номер провадження справи 33/159/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2015 Справа № 908/5689/15

за позовом ОСОБА_1 (69000, АДРЕСА_1)

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Запоріжоблторггромадхарч» (69032, м. Запоріжжя, вул. Можайська, буд. 63)

про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів акціонерів

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_3 довіреність б/н від 29.10.2015р., ОСОБА_4 довіреність б/н від 29.10.2015р., ОСОБА_5 довіреність № 2/11 від 12.11.2015р.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулося в господарський суд Запорізької області із позовною заявою до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Запоріжоблторггромадхарч» про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів акціонерів ОСОБА_2 акціонерного товариства «Запоріжоблторггромадхарч», оформлених протоколом № 1 від 16.01.2012р.

Обґрунтовуючи позов позивач послався на наступні обставини. Рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Запоріжоблторггромадхарч», оформлених протоколом загальних зборів № 1 від 16.01.2012р. було затверджено зміни до Статуту товариства шляхом викладення його у новій редакції (питання 5 порядку денного) та обрано генерального директора Товариства. При цьому позивач, як власник іменних цінних паперів (акцій) Товариства, у відповідності до п.6.4 Статуту в редакції, чинній на момент проведення загальних зборів, повинен був бути повідомлений про проведення загальних зборів персонально і таке сповіщення повинно було відбутись не менше ніж за 45 днів до скликання загальних зборів. Однак, позивач не був повідомлений про дату, час та місце проведення зборів Товариства, яке відбулось 16.01.2012р. та про питання порядку денного. Посилаючись на постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008р. № 13, зазначає, що вказані порушення можуть бути підставою для визнання недійсними рішення загальних зборів акціонерів Товариства. Також зазначає, що постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23.02.2011р. у справі № 2а-1140/11, залишеною без змін в апеляційному та касаційному порядку оскарження, визнано протиправними дії державного реєстратора щодо внесення даних до розділу «Відомості про керівника», а саме щодо внесення запису «Оліфір Сергій Іванович» та зобовязано його скасувати запис від 20.11.2009р. за № 9011827. Вказане рішення виконане 04.11.2015р. Вказує, що проведення загальних зборів акціонерів 16.01.2012р. здійснила особа, яка не мала на це повноважень.

Просить позов задовольнити.

У письмовому відзиві на позовну заяву (за підписом представника ОСОБА_4, діючого на підставі довіреності від 29.10.2015р.) відповідач заперечив проти позову у повному обсязі. Зокрема у відзиві вказано на наступні обставини. У відповідності до ст. 35 Закону України «Про акціонерні товариства» 07.12.2012р. на адресу ОСОБА_1 персонально було направлено рекомендований лист з повідомленням про чергові загальні збори акціонерів, призначені на 16.01.2012р. та про їх порядок денний, що підтверджується фіскальним чеком поштового відділення звязку від 07.12.2012р. Крім того, у відповідності до вимог зазначеного Закону України, в офіційному друкованому органі «Відомостях Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку» за № 237 від 15.12.2011р. було розміщено повідомлення про скликання загальних зборів акціонерів, які відбудуться 16.01.2012р. об 11.00 год. за адресою: м.Запоріжжя, вул. Можайська, 63, каб. 3. Протоколом № 2 засідання реєстраційної комісії загальних зборів акціонерів від 16.01.2012р. під головуванням ОСОБА_6 при секретарі Алексєєвій З.П. встановлено, що загальні збори акціонерів мають кворум.

Посилаючись на ст. 167 Господарського кодексу України, п.19 постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.10.2008р., ст.ст. 1, 2 Господарського процесуального кодексу України відповідач зазначає, що згідно переліку акціонерів, станом на 16.03.2015р. та на 10.04.2015р. ОСОБА_1 не зазначено серед акціонерів Товариства. Враховуючи, що акціонер здійснив відчуження права власності належної йому частки в статутному капіталі Товариства, визнання недійсними рішення загальних зборів акціонерів від 16.01.2012р. не призведе до виникнення у позивача жодних прав щодо управління товариством, а отже не відновить ті права, які позивач вважає порушеними. Також у відзиві відповідач посилаючись на ст. 12 ГПК України, п.3 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» № 13 від 24.10.2008р., зазначає, що оскільки ОСОБА_1 на момент звернення із позовом до суду не є акціонером товариства, тому за доводами відповідача на підставі п.1 ст. 80 ГПК України провадження у справі підлягає припиненню.

Також посилаючись на норми ст.ст. 256, 267 Цивільного кодексу України відповідач просить застосувати строк позовної давності, оскільки позивачем оскаржується протокол загальних зборів акціонерів від 16.01.2012р., а із позовом до суду позивач звернувся 12.11.2015р., тобто після спливу строку позовної давності, внаслідок чого його право не підлягає захисту.

