштових повідомлень, що містяться в матеріалах справи, надіслані судом копії ухвали про порушення провадження у справі та ухвали про розгляд справи повернуто до суду за закінченням терміну зберігання.

Як передбачено приписами ст. 64 ГПК України, у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Так, у пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 № 01-8/123 Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Крім того, у пункті 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році від 02.06.2006 р. № 01-8/1228 зазначено, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками адресат вибув, адресат відсутній і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Крім того, як зазначено в абз. 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

З огляду на вищевикладене, відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи судом.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 1 Закону України „Про Антимонопольний комітет України Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом , метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Відповідно до ст. 3 цього Закону основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: 1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; 2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб'єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій; 3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції; 4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; 5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

Відповідно до п. п. 5, 7 ч. 5 ст. 14 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України має, зокрема, повноваження проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Згідно ст. 22 Закону України „Про Антимонопольний комітет України розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Згідно зі ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" від 11.01.2001р., розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, зокрема, про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу.

17 грудня 2013 р. Антимонопольним комітетом України за результати розгляду справи № 239-26.13/348-12 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу було прийнято рішення № 1050-р, яким визнано, що ТОВ „СПТР вчинило порушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів на виконання робіт з будівництва водних шляхів, пристаней, гребель та інших водних споруд, та за вчинене порушення накладено на вказане Товариство штраф у розмірі 800000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України „Про захист економічної конкуренції рішення органів Антимонопольного комітету України надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Як вбачається з матеріалів справи, вказане рішення адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 1050-р від 17.12.2013 р. було відправлено на адресу ТОВ „СПТР листом № 20-29.3/05-264 від 15.01.2014 р., який був отриманий відповідачем 20.01.2014 р., що повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" також визначено, що рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Отже, накладений на відповідача штраф підлягав оплаті у двомісячний строк з дня одержання рішення, а документи, що підтверджують оплату штрафу, протягом п'яти днів з дня оплати штрафу мали бути надіслані до Антимонопольного комітету України. Крім того, у вказаному рішенні № 1050-р зазначено про можливість його оскарження у двомісячний строк з дня одержання до господарського суду м. Києва.

Згідно ч. 1, 2 ст. 60 Закону України „Про захист економічної конкуренції заявник, відповідач третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання цього рішення. Цей строк не може бути відновлено. Рішення Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України та державного уповноваженого Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду міста Києва. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Як зясовано судом, у встановлений ст. 60 Закону України „Про захист економічної конкуренції строк зазначене рішення АМК № 1050-р не було оскаржене ТОВ „СПТР до господарського суду м. Києва.

Натомість ТОВ „СПТР було подано до Одеського окружного адміністративного суду адміністративний позов до Антимонопольного комітету України, за участю третьої особи - ПАТ „Чорномортехфлот, про визнання протиправним та скасування рішення комітету від 17.12.2013 р. № 1050-р.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.02.2014 р. було відкрито провадження в адміністративній справі № 815/826/14 за позовом ТОВ „СПТР до Антимонопольного комітету України, за участю третьої особи - ПАТ „Чорномортехфлот, про визнання протиправним та скасування рішення комітету від 17.12.2013 р. № 1050-р.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17.02.2014 р. обєднано в одне провадження позовні вимоги по адміністративним справам № 815/823/14, №815/824/14, № 815/825/14, № 815/826/14, № 815/827/14 за позовами ТОВ „СПТР до Антимонопольного комітету України, за участю третьої особи - ПАТ „Чорномортехфлот про визнання незаконним, протиправним та скасування рішень Антимонопольного комітету України від 17.12.2013 №1052-р, № 1051-р, № 1050-р, № 1049-р, № 1048-р; присвоєно вказаним справам єдиний номер № 815/823/14.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2014 р. у справі № 815/823/14 задоволено повністю адміністративний позов ТОВ „СПТР до Антимонопольного комітету України за участю третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на боці позивача ПАТ „Чорномортехфлот про визнання незаконними, протиправними та скасування в частині рішень Антимонопольного комітету України № 1048-р, № 1049-р, №1050-р, №1051-р, №1052-р від 17.12.2013 р., зокрема, визнано протиправним та скасовано пункт 1 в частині визнання ТОВ „СПТР таким, що вчинило порушення, та пункт 3 рішення Антимонопольного комітету України № 1050-р від 17.12.2013 р.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2014 р. апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України залишено без задоволення, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2014 р. у справі № 815/823/14 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.08.2015 р. № К/800/45892/14 скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2014 р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2014 р. у справі № 815/823/14, закрито провадження у справі, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відтак, вищевказане рішення Антимонопольного комітету України є чинним, а тому відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України „Про захист економічної конкуренції є обов'язковим до виконання.

