РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2015 р. Справа № 903/656/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Огороднік К.М.

суддя Коломис В.В. ,

суддя Тимошенко О.М.

при секретарі судового засідання Вавринчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Волинської області від 26.08.2015 року у справі № 903/656/15 (суддя Бондарєв С.В.)

за позовом Луцької міської ради

до Фізичної-особи підприємця ОСОБА_1

про зобов'язання повернення земельної ділянки

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, за довіреністю,

відповідача - не з'явився

В судовому засіданні від 22.12.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 26.08.2015 року у справі № 903/656/15 позов задоволено повністю. Зобов'язано Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (далі - Підприємець) повернути Луцькій міській раді (далі - Рада) земельну ділянку площею 2636 кв.м., кадастровий номер кварталу 83, розташовану за адресою: пр-т Молоді, 12а в м. Луцьку по акту приймання-передачі у стані, придатному для подальшого використання.

Рішення суду мотивоване тим, що між сторонами існували договірні правовідносини щодо оренди земельної ділянки за Договором від 28.04.2010 року. При цьому, враховуючи положення укладеного між сторонами Договору та те, що строк дії договору закінчився, а станом на момент винесення судового рішення відсутня додаткова угода до договору про поновлення строку його дії та інші докази щодо укладення нового договору оренди спірної земельної ділянки, суд першої інстанції задоволив позовні вимоги.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Підприємець звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог повністю. Звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відповідач мотивував тим, що рішення суду першої інстанції, на думку останнього, суперечить вимогам чинного законодавства.

У судовому засіданні представник позивача заперечила доводи апеляційної скарги відповідача, вважає її безпідставною та необґрунтованою. Просила рішення господарського суду Волинської області від 26.08.2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні пояснення уповноважених представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, апеляційний суд встановив наступне.

28.04.2010 року між Радою (орендодавець) та Підприємцем (орендар) укладений договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, площею 2636,00 кв.м., що знаходиться за адресою м. Луцьк, пр. Молоді, 12а, кадастровий номер 220510056 та зареєстрований у Державному реєстрі земель 28.04.2010 року за № 83.

Відповідно до п. 8 договору, останній укладено строком на 1 рік. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його. Згідно п. 19 договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 15-денний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

28.04.2010 року між сторонами підписаний акт прийому-передачі земельної ділянки.

Згідно п. 20 договору в разі припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому у порівнянні з тим, у якому він її одержав в оренду. Відповідно до п. 36 договору, договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено.

З матеріалів справи вбачається, що договір припинив свою дію 28.04.2011 року, відтак, позивачем на адресу відповідача були надіслані листи від 25.06.2011 року №1.1-11/3282 та від 05.07.2011 року №1.1-11/3413 з вимогою звільнити та передати земельну ділянку. 22.12.2014 року Радою був направлений лист № 1.1.-30/7096 про повернення земельної ділянки шляхом підписання акту прийому-передачі земельної ділянки.

Підприємець вимоги Ради про повернення земельної ділянки не виконав, на підставі чого Рада звернулась до господарського суду із позовом до Підприємця про зобов'язання повернення земельної ділянки несільськогосподарського призначення-землі житлової та громадської забудови, площею 2636,00 кв.м., що знаходиться за адресою м. Луцьк, пр. Молоді, 12а, з кадастровим номером 220510056.

Рішенням господарського суду Волинської області від 26.08.2015 року позов Луцької міської ради задоволено повністю.

Апеляційний господарський суд ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 2 Закону України "Про оренду землі" (далі - Закону) відносини, пов'язані з орендою землі регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 12 Закону розпорядження землями територіальної громади на території сіл, селищ, міст належить до повноважень сільських, селищних, міських рад та здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу.

Судом встановлено, що між сторонами укладений договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, площею 2636,00 кв.м., що знаходиться за адресою м. Луцьк, пр. Молоді, 12а, кадастровий номер 220510056 та зареєстрований у Державному реєстрі земель 28.04.2010 року за № 83.

Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Статтею 1 Закону встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 1 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

В силу ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації; право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації; приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

У відповідності до ст. 31 Закону договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

У відповідності 34 Закону у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Як встановлено судом та зазначено вище, термін дії договору оренди земельної ділянки від 28.04.2010 року закінчився 28.04.2011 року.

Пунктом 20 договору сторони не визначили строк повернення земельної ділянки, відтак Радою, згідно умов останнього, було надіслано Підприємцеві листи з вимогою повернути відповідну земельну ділянку.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписами ст. 33 Закону в редакції, чинній на момент закінчення строку дії договору оренди врегульовано, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" пунктом 2.17 роз'яснено, що у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", який набрав чинності з 12.03.2011 року) та з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв орендар орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та чи заперечував орендодавець у строк, визначений законом, проти поновлення договору.

Так, апеляційний господарський суд дослідив наявні в матеріалах справи докази та встановив, що 12.03.2011 року Підприємець звертався до Ради із заявою про продовження договору оренди земельної ділянки за адресою: м. Луцьк, пр. Молоді, 12а.

Радою прийнято рішення від 31.05.2011 року № 10/76 "Про відмову в поновлені договору оренди землі підприємцю ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку на пр. Молоді, 12а", яким вирішено відмовити підприємцю ОСОБА_1 в поновленні договору оренди землі на пр-ті Молоді, 12а площею 0,2636 (кадастровий номер 220510056) для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, у зв'язку з систематичною несплатою орендної плати по договору оренди землі, зареєстрованого в Державному реєстрі земель від 28.04.2010р. за №83, а також зобов'язати останнього в 10 денний термін після прийняття даного рішення по акту приймання-передачі, повернути Луцькій міській раді вищезазначену земельну ділянку у стані, не гіршому того, в якому вона була надана в оренду. Зазначене рішення набрало законної сили та не було скасоване в судовому порядку, є чинним та на сьогоднішній день.

Однак, як вже було зазначено вище ч. 6 ст. 33 Закону передбачено не тільки "відсутність" заперечень орендодавця, а й необхідність укладення додаткової угоди між орендодавцем та орендарем. При цьому, додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Судом встановлено, що додаткова угода сторонами не укладалась.

Згідно листа Луцької ОДПІ від 31.03.2011 року № 1960/9/17-3, заборгованість по орендній платі згідно договору оренди землі від 28.04.2010 року СПД ОСОБА_1 на 2010 рік становить 18230,31 грн. (орендна плата за Договором від 28.04.2010 року становить 18230,31 грн. на 2010 рік).

При цьому, предметом спору по даній справі є не встановлення наявності чи відсутності переважного права відповідача на поновлення договору, а встановлення факту наявності підстав для оренди спірної земельної ділянки відповідачем.

Твердження апелянта про те, що договір є продовжений на невизначений строк не ґрунтується на нормах чинного законодавства, зокрема ст. 33 Закону, та спростовується вищевикладенним.

Щодо твердження апелянта про сплив строків позовної давності, то згідно п. 5.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" (зі змінами та доповненнями) статтею 268 ЦК України наведено не вичерпний перелік вимог, на які позовна давність не поширюється, а частиною 2 цієї статті встановлено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Так, позовна давність не поширюється на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України), оскільки в даному випадку йдеться про триваюче порушення, тому власник може пред`явити такий позов у будь-який час, що і було зроблено позивачем.

Після закінчення терміну дії договору оренди відповідач в порушення вимог не повернув спірну земельну ділянку, рішення орендодавця про поновлення (пролонгацію) договору відсутнє, відтак, суд першої інстанції правомірно та згідно вимог чинного законодавства задоволив позовні вимоги.

В силу ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи, що скаржник не надав доказів, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що його заперечення позбавлені фактичного та правового обґрунтування, не відповідають як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, тому оскаржуване рішення винесене без порушень норм матеріального та процесуального права, що не дає підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Волинської області від 26.08.2015 року у справі № 903/656/15 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Тимошенко О.М.