Відповідач зазначає, що посилання позивача у позовній заяві на постанову Орджонікідзевського райсуду м.Запоріжжя від 23.02.2011р. по адміністративній справі № 2а-1140/10 є необгрунтованим, оскільки основною підставою для ухвалення вказаного рішення була постанова Орджонікідзевського районного суду від 26.03.2009р. у справі № 2а-219/2009. Однак, постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.06.2011р. у справі № 8а-2/2009 було скасовано ухвалу Орджонікідзевського райсуду м.Запоріжжя від 15.10.2010р. у справі № 8а-2/2009 та прийнято ухвалу про задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами і постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 26.03.2009р. у справі № 2а-219/2009 скасовано, у позові ЗАТ «Запоріжоблторггромадхарч» до державного реєстратора Виконавчого комітету Запорізької міської ради ОСОБА_7 про визнання протиправними дій державного реєстратора та покладення обовязку вчинити певні дії відмовлено. Постановою Орджонікідзевського райсуду від 10.12.2015р. про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Орджонікідзевського райсуду у справі № 2а-1140/10 було задоволено заяву ОСОБА_8, постанову від 23.02.2011р. у справі № 2а-1140/10 скасовано, в позові ОСОБА_1 до державного реєстратора про визнання протиправними дій відмовлено.

Відповідач зазначає, що в постанові Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. у справі № 11/309/07-8/349/08-20/210/09 встановлена відсутність у ОСОБА_1 належних і допустимих доказів для оскарження протоколів загальних зборів акціонерів ЗАТ «Запоріжоблторггромадхарч» від 22.03.2002р. та від 15.07.2002р. та встановлено пропуск позивачем строку позовної давності.

Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.11.2015 р. порушено провадження у справі № 908/5689/15, розгляд якої призначено на 15.12.2015 р.

До судового засідання 15.12.2015р. представник позивача не зявився; наявності будь-яких поважних причин неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи або оголошення перерви в судовому засіданні 15.12.2015р. від позивача до суду не надійшло. Натомість, представником позивача (супровідний лист підписаний ОСОБА_9) до канцелярії господарського суду 15.12.2015р. було надано ряд документів. При цьому у клопотанні про долучення письмових доказів до матеріалів справи (супровідному листі) представник підтверджує про обізнаність із фактом знаходження у господарського суду справи за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Запоріжоблторггромадхарч» про скасування рішення загальних зборів.

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки ухвалу господарського суду від 13.11.2015р. (з інформацією про час та місце розгляду справи № 908/5689/15) було своєчасно направлено господарським судом на адресу, повідомлену позивачем господарському суду в позовній заяві: 69000, АДРЕСА_2, тому позивач є належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи судом. Доказом факту повідомлення позивача є також клопотання його представника про долучення доказів до матеріалів справи, яке надійшло до канцелярії суду 15.12.2015р.

У відповідності до п.3.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами.

Суд наголошує, що згідно зі ст. 22 ГПК України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Із урахуванням фактів: належного повідомлення позивача про час та місце судового розгляду справи; відсутності клопотань позивача про відкладення розгляду справи; наявності у матеріалах справи правової позиції позивача, викладеної у позовній заяві (щодо підстави та предмету позову), суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача (його представника).

Представники відповідача (ОСОБА_4, ОСОБА_3Ю.) в судовому засіданні 15.12.2015р. підтримали доводи письмового відзиву на позовну заяву у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні 15.12.2015р. не заперечив проти доводів, викладених у позовній заяві. Зокрема вказав, що доводи позовної заяви є обгрунтованими. При цьому письмового відзиву на позовну заяву з боку представника не було надано до суду. Також зазначив, що інші представники ПАТ «Запоріжоблторггромадхарч» не є уповноваженими особами на представлення інтересів відповідача в суді.

В свою чергу, представники ОСОБА_4, ОСОБА_3 зазначили, що інші представники ПАТ «Запоріжоблторггромадхарч» не є уповноваженими особами на представлення інтересів відповідача в суді.

Щодо взаємних доводів представників відносно відсутності належних поноважень бути представниками в суді, суд зауважує наступне. Відповідно до ч.3 ст.244 ЦК України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно зі ст.246 ЦК України, довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи.

Відповідно до ст.28 ГПК України, справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

В даному випадку повноваження представників ПрАТ «Запоріжоблторггромадхарч» ОСОБА_4, ОСОБА_3 підтверджені довіреностями від 29.10.2015р., які підписані Генеральним директором ОСОБА_8 та скріплені печаткою підприємства.

В свою чергу, повноваження представника ОСОБА_10 підтверджені довіреністю № 2/11 від 20.11.2015р. за підписом довірителя ОСОБА_9, який в свою чергу діє на підставі довіреності № 1/11 від 09.11.2015р.