Наразі судом встановлено, що накладений згідно рішення АМК від 17.12.2013 р. № 1050-р на відповідача штраф останнім в добровільному порядку не сплачено. Вказані обставини відповідачем не спростовано, відповідні докази сплати штрафу в матеріалах справи відсутні. Адже частиною другою статті 22 ГПК України передбачено, що сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання тощо; обґрунтовувати свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (ч. 2 ст. 43 ГПК України), якими в силу ст. 32 ГПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із п. 21 Постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства від 26.12.2011 р. № 15, вирішуючи спори, повязані із зобовязанням виконати рішення Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення або про стягнення коштів (штрафу, пені) на підставі такого рішення, господарським судам необхідно мати на увазі, що сам по собі факт неоскарження рішення особою, якої воно стосується, не є безумовним свідченням законності відповідного акта державного органу. Тобто для того, щоб дійти висновку про обовязковість виконання рішення названого Комітету чи його територіального відділення, господарському суду потрібно досліджувати це рішення на предмет його відповідності вимогам законодавства, якщо така відповідність заперечується іншою стороною у справі. Однак господарським судом не можуть братися до уваги доводи особи, стосовно якої прийнято рішення (заявника, відповідача, третьої особи в розумінні ст.39 Закону України „Про захист економічної конкуренції), з приводу незаконності та/або необґрунтованості цього рішення, якщо такі доводи заявлено після закінчення строків, встановлених ч.2 ст.47 та ч.1 ст.60 названого Закону, оскільки дана особа не скористалася своїм правом на оскарження відповідного акта державного органу, а перебіг зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України. Приписи частин третьої і четвертої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" щодо зупинення виконання рішення органу Антимонопольного комітету України на час судового розгляду відповідної справи стосуються, за змістом цих норм, лише розгляду, здійснюваного в порядку господарського судочинства.

З огляду на вказане та враховуючи відсутність доказів оскарження відповідачем рішення АМК від 17.12.2013 р. № 1050-р в порядку господарського судочинства та сплив строку на таке оскарження, а також нездійснення оплати відповідачем штрафу, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача накладеного штрафу в розмірі 800000,00 грн., оплату якого мало бути здійснено у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. При цьому суд вважає помилковими доводи позивача про те, що строк сплати накладеного АМК за рішенням № 1050-р штрафу закінчився 20.01.2014 р. Так, оскільки рішення про накладення штрафу було отримано відповідачем тільки 20.01.2014 р., відповідно встановлений ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" двомісячний строк на оплату штрафу сплинув 20.03.2014 р.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені у сумі 800000 грн. суд зазначає наступне.

Підстави та умови нарахування пені в даному випадку визначаються статтею 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", яка встановлює як обов'язковість пені в разі несплати штрафу, так і правила обчислення її розміру та строки нарахування.

Так, згідно з ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Як випливає зі змісту позову, позивачем здійснено нарахування відповідачу пені за прострочення сплати штрафу за період з 21.01.2014 р. по 13.10.2015 р. (629 дн.) в розмірі 7548000,00 грн. (800000,00 грн. х 1,5% х 629 дн.).

