ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2015 р.Справа № 922/6244/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Семенову О.Є.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оргкровля", м. Дніпропетровськ
до "Есхарівське житлово-комунальне експлуатаційне управління-2011", смт. Есхар
про стягнення коштів в розмірі 101656,94 грн.
за участю представників сторін:

Представник позивача - ОСОБА_1, дов. від 28.11.2015р.;

Представник відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Оргкровля", м. Дніпропетровськ, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача - "Есхарівського Житлово-комунального експлуатаційного управління-2011", смт. Есхар, про стягнення заборгованості за договором про закупівлю робіт № 30/4 від 29.11.2012р., укладеним між сторонами даного спору, в розмірі 101656,94 грн., з яких: 55390,20 грн. - основна заборгованість, 41431,86 грн. - інфляційні втрати, 4834,88 грн. - 3% річних. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 03.12.2015р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14.12.2015р. о 10:45 год.

У призначеному судовому засіданні 14.12.2015р. представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Через канцелярію суду надав додаткові пояснення по справі (вх. № 49965), які судом долучаються до матеріалів справи.

Представник відповідача у судове засідання 14.12.2015р. не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Матеріали справи містять докази належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення № 043084/2 про отримання повноважним представником відповідача ухвали суду про порушення провадження у справі від 03.12.2015р.

Відповідач правами, передбаченими ст. 22 ГПК України, не скористався, процесуальне право на участь у судовому засіданні не реалізував.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 ГПК України, обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно ст. 75 ГПК України розглядає справу за наявними матеріалами.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, 29.11.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оргкровля" (позивач, підрядник) та "Есхарвіським житлово-комунальним експлуатаційним управлінням-2011" (відповідач, замовник) укладено договір про закупівлю робіт № 30/4, відповідно до умов якого, підрядник зобов'язується у 2012р. виконати роботи на проведення поточного ремонту покрівлі житлового будинку в смт. Есхар, за адресою: вул. Горького, 17, зазначені в локальному кошторисі (додаток № 2), договірній ціні (додаток № 1) та календарному графіку (додаток № 3), що є невід'ємною частиною даного договору, а замовник - прийняти і оплатити роботи.

Ціна договору становить 89982,00 грн., у тому числі ПДВ: 14997 грн. (п. 3.1. договору).

Відповідно до п. 4.1. договору, замовник, після підписання даного договору, перераховує підряднику аванс (з урахуванням ПДВ) у розмірі 30 відсотків від вартості робіт, вказаних у п. 3.1. даного договору для придбання матеріалів. Далі розрахунки замовника проводяться з дати підписання сторонами акту виконаних робіт, за формою № КБ-2В, КБ-3, протягом 7 банківських днів, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок підрядника у безготівковій формі.

Відповідно до акту виконаних робіт №1 від 10.01.2013р., підписаним сторонами договору про закупівлю робіт № 30/4 від 29.11.2012р. , підрядником виконані роботи на загальну суму 89982,00 грн.

Проте, всупереч умовам договору від 29.11.2012р., замовником сплачена вартість виконаних робіт частково в сумі 34591,80 грн., в зв'язку з чим позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу від 27.08.2015р. про сплату суми заборгованості за виконані роботи за договором від 29.11.2012р. в сумі 55390,20 грн.

Листом-відповіддю від 27.08.2015р., відповідач визнав суму боргу в розмірі 55390,20 грн., проте зазначив про неможливість сплатити зазначену суму боргу, у зв'язку з відсутністю лімітів державного казначейства на оплату субвенцій з районного бюджету по ремонту покрівлі будинку та повідомив про намір відповідача погасити виниклу суму заборгованості відповідно до графіку по 13847,55 грн. щомісячно протягом вересня-грудня 2015р.

Однак, сума заборгованості в розмірі 55390,20 грн. відповідачем сплачена не була, що і стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду з вимогою про стягнення на свою користь суми основного боргу за договором від 29.11.2015р., інфляційних втрат в розмірі 41431,86 грн., 3% річних в розмірі 4834,88 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

До відносин за договорами будівельного підряду застосовуються положення параграфів 1 та 3 глави 61 ЦК України та погоджені сторонами положення відповідних договорів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст. 839 ЦК України, підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Так, як свідчать матеріали справи, не заперечується відповідачем, відповідно до акту приймання виконаних робіт за січень 2013р., підписаних уповноваженими сторонами договору від 29.11.2012р. №30/4, TOB Оргкровля виконано робіт на суму 89982,00 грн., проте, всупереч умовам договору, відповідач розрахувався за виконані роботи не в повному обсязі. Так, на час розгляду справи, сума заборгованості за договором від 29.11.2012р. в розмірі 55390,20 грн. залишається не сплаченою відповідачем.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобовязання з виконані роботи з поточного ремонту покрівлі за договором про закупівлю робіт від 29.11.2012р. №30/4.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до 4-3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право, в тому числі, подавати докази.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач визнав зазначену суму заборгованості, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 55390,20 грн. заборгованості за договором від 29.11.2012р. №30/4 обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем за прострочення відповідачем зобов'язання за договором від 29.11.2012р. №30/4, нараховано суму інфляційних втрат в розмірі 41431,86 грн. Даний розрахунок судом перевірено, в зв'язку з чим зазначена сума інфляційних втрат підлягає стягненню на користь позивача.

Розглянувши вимогу позивача про стягнення з відповідача на його користь 3% річних в розмірі 4834,88 грн., судом зроблено власний розрахунок суми 3% річних, в зв'язку з чим на користь позивача підлягає стягненню сума 4762,04 грн., в сумі 72,84 грн. 3% річних - суд відмовляє, як в безпідставно нарахованих.

Як визначено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Подані докази не можуть бути відхилені судом з тих мотивів, що вони не передбачені процесуальним законом.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оргкровля" підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити частково.

Стягнути з "Есхарівського житлово-комунального експлуатаційного управління-2011" (63524, Харківська область, Чугуївський район, смт. Есхар, вул. Леніна, 17, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оргкровля" (49127, АДРЕСА_1, ) суму заборгованості в розмірі 55390,20 грн., суму інфляційних втрат в розмірі 41431,86 грн., 3% річних в розмірі 4762,04 грн., судовий збір в розмірі 1523,74 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_2

справа № 922/6244/15