У відповідності до ст.4-4 ГПК України розгляд справ у господарських судах відкритий, за винятком випадків, коли це суперечить вимогам щодо охорони державної, комерційної або банківської таємниці. Згідно до ст. 4-3 ГПК України господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Враховуючи всі обставини справи в сукупності, враховуючи норму ст. 43 ГПК України, згідно з якою господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, з огляду на зміст ч.6 ст. 22 ГПК України, яка містить норму, що господарський суд не приймає визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, суд визнав за необхідне заслухати пояснення усіх представників відповідача.

До господарського суду із позовною заявою було подано клопотання позивача про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам Реєстраційної служби України вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно зміни розділу «Відомості про керівника» у реєстраційній справі ОСОБА_2 акціонерного товариства «Запоріжоблторггромадхарч», про що свідчить заява представника позивача від 12.11.2015р. Клопотання мотивоване тим, що ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2012р. фактично поновлено на посаді генерального директора ПАТ «Запоріжоблторггромадхарч» ОСОБА_1 Вказуючи, що у нього наявна інформація, що один з акціонерів товариства ОСОБА_8 має намір подати документи, а саме: протокол про заміну генерального директора товариства для здійснення державної реєстрації, однак цей протокол оскаржується в цьому позовному провадженні, просить вжити заходів забезпечення позову.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

В силу приписів ст. 67 ГПК України позов забезпечується, у тому числі, забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору. Про забезпечення позову виноситься ухвала.

У відповідності до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування заходу до забезпечення позову.

Тобто, є обовязковим подання позивачем доказів наявності факту, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

До клопотання про забезпечення позову позивачем при зверненні із позовом не було надано будь-яких доказів в обгрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, внаслідок чого із урахуванням положення п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 16, ухвалою суду від 13.11.2015р. від позивача було витребувано відповідні докази для вирішення клопотання в судовому засіданні, призначеному на 15.12.2015р.

Як свідчить ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.За змістом ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування - (належність та допустимість доказів).

Згідно до п. 1 постанови Пленуму ВГСУ № 16 від 26.12.2011р., у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з урахуванням, у тому числі: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Предметом позову у справі № 908/5689/15 є вимога позивача про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Запоріжоблторггромадхарч», оформлених протоколом № 1 від 16.01.2012р. При цьому підстава позову обгрунтована посиланням на порушення прав ОСОБА_1, як акціонера відповідача. Тобто вимога носить корпоративний характер.

Суд зауважує, що згідно до п.3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. № 16, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання.

Крім того, у відповідності до п.45 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.10.2008р. «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», при вирішенні питання про забезпечення позову господарські суди повинні оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов:

- наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками вказаного судового розгляду.

Таким чином, суд зазначає, що має місце неадекватність та невідповідність заходу, заявленого позивачем до забезпечення позову (у вигляді заборони державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно розділу «Відомості про керівника» у реєстраційній справі ПАТ «Запоріжоблторггромадхарч») - позовній вимозі (про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів акціонерів відповідача, оформлених протоколом № 1 від 16.01.2012р.), оскільки виходячи з підстави та предмету заявленого позову, позов подано на захист прав ОСОБА_1, як акціонера ПАТ «Запоріжоблторггромадхарч», який вибув, але не на захист прав ОСОБА_1, як Керівника (Генерального директора, Голови правління тощо) зазначеного товариства, що суперечило б ст. 12 ГПК України, якою передбачена підвідомчість господарським судам справ, що виникають з корпоративних відносин, крім трудових спорів. Підтвердженням цієї обставини є абз.3 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008р. № 13, згідно з якою спори, пов'язані з оскарженням членами виконавчих органів товариства, а також членами наглядової ради товариства, які уклали з товариствами трудові договори, рішень відповідних органів товариства про звільнення (усунення, відсторонення, відкликання) їх з посади, розглядаються в порядку цивільного судочинства як трудові спори. Судам необхідно звернути увагу на те, що у цьому разі позивач звертається до суду за захистом своїх трудових прав як найманого працівника, а не акціонера (учасника) господарського товариства. Способом захисту порушених або оспорюваних прав у таких категоріях спорів є позов про поновлення на посаді, зобов'язання усунути перешкоди у виконанні посадових обов'язків тощо відповідної посадової особи господарського товариства, а не позов про визнання недійсним відповідного рішення загальних зборів

акціонерів (учасників) товариства чи наглядової ради товариства. У порядку цивільного судочинства слід розглядати і спори між учасником (засновником, акціонером) господарського товариства та товариством, що виникають не з корпоративних, а з трудових відносин посадових осіб товариства, якщо однією зі сторін, які беруть участь у справі, є фізична особа.

Таким чином вказані обставини у їх сукупності унеможливлюють задоволення клопотання позивача про забезпечення позову.