Як зазначено в підпункті 20.2 пункту 20 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. N 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства", абзацами третім - п'ятим статті 56 Закону передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися. Слід також мати на увазі, що припинення та зупинення нарахування пені, про які йдеться у цих нормах, відбувається лише у зв'язку з прийняттям рішення, розглядом чи переглядом справи саме господарським судом, а не будь-яким органом, що вирішив (вирішує) спір.

Виходячи з викладеного, розгляд адміністративним судом справи про визнання недійсним та скасування рішення АМК № 1050-р з ухваленням рішення, скасованого в подальшому судом вищої інстанції із закриттям провадження у справі, не тягне за собою правових наслідків, передбачених в абзаці 3 частини п'ятої статті 56 Закону (зупинення нарахування пені), оскільки нарахування пені зупиняється лише на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу та відповідного рішення (постанови) саме господарського суду.

Між тим, враховуючи те, що строк на оплату відповідачем накладеного АМК штрафу сплинув 20.03.2014 р., про що зазначалось вище, відповідно у даному випадку прострочення щодо невиконання вимог АМК про сплату штрафу розпочалось саме з 21.03.2014 р. Відтак, нарахування пені за несплату відповідачем накладеного штрафу можливе за період з 21.03.2014 р. по 13.10.2015 р. (572 дн.), а розмір пені за вказаний період складає 6864000,00 грн.

Однак, з огляду на те, що розмір пені не може перевищувати розміру накладеного штрафу, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про стягнення пені в заявленому розмірі 800000,00 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Відповідно до ст. 25 Закону України „Про Антимонопольний комітет України з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Антимонопольного комітету України про стягнення з ТОВ „СПТР штрафу у розмірі 800000,00 грн. та пені у розмірі 800000,00 грн. відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, у звязку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо судових витрат по даній справі господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок сплати та розмір судового збору визначені Законом України „Про судовий збір від 08.07.2011 р. (зі змінами і доповненнями). Так, згідно підпунктів 1, 2 пункту 2 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка становить 1 розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому подана відповідна заява, тобто у 2015 році -1218 грн.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Як зазначалось вище, ухвалами господарського суду Одеської області від 26.10.2015 р., від 09.11.2015 р. та 23.11.2015 р. позивачу було надано відстрочку щодо сплати останнім судового збору за подачу позову. Однак, на день розгляду справи позивачем не було сплачено судовий збір за поданий позов, що становить 24000,00 грн. (1600000,00 грн. х 1,5%).

Згідно п. 3.3 Постанови Пленуму ВГСУ № 7 від 21.02.2013 р. „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України (із змінами та доповн.), якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше ніж до прийняття судового рішення по суті справи), або звільнити сторону від сплати судового збору, або залишити позов чи скаргу без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК, або стягнути несплачену суму судового збору у прийнятті судового рішення.

З огляду на викладене та враховуючи те, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось на користь позивача, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору до бюджету покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов Антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю „СПТР про стягнення штрафу у розмірі 800000,00 грн. та пені в сумі 800000,00 грн. задовольнити.

2. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю „СПТР (65045, АДРЕСА_1; ) до державного бюджету (р/р № 0010 УК у Соломянському районі м. Києва, , банк одержувача ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, код за бюджетним класифікатором 21081100, символ звітності 106) штраф в сумі 800000/вісімсот тисяч/грн. 00 коп. та пеню в розмірі 800000/вісімсот тисяч/грн. 00 коп.

3. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю „СПТР (65045, АДРЕСА_1; ) на користь державного бюджету (рахунок № 3008; отримувач: УК у м. Одесі/Приморський район, ; банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011, код бюджетної класифікації 22030001; код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області 03499997) судовий збір в сумі 24000/двадцять чотири тисячі/грн. 00 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 16 грудня 2015 р.

Суддя В.С. Петров