РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015Справа №910/28409/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФЛЕКС"

до Приватного підприємства "АДЛЄР"

про стягнення 12 306,75 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Куля М.В (довіреність б/н від 04.11.2015)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОФЛЕКС" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача - Приватного підприємства "АДЛЄР" 12 306,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем в порушення договору постачання мікродобрив № 60/09/12 від 10.09.2012 було несвоєчасно здійснено оплату за поставлений позивачем товар, у зв'язку з чим, позивачем нараховані 15% річних у розмірі 3630,84 грн. Також, позивачем заявлено до стягнення заборгованість із сплати курсової різниці за поставлений товар у розмірі 8675,91 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2015 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі № 910/28409/15, розгляд справи призначено на 26.11.2015.

В судове засідання 26.11.2015 з'явився представник позивача, надав витребувані судом документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 відкладено розгляд справи № 910/28409/15 на 17.12.2015.

Представник позивача в судовому засіданні 17.12.2015 надав суду заяву, в якій уточнив період нарахування 15% річних, та просив суд вважати вірним періодом нарахування з 01.10.2013 по 18.12.2013.

Судом встановлено, що матеріально-правова вимога, обраний спосіб захисту порушеного права, обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, викладені у позові, залишились незмінними, а позивачем лише зазначено вірний період нарахування 15% річних. Таким чином, суд розглядає даний спір в межах заявлених позовних вимог, але з урахуванням наданої представником позивача заяви.

Представник позивача надав пояснення по суті позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 17.12.2015 не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав.

У відповідності до п.п. 3.9.1. п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали суду про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи було надіслано на юридичну адресу відповідача, що вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення №225, №510.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Водночас, судом, враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 17.12.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

10.09.2012 між Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОФЛЕКС" (постачальник, позивач) та Приватним підприємством "АДЛЄР" (покупець, відповідач) було укладено договір постачання мікродобрив № 60/09/12 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язався продати і передати, а покупець купити і прийняти мікродобрива, що надалі іменуватимуться "товар", а саме: "Кода Фол 7-21-7, в.р. " у кількості 1920 літрів, "Кода Фол № 33, в.р." у кількості 6240 літрів та "Сібус Макс, мг" у кількості 4500 літрів (п. 1.1., п. 2.1.).

Відповідно до п. 3.1. договору, поставка товару здійснюється постачальником протягом 5 банківських днів після виконання покупцем пункту 5.2. договору.

Згідно із п. 3.2 договору, поставка товару здійснюється відповідно до цього договору за адресою: 08131, Україна, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, провулок Чорновола 3.

Відповідно до п. 4.1. договору, ціна товару буде змінена постачальником для кожної партії товару в момент настання вказаних в п. 5.1. строків розрахунку у випадку зростання курсу валюти на МВБ порівняно із курсом на дату укладення договору.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що товар, що поставляється у відповідності з умовами цього договору (курс на момент заключення договору становив 10,5387 грн. за 1 Євро). Загальна вартість договору становить 460470,24 грн.

Умовами пункту 5.1. договору визначено, що оплата товару, що поставляється у відповідності з умовами цього договору, здійснюється покупцем шляхом безготівкового перерахування платежів на рахунок постачальника наступним чином: 30% - передоплата; 70% - до 01 жовтня 2013 року.

Відповідно до п. 5.2. договору, після отримання передоплати та письмового замовлення від покупця та підтвердження продавцем наявності товару на складі, покупець зобов'язаний отримати товар та розраховуватися з продавцем за товар, причому ціни на момент остаточного розрахунку будуть скориговані згідно з п. 4.1. даного договору на неоплачену частину товару.

Згідно із п. 6.1. договору, товар, значений в статті 2 даного договору, буде вважатись поставленим постачальником і прийнятим покупцем, якщо він доставлений на умовах, до місця та в строк, зазначені в статті 3 цього договору.

На виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 159763,68 грн., що підтверджується видатковими накладними №261 від 10.09.2012 на суму 69212,16 грн., №262 від 10.09.2012 на суму 90551,52 грн. та довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей № 300 від 10.09.2012, № 298 від 10.09.2012.

Відповідачем 14.09.2012 було здійснено часткову оплату товару "Кода Фол 7-21-7" на суму 20 763,64 грн., що становить 30% від загальної вартості поставленого товару та часткову оплату товару "Кода Фол №33" на суму 27 165,46 грн., що становить 30% від загальної вартості поставленого товару.