Крім того, всупереч вимогам ст.ст. 33, 34 ГПК України позивачем не наведено та не надано до господарського суду належних і допустимих доказів факту, що невжиття заходів до забезпечення позову могло б утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду про скасування рішення загальних зборів, оформлених протоколом № 1 від 16.01.2015р. (в випадку, якщо суд задовольнив би позов).

Отже, клопотання позивача про забезпечення позову судом залишено без задоволення.

В судовому засіданні 15.12.2015р. представником відповідача ОСОБА_4 було оголошено клопотання про припинення провадження у справі № 908/5689/15 на підставі п.1 ст. 80 ГПК України, викладене в письмовій заяві, яка надійшла до канцелярії суду 15.12.2015р. Клопотання мотивоване посиланням на ст. 12 ГПК України, п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008р. № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» та доводами про те, що оскільки ОСОБА_1 згідно з випискою Державного реєстратора ТОВ «Хортиця Консалтинг» (держатель та зберігач реєстру акціонерів ПрАТ «Запоріжоблторггромадхарч») від 10.04.2015р., станом на дату звернення із даним позовом до господарського суду, не є акціонером Товариства, тому відсутні підстави щодо порушення його прав як акціонера, і відповідно, спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Розглянувши клопотання про припинення провадження у справі, суд залишив його без задоволення, як процесуально безпідставного. Так, у відповідності до п.4) ч.1 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, повязаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів. До позовної заяви додано копію Інформації ТОВ «Хортиця Консалтинг», згідно з якою ОСОБА_1 був власником іменних цінних паперів у кількості 1545 акцій номінальною вартістю 772,50грн. з часткою 36,979% у статутному фонді. Вказаний факт не заперечено представником відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні. Подальше вибуття ОСОБА_1 (позивача) зі складу акціонерів Товариства, ніяким чином не має наслідком припинення провадження у справі, а навпаки, узгоджується із процесуальною нормою, визначеною у ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, оскільки фактично спір виник між учасником (акціонером), який вибув та юридичною особою. Крім того, у відповідності до п.3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» № 13 від 24.10.2008р., не підлягає розширеному тлумаченню пункт 4 частини першої статті 12 ГПК також щодо справ, пов'язаних зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності господарського товариства, якщо однією зі сторін у справі не є учасник (засновник, акціонер) господарського товариства, у тому числі такий, що вибув. В даному випадку, навпаки, позивач ОСОБА_1 є учасник товариства, такий що вибув.Таким чином спір є підвідомчим господарському суду.

Також представником відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні 15.12.2015р. було оголошено клопотання про зупинення провадження у справі № 908/5689/15 на підставі ст. 79 ГПК України та надсилання матеріалів справи до Жовтневого відділення поліції Ленінського відділу ГУНП в Запорізькій області, викладене в письмовій заяві, яка надійшла до канцелярії суду 15.12.2015р. Клопотання мотивоване посиланням на те, що 04.12.2015р. представник відповідача звернувся до Жовтневого відділення поліції Ленінського відділу ГУНП в Запорізькій області з повідомленням про те, що у приміщенні Державної реєстраційної служби за адресою: м.Запоріжжя, вул. Дзержинського, 5 неуповноважені особи незаконно від імені підприємства намагаються здійснити перереєстрацію права власності нерухомого майна на інше підприємство. Звернення зареєстроване в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення за № НОМЕР_1 від 04.12.2015р. На цей час відкрито кримінальне провадження. Оскільки згідно до ст. 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони або за своєю ініціативою у випадку надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування, просить клопотання задовольнити.

Розглянувши клопотання про зупинення провадження у справі, суд залишив його без задоволення, як процесуально безпідставне. Так, у відповідності до ст. 79 ГПК України, господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою (зокрема) у випадку надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування. Однак, факт відкриття досудового розслідування Жовтневим відділенням поліції Ленінського відділу ГУНП в Запорізькій області за зверненням представника відповідача з повідомленням про намагання невстановленими особами здійснити у приміщенні Державної реєстраційної служби перереєстрацію права власності на нерухоме майно, не має істотного значення для вирішення господарським судом справи за позовом акціонера, який вибув заявленого до акціонерного товариства - про скасування рішення загальних зборів (виходячи з підстави та предмету заявленого позову). За змістом ст. 79 ГПК України суд мав би право зупинити провадження у справі та направити матеріали органу досудового слідства, якщо у відповідності до ст. 90 ГПК України при вирішенні господарського спору суд виявить у діяльності працівників підприємств та організацій порушення законності, що містять ознаки дії, переслідуваної у кримінальному порядку, надіславши про цей факт повідомлення органам внутрічшіх справ чи прокурора. Предметом судового дослідження у господарській справі № 908/5689/15 не є встановлення обставин наявності або відсутності дій неуповноважених осіб ПрАТ «Запоріжоблторггромадхарч», спрямованих у 2015році на перереєстрацію права власності на нерухоме майно. Спір у справі № 908/5689/15 не є майновим спором, а є корпоративним спором. Виходячи з підстави та предмету заявленого позивачем позову, до предмету судового дослідження у цій справі входять обставини наявності або відсутності факту порушення права (охоронюваного законом інтересу) ОСОБА_1 (позивача) як акціонера, що вибув, вчинені при скликанні, проведенні та прийнятті рішення загальних зборів акціонерів товариства, оформлених протоколом № 1 від 16.01.2012р. (у розумінні ст.ст.1, 12, 21 ГПК України). При цьому суд зауважує, що виходячи з підстави та предмету заявленого ОСОБА_1 позову, в даному випадку відсутній факт неможливості вирішення спору у справі № 908/5689/15 до закінчення досудового слідства Жовтневим відділенням поліції Ленінського відділу ГУНП в Запорізькій області відносно звернення про намагання продажу нерухомого майна. Слід також зазначити, що заявником не додано до клопотання про зупинення провадження у справі доказів відкриття вказаним органом кримінального провадження. За таких обставин у задоволенні клопотання відмовлено.

Також представником відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні 15.12.2015р. було оголошено клопотання про надання дозволу на проведення в залі судового засідання господарського суду Запорізької області фото- і кінозйомки, відеозапису, а також транслювання судового засідання по справі № 908/5689/15 журналістами програми «Люстратор 7.62» телевізійного каналу « 2+2» та журналістами телеканалу «Алекс». Клопотання мотивоване посиланням на ст. 34 Конституції України, ст.1 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», ст.ст. 9, 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 5 Закону України «Про інформацію».

Однак, безпосередньо до господарського суду Запорізької області до судового засідання, яке призначено та відбулось 15.12.2015р. (дозвіл на проведення фото-, кінозйомки, відеозапису якого просив надати представник відповідача), представники (журналісти та оператори) програми «Люстратор 7.62» телеканалу « 2+2» та телеканалу «Алекс» не прибули. На відповідне запитання суду - Чи зявились вказані особи до суду?, представником відповідача ОСОБА_4 була надана відповідь, що до господарського суду до судового засідання 15.12.2015р. зазначені у клопотанні особи не прибули.

Таким чином господарський суд був позбавлений можливості задовольнити клопотання та надати відповідний дозвіл здійснення фото- і кінозйомки, відеозапису, а також транслювання судового засідання 15.12.2015р. по справі № 908/5689/15 журналістами програми «Люстратор 7.62» телевізійного каналу « 2+2» та журналістами телеканалу «Алекс» . За клопотанням представників відповідача розгляд справи в судовому засіданні 15.12.2015р. здійснювався із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу господарського суду за допомогою програмно апаратного комплексу «Оберіг».

В судовому засіданні 15.12.2015 р. прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що 16.01.2012р. відбулись загальні збори акціонерів Закритого акціонерного товариства «Запоріжоблторггромадхарч», оформлені протоколом № 1 від 16.01.2012р.

Як свідчить протокол № 1 від 16.01.2012р., загальними зборами акціонерів були прийняті наступні рішення:

1) по першому питанню порядку денного обрано лічильну комісію у

наступному складі: голова ОСОБА_11, член лічильної комісії ОСОБА_12 Обрано голову загальних зборів акціонерів ОСОБА_13, секретарем зборів ОСОБА_14 Затверджено порядок голосування на зборах та регламент загальних зборів акціонерів.

2) по другому питанню затверджено звіт Правління Товариства про

результати фінансово господарської діяльності за 2009 2011р. Затверджено основні напрями діяльності Товариства на 2012р.

3) по третьому питанню затверджено висновок Ревізійної комісії

Товариства на 2009-2011р. Затверджено річну фінансову звітність Товариства за 2009-2011р.

4) по четвертому питанню прибуток за підсумками роботи товариства за

2009р. у розмірі 10,7 тис. грн. направити на покриття збитків минулих періодів. Прибуток за 2010р. у розмірі 10, 4тис.грн. направити на покриття збитків минулих періодів. У звязку з відсутністю прибутку за 2011р. прибуток не розподіляти.

5) по пятому питанню затвердити зміни до Статуту Товариства у

звязку з приведенням його у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства». Призначити уповноважену особу для підписання Статуту у новій редакції та проведення його державної реєстрації Керівника Товариства.

6) по шостому питанню (щодо затвердження внутрішніх положень

Товариства) рішення не прийнято.

7) по сьомому питанню припинити повноваження Правління у складі:

Голови правління ОСОБА_8, члени правління ОСОБА_13, ОСОБА_15

8) по восьмому питанню обрати виконавчий орган Генеральний

директор. Обрати на посаду Генерального директора Товариства ОСОБА_8 Уповноважити Голову загальних зборів акціонерів Товариства на підписання цього контракту.