18.12.2013 відповідач здійснив оплату товару "Кода Фол 7-21-7" на суму 48 448,52 грн., що становить 70% від загальної вартості поставленого даного товару та оплату товару "Кода Фол №33" на суму 63 386,06 грн., що становить 70% від загальної вартості товару.

Факт здійснення відповідачем вказаних оплат підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками з рахунку позивача за 14.09.2012 та за 18.12.2013.

У разі прострочення виконання грошового зобов'язання на вимогу постачальника покупець зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 15 % (п'ятнадцять відсотків) річних від простроченої суми (п. 8.2. договору).

Оскільки, відповідач мав здійснити оплату 70% вартості поставленого товару в строк до 01.10.2013, а здійснив оплату 18.12.2013, то, як зазначено позивачем, відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов'язання, у зв'язку із чим, позивачем нараховані 15% річних у розмірі 3630,84 грн.

Також, у відповідності до п. 5.1. договору, позивачем нарахована курсова різниця за поставлений товар у розмірі 8675,91 грн.

04.09.2015 позивач направив на адресу відповідача претензію № 1 (вих. 263 від 04.09.2015) про сплату 15% річних та курсової різниці у загальній сумі 12308,33 грн. (докази направлення наявні в матеріалах справи).

Враховуючи те, що відповідач вимог позивача не задовольнив, 15% річних та курсову різницю за поставлений товар у сумі 12308,33 грн. не сплатив, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України).

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як підтверджено матеріалами справи, позивачем на виконання умов договору постачання мікродобрив № 60/09/12 від 10.09.2012 поставлено відповідачу товар згідно із видатковою накладною №261 від 10.09.2012 на суму 69212,16 грн. та видатковою накладною №262 від 10.09.2012 на суму 90551,52 грн.

Частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Пунктом 5.1. договору сторони погодили, що оплата товару, що поставляється у відповідності з умовами цього договору, здійснюється покупцем шляхом безготівкового перерахування платежів на рахунок постачальника наступним чином: 30% - передоплата; 70% - до 01 жовтня 2013 року.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Судом встановлено, що 14.09.2012 відповідачем здійснено часткову оплату товару "Кода Фол 7-21-7" на суму 20763,64 грн., що становить 30% від загальної вартості поставленого товару та часткову оплату товару "Кода Фол №33" на суму 27 165,46 грн., що становить 30% від загальної вартості поставленого товару.

18.12.2013 відповідач здійснив оплату 70% від загальної вартості товару, а саме оплачено поставлений товар "Кода Фол 7-21-7" на суму 48 448,52 грн. та товар "Кода Фол №33" на суму 63 386,06 грн.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки, відповідач мав здійснити оплату 70% від вартості поставленого товару в строк до 01 жовтня 2013 року, а натомість сплатив 70% від загальної вартості товару 18.12.2013, то за висновками суду відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов'язання.

У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України).

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу, є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, що полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами, що підлягають до сплати кредиторові.

Згідно з п. 8.2. договору, сторони збільшили розмір процентів та передбачили, що у разі прострочення виконання грошового зобов'язання на вимогу постачальника покупець зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 15 % (п'ятнадцять відсотків) річних від простроченої суми.

В пункті 4.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, що сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. Якщо укладеним сторонами договором передбачено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшено проценти, слід вважати іншим розміром процентів.

Враховуючи те, що факт невиконання умов договору в частині своєчасної сплати 70% від загальної вартості товару підтверджений матеріалами справи, суд вважає обґрунтованим застосування позивачем наслідків прострочення виконання грошового зобов'язання у вигляді 15% річних на підставі п. 8.2. договору та ст. 625 ЦК України.

Позивач здійснює нарахування 15% річних за період з 01.10.2013 по 18.12.2013.

Враховуючи те, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення 15% річних та нарахування 15% річних має здійснюватись на наступний день після останнього дня виконання грошового зобов'язання, за розрахунком суду розмір 15% річних, нарахованих за період з 02.10.2013 по 17.12.2013 на суму 118834,58 грн. (48 448,52 грн. + 63 386,06 грн.) складає 3760,38 грн.

Однак, враховуючи те, що позивачем у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України не заявлялось клопотань про можливість суду виходити за межі позовних вимог, то з відповідача підлягає стягненню сума 15% річних в розмірі 3630,84 грн., що заявлені позивачем до стягнення, а тому дана позовна вимога підлягає задоволенню в повному обсязі.