9) по девятому питанню припинити повноваження Ревізійної комісії у

складі: Голова Ревізійної комісії ОСОБА_16

10) по десятому питанню Обрати Ревізором Товариства ОСОБА_15

строком на пять років. Затвердити умови цивільно-правового договору з Ревізором Товариства ОСОБА_15 Уповноважити Генерального директора Товариства на підписання цього цивільно-правового договору.

Згідно до п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011р., під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Обгрунтовуючи підставу позову, позивачем зазначені наступні обставини. Рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Запоріжоблторггромадхарч», оформлених протоколом загальних зборів № 1 від 16.01.2012р. було затверджено зміни до Статуту товариства шляхом викладення його у новій редакції (питання 5 порядку денного) та обрано генерального директора Товариства. При цьому позивач, як власник іменних цінних паперів (акцій) Товариства, у відповідності до п.6.4 Статуту в редакції, чинній на момент проведення загальних зборів, повинен був бути повідомлений про проведення загальних зборів персонально і таке сповіщення повинно було відбутись не менше ніж за 45 днів до скликання загальних зборів. Однак, позивач не був повідомлений про дату, час та місце проведення зборів Товариства, яке відбулось 16.01.2012р. та про питання порядку денного. Вказані порушення у відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008р. № 13 можуть бути підставою для визнання недійсними рішення загальних зборів акціонерів Товариства. Також зазначає, що постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23.02.2011р. у справі № 2а-1140/11, залишеною без змін в апеляційному та касаційному порядку оскарження, визнано протиправними дії державного реєстратора щодо внесення даних до розділу «Відомості про керівника», а саме щодо внесення запису «Оліфір Сергій Іванович» та зобовязано його скасувати запис від 20.11.2009р. за № 9011827. Вказане рішення виконане 04.11.2015р. Вказує, що проведення загальних зборів акціонерів 16.01.2012р. здійснила особа, яка не мала на це повноважень.

Таким чином суд констатує, що позивачем у підставі заявленого позову не наведено жодних обставин щодо необхідності скасування рішення загальних зборів відповідача, оформлених протоколом № 1 від 16.01.2012р. відносно рішень, прийнятих по пунктах 1-4, 6, 7, 9, 10 порядку денного і не вказано яке право позивача, як акціонера, що вибув, порушено зазначеними рішеннями загальних зборів. Позов (оскільки позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення загальних зборів акціонерів, оформлених протоколом № 1 від 16.01.2012р. в повному обсязі) в цій частині вимог є необгрунтованим та безпідставним.

Рішення загальних зборів акціонерів за своєю правовою природою є актом, оскільки рішення породжує певні правові наслідки, спрямовані на регулювання відносин, і має обовязковий характер для субєктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та /або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обовязковою умовою визнання акта недійсним є порушення у звязку з прийняття відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Слід зазначити, що у підставі заявленого позову позивачем не наведено норм чинного законодавства України, які на його думку порушують його корпоративне право, як і не наведено змісту його корпоративного права (в розумінні ст.ст. 1, 21 ГПК України), за захистом якого позивач звернувся до суду.

У відповідності до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних споів» № 13 від 24.10.2008р., суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Згідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Як свідчить ст. 21 ГПК України, позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

У відповідності до ст. 167 Господарського кодексу України корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Пункт 8) ч.1 ст. 2 Закону України «Про акціонерні товариства» визначає, що корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Позивачем в позовній заяві не наведено змісту порушеного його корпоративного права, а саме: в чому полягає порушення правомочності на участь в управлінні діяльністю товариства або щодо неотримання ним частки прибутку (дивідендів) тощо.

При цьому суд зауважує, що позивач звернувся саме, як акціонер, що вибув із позовом до акціонерного товариства, але не як керівник (посадова особа) товариства, що у відповідності до абз. 3 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008р. № 13 виключало б можливість вирішення спору господарським судом. Так, згідно з вказаним положенням Постанови Пленуму ВСУ спори, пов'язані з оскарженням членами виконавчих органів товариства, а також членами наглядової ради товариства, які уклали з товариствами трудові договори, рішень відповідних органів товариства про звільнення (усунення, відсторонення, відкликання) їх з посади, розглядаються в порядку цивільного судочинства як трудові спори. Судам необхідно звернути увагу на те, що у цьому разі позивач звертається до суду за захистом своїх трудових прав як найманого працівника, а не акціонера (учасника) господарського товариства. Способом захисту порушених або оспорюваних прав у таких категоріях спорів є позов про поновлення на посаді, зобов'язання усунути перешкоди у виконанні посадових обов'язків тощо відповідної посадової особи господарського товариства, а не позов про визнання недійсним відповідного рішення загальних зборів акціонерів (учасників) товариства чи наглядової ради товариства. У порядку цивільного судочинства слід розглядати і спори між учасником (засновником, акціонером) господарського товариства та товариством, що виникають не з корпоративних, а з трудових відносин посадових осіб товариства, якщо однією зі сторін, які беруть участь у справі, є фізична особа.

Позивач звернувся до господарського суду за захистом свого права акціонера 13.11.2015р. Суд зауважує, що згідно до Переліку акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах акціонерного товариства «Запоріжоблторггромадхарч» (станом на 16.03.2015р. та станом на 10.04.2015р.), ОСОБА_1 не входить до переліку акціонерів товариства. Вказана обставина підтверджена в судовому засіданні представником ОСОБА_4 Відсутність у позивача на момент звернення до суду із даним позовом права власності на акції свідчить про відсутність (у розумінні ст. 167 Господарського кодексу України, пункту 8) ч.1 ст. 2 Закону України «Про акціонерні товариства») факту порушення його права (по суті спору) як акціонера, за захистом якого він звернувся із позовом до суду.

Позов є необгрунтованим та не підлягає задоволенню.

З огляду на викладені обставини, положення ст.ст. 256, 267 ЦК України щодо пропуску строку позовної давності, про яке заявив представник відповідача, не підлягають застосуванню внаслідок відсутності підстав для задоволення позову по суті спору.

Також слід зазначити, що у відповідності до п.10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» № 13 від 24.10.2008р., судам при вирішенні корпоративних спорів необхідно звернути увагу на неможливість застосування таких способів захисту прав та законних інтересів осіб, не передбачених чинним законодавством, зокрема статтею 16 ЦК ( 435-15 ) та статтею 20 ГК ( 436-15 ), та не випливають із положень законодавства. Господарський суд встановивши, що предмет позову не відповідає встановленим законом способам захисту прав, повинен відмовити в позові, а не припинити провадження у справі у зв'язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України. Пунктом 17 вказаної постанови Пленуму ВСУ визначено, що судам необхідно враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Статтею 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України визначені способи захисту прав та інтересів, у тому числі про визнання недійсними актів. При цьому, пункти 18, 19, 20, 21, 22 постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.10.2008р. визначають належний спосіб захисту порушеного права позивача за позовом акціонера (у тому числі, що вибув) про визнання недійсним рішення загальних зборів акціонерів, але не про визнання рішення незаконним та скасування його. Однак саме із таким предметом позову позивач звернувся до суду у справі № 908/5689/15, внаслідок чого суд констатує факт невірно обраного позивачем способу захисту порушеного права, що згідно до п.10 постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.10.2008р. також є підставою для відмови у позові.

Додатково слід зазначити наступні обставини. Відносно посилання позивача на п.5 рішення загальних зборів акціонерів, оформлених протоколом № 1 від 16.01.2012р. (щодо затвердження змін до Статуту Товариства у звязку з приведенням його у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» і призначення уповноваженої особи для підписання Статуту у новій редакції та проведення його державної реєстрації Керівника Товариства) та п.8 (щодо обрання виконавчого органу Генерального директора), слід зазначити наступні обставини.

Згідно до ч.1 ст. 43 Закону України «Про господарські товариства» від 19.09.1991 № 1576-XII, про проведення загальних зборів акціонерів держателі іменних акцій повідомляються персонально передбаченим статутом способом. Крім того, загальне повідомлення друкується в місцевій пресі за місцезнаходженням акціонерного товариства і в одному із офіційних друкованих видань Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України чи Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Якщо до порядку денного включено питання про зміну статутного (складеного) капіталу акціонерного товариства, то одночасно з порядком денним друкується інформація, передбачена статтею 40 цього Закону. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 45 днів до скликання загальних зборів. У разі необхідності може бути зроблено повторне повідомлення в зазначених засобах масової інформації.

У відповідності до ст. 35 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI , письмове повідомлення про проведення загальних зборів та їх порядок денний надсилається акціонерам персонально (з урахуванням частини другої цієї статті) особою, яка скликає загальні збори, у спосіб, передбачений статутом акціонерного товариства, у строк не пізніше ніж за 30 днів до дати їх проведення. Повідомлення розсилає особа, яка скликає загальні збори, або особа, яка веде облік прав власності на акції товариства у разі скликання загальних зборів акціонерами.

Товариство не пізніше ніж за 30 днів до дати проведення загальних зборів публікує в офіційному друкованому органі повідомлення про проведення загальних зборів.

Згідно до п.1, п.2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про акціонерні товариства», цей ОСОБА_15 набирає чинності через шість місяців з дня його опублікування, крім другого речення частини другої статті 20, яке набирає чинності через тридцять місяців з дня опублікування цього Закону. Через два роки з дня набрання чинності цим Законом втрачають чинність статті 1-49 Закону України "Про господарські товариства" ( 1576-12 ) (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., N 49, ст. 682) у частині, що стосується акціонерних товариств.