Також, позивачем заявлено до стягнення суму курсової різниці у розмірі 8675,91 грн.

Пунктом 4.1. договору визначено, що ціна товару буде змінена постачальником для кожної партії товару в момент настання вказаних в п. 5.1. строків розрахунку у випадку зростання курсу валюти на МВБ порівняно із курсом на дату укладення договору.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає можливість сторін вільно визначати зміст договору, який вони укладають і формувати його конкретні умови.

За таких обставин та враховуючи вимоги діючого законодавства, сторони у відповідності до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, у договорі постачання мікродобрив № 60/09/12 від 10.09.2012 передбачили можливість зміни ціни товару, в момент настання вказаних в п. 5.1. строків розрахунку, у випадку зростання курсу валюти на МВБ порівняно із курсом на дату укладення договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Курс Євро до гривні на дату укладання договору становив 10,5387 грн. за 1 Євро, про що було зазначено сторонами у п. 4.2. договору. Курс Євро до гривні на Міжбанківській валютній біржі України (МВБ) станом на 01 жовтня 2013 року (строк оплати 70% вартості товару згідно п. 5.1. договору) становив 11,1110 грн. за 1 Євро (роздруківка з сайту "Фінансовий портал "Мінфін" наявна в матеріалах справи).

За розрахунком позивача розмір курсової різниці вартості товару "Кода Фол 7-21-7, в.р." становить: 3 758,54 грн. (72 970,70 грн. (69212,16 / 10,5387 (грн./Євро) * 11,1110 (грн./Євро)) - 69 212,16 грн.).

Розмір курсової різниці вартості товару "Кода Фол №33, в.р.", за розрахунком позивача, становить: 4917,37 грн. (95 468,89 грн. (90 551,52 / 10,5387 (грн./Євро) * 11,1110 (грн./Євро) - 90 551,52 грн.).

Нарахування курсової різниці здійснено позивачем на суму 69212,16 грн. та на суму 90551,52 грн., тобто на повну вартість товару, що була поставлена за видатковими накладними №261 від 10.09.2012 та №262 від 10.09.2012.

Однак, згідно із умовами п. 4.1. договору, сторони передбачили, що у випадку зростання курсу валюти на МВБ порівняно із курсом на дату укладення договору ціна товару змінюється позивачем для кожної партії товару в момент настання, вказаних в п. 5.1. строків розрахунку.

Пунктом 5.2. договору сторони передбачили, що ціни на момент остаточного розрахунку будуть скориговані згідно з п. 4.1. даного договору на неоплачену частину товару.

Таким чином, згідно із умовами договору, у разі зростання курсу валюти, курсова різниця нараховується саме на недоплачену частину товару.

Оскільки, станом на 01.10.2013 неоплаченими залишились 70% від вартості товару, то нарахування курсової різниці має здійснюватись на суму 48448,52 грн. (товар "Кода Фол 7-21-7") та на суму 63 386,06 грн. (товар "Кода Фол №33").

Здійснивши перерахунок курсової різниці судом встановлено, що розмір курсової різниці складає 6073,14 грн. (розмір курсової різниці товару "Кода Фол 7-21-7, в.р." становить: 2630,98 грн. та розмір курсової різниці товару "Кода Фол №33, в.р." - 3442,16 грн.), у зв'язка із чим, вимоги у цій частині підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФЛЕКС" частково.

Судовий збір за розгляд справи у розмірі 1218,00 грн., у відповідності до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача, у зв'язку із тим, що спір виник внаслідок його неправильних дій.

Водночас, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно із платіжним дорученням позивачем сплачено за подання даного позову судовий збір у розмірі 1378,00 грн., а відтак зайво сплачена позивачем сума судового збору складає 160,00 грн.

Однак, суд звертає увагу позивача, що положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено повернення сплаченої суми судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Враховуючи те, що відповідне клопотання позивачем не заявлено, то повернення судового збору, наразі, не здійснюється. Суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутись з відповідним клопотанням у відповідності до положень ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "АДЛЄР" (03148, м. Київ, вул. Жмеринська, будинок 11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФЛЕКС" (04053, м. Київ, вул. Артема, будинок 35, квартира 2, ) 15% річних у розмірі 3630,84 грн., заборгованість із сплати курсової різниці за поставлений товар у розмірі 6073,14 грн., судові витрати у розмірі 1218,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 21.12.2015 р.

Суддя С.О. Турчин