У відзиві на позовну заяву (за підписом представника ОСОБА_4) вказано на те, що 07.12.2012р. на адресу ОСОБА_1 персонально було направлено рекомендований лист з повідомленням про чергові загальні збори акціонерів товариства, призначені на 16.01.2012р. та про їх порядок денний. При цьому до відзиву надано засвідчену копію фіскального чеку УАППЗ «Укрпошта» від 07.12.2011р., у графі «Кому» якого зазначено: «Бродському».

Крім того, зазначено, що в офіційному друкованому органі «Відомостях Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку» за № 237 від 15.12.2011р. було розміщено повідомлення про скликання загальних зборів акціонерів ЗАТ «Запоріжоблторггромадхарч», які відбудуться 16.01.2012р. об 11:00 год. за адресою: м.Запоріжжя, вул. Можайська, 63 каб. 3. Доказу розміщення в офіційному друкованому органі «Відомостях Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку» за № 237 від 15.12.2011р. повідомлення про скликання загальних зборів акціонерів, до відзиву не додано.

У відповідності до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.10.2008р., рішення загальних зборів господарського товариства можуть бути визнаними недійсними в судовому порядку у випадку недотримання процедури їх скликання, встановленої статтями 43, 61 Закону про господарські товариства ( 1576-12 ).

Права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про господарські товариства» загальні збори акціонерів акціонерних товариств є правомочними, якщо в них беруть участь акціонери, що мають більш як 60 відсотків голосів.

Відповідно до 2 ст.41 Закону України «Про акціонерні товариства», загальні збори акціонерного товариства мають кворум за умови реєстрації для участі у них акціонерів, які сукупно є власниками більш як 50 відсотків голосуючих акцій.

У відповідності до Протоколу № 2 засідання реєстраційної комісії загальних зборів ЗАТ «Запоріжоблторггромадхарч» від 16.01.2012р., встановлено, що за даними зведеного облікового реєстру власників іменних цінних паперів ЗАТ «Запоріжоблторггромадхарч» за станом на 10.01.2012р. (24 година) загальна кількість акцій у випуску складає 4178шт., кількість голосуючих акцій 4178шт. В результаті проведення реєстрації учасників загальних зборів акціонерів зареєстровано 4 (чотири) учасника зборів. Зареєстровані учасники, що мають право голосувати з усіх питань порядку денного загальних зборів акціонерів мають в сукупності 2603 (дві тисячі шістсот три) голоси, що складає 62,30% голосів від загальної кількості голосуючих акцій. Вказаним протоколом № 2 відповідно до ст. 41 Закону України «Про акціонерні товариства» загальні збори акціонерів ЗАТ «Запоріжоблторггромадхарч» мають кворум.

Згідно до Протоколу № 8 засідання лічильної комісії загальних зборів акціонерів ЗАТ «Запоріжоблторггромадхарч» від 16.01.2012р. встановлено також, що загальна кількість голосуючих акцій Товариства 4178штук. На загальних зборах зареєстровані учасники, що мають в сумі 2603голосів, що складає 62,30% від загальної кількості голосуючих акцій.

Як свідчить Протокол № 1 загальних зборів акціонерів відповідача від 16.01.2012р., по пятому питанню (щодо затвердження змін до Статуту Товариства у звязку з приведенням його у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» та щодо призначення уповноваженої особи для підписання Статуту у новій редакції та проведення його державної реєстрації Керівника Товариства), а також по восьмому питанню (щодо обрання виконавчого органу Генерального директора), рішення загальними зборами 16.01.2012р. прийнято одностайно: «За» - 2603голосів 100% загальної кількості зареєстрованих голосів, «Проти» - голосів не подано, «Утримались» - голосів не подано.

Таким чином суд зазначає, що позивачем не доведено будь-якими належними і допустимими доказами, що загальні збори акціонерів від 16.01.2012р. проведені за відсутності кворуму, суперечать чинному законодавству або прийняті рішення порушують корпоративне право позивача.

Посилання позивача на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23.02.2011р. у адміністративній справі № 2а-1140/11 щодо визнання протиправними дій державного реєстратора про внесення даних до Розділу «Відомості про керівника», а саме щодо внесення запису «Оліфір Сергій Іванович» та зобовязання скасувати запис від 20.11.2009р. за № 9011827, не має значення для вирішення корпоративного спору по суті, оскільки позов подано ОСОБА_1 як акціонером (що вибув) про захист корпоративного права, але не керівником товариства (посадової особи) про захист трудового права, оскільки в останньому випадку був би відсутній корпоративний спір, а мав би місце трудовий або адміністративний спір (в залежності від відповідної підстави та предмету позову), що в свою чергу унеможливило б вирішення спору у порядку господарського судочинства. Вказані обставини підтверджуються п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008р. № 13.

Вказані обставини у їх сукупності свідчать про відсутність підстав для задоволення позову. У позові слід відмовити.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України (із урахуванням ч.3 ст. 51 ГПК України) - 21.12. 2015 р.

Суддя М.В. Мірошниченко