ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.12.15р. Справа № 906/1389/15
За позовом Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради, м. Новоград-Волинський

до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" в особі філії "Житомирське регіональне управління Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Житомир

про зобов'язання повернути помилково зараховану державну соціальну допомогу в сумі 3 693 грн. 96 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради звернулось до господарського суду з позовом, в якому просить зобов'язати Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" в особі філії "Житомирське регіональне управління Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" повернути помилково зараховану державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям в розмірі 3 693 грн. 96 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору № 9 від 15.02.2010р. в частині своєчасного повернення пенсійних коштів з поточного рахунку одержувача державної соціальної допомоги ОСОБА_1, у звязку із помилковим зарахуванням.

Відповідач позовні вимоги не визнав. У відзиві на позов зазначив, що банк, дотримуючись норм Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою КМУ від 30.08.1999р. №1596 «Про заходи щодо виконання статті 3 Указу Президента України від 4 липня 1998 року № 734», а також умов, визначених ОСОБА_2, після надходження від позивача сум грошової допомоги 02.05.2015р., зараховано належну суму в розмірі 3 693 грн. 96 коп. на рахунок ОСОБА_1. Так, відповідно до п. 19 Порядку та параграфу 3 ОСОБА_2 зарахування відповідних сум пенсій та грошової допомоги установами уповноважених банків на поточні рахунки здійснюється не пізніше наступного операційного дня після надходження зазначених сум від органів Пенсійного фонду України, органів праці та соціального захисту населення. Водночас, згідно п. 20 Порядку незараховані суми пенсій та грошової допомоги не пізніше наступного операційного дня після надходження коштів повертаються уповноваженим банком органам праці та соціального захисту населення або органам Пенсійного фонду. Отже, для належного виконання банком обов'язку щодо повернення спірної грошової суми, орган праці та соціального захисту населення зобов'язаний своєчасно надіслати письмову вимогу до моменту зарахування грошової допомоги на рахунок одержувача. Оскільки, позивачем зазначена вимога надіслана лише 13.05.2015р., тобто після зарахування вказаних грошових коштів на рахунок одержувача, та на момент отримання суми допомоги на ім'я ОСОБА_1 правових підстав для її незарахування не було, у позивача відсутні підстави стверджувати, що банком не виконано норми, які передбачають обов'язок банку повернути суми грошової допомоги, які не зараховані на рахунок одержувача. Крім того, кошти після зарахування на рахунок ОСОБА_1 стали її власністю, втратили свій цільовий статус (грошової допомоги) та набули статусу вкладу, тому були списані банком шляхом автоматичного перерахування в рахунок погашення кредитної заборгованості. Вважає, що відповідальність за достовірність даних, що містяться у відомостях нарахування державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям, покладена саме на органи управління, яким допущено помилку у складанні відомості, а тому саме позивач має нести негативні наслідки такої помилки, а не банк, який виконував відповідне розпорядження управління на перерахування коштів. Просив в позові відмовити.

04.12.2015р. до канцелярії суду від позивача надійшли пояснення на відзив, в яких позивач зазначив, що у спірному ОСОБА_2 конкретно не зазначено строк (в тому числі ні про який операційний день мова не йде), протягом якого має бути подано письмову вимогу про повернення коштів. Тобто, при вирішенні всіх спірних питань сторони керуються умовами ОСОБА_2. В даному випадку, так як умовами ОСОБА_2 не зазначено конкретного терміну, для визначення строку пред'явлення претензій може бути застосована аналогія чинних нормативно-правових актів. Вважає, що рішення про відмову у поверненні прийнято банком безпідставно та відповідачем порушено умови ОСОБА_2 і права Управління, як розпорядника коштів, оскільки дані кошти, які були помилково зараховані, являються власністю Управління до моменту їх зарахування на розрахункові рахунки; вони передбачені для здійснення соціальних виплат, тому мають бути невідкладно повернені позивачу.

В судове засідання 17.12.2015р. представники сторін не зявилися.

16.12.2015р. на адресу суду надійшли клопотання сторін про розгляд справи без участі представників Управління та банку.

Враховуючи закінчення встановленого законом строку розгляду справи; повідомлення судом належним чином сторін про час та місце судового засідання у справі; достатність матеріалів справи для винесення рішення у справі, господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін.

В порядку ст. 85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

15.02.2010р. між Управлінням Пенсійного фонду України в м. Новоград-Волинський (надалі Фонд), Управлінням праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради (надалі Управління) та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" (надалі ОСОБА_2) укладений договір № 9 (надалі - Договір), за умовами якого ОСОБА_2 виконує функції виплати пенсій та грошової допомоги, передбачені Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999р. № 1596 (з наступними змінами) (далі - Порядок) (параграф 1 статті 1 ОСОБА_2).

Відповідно до параграфу 2 статті 1 ОСОБА_2 виконує функції, зазначені у параграфі 1 статті 1 цього ОСОБА_2 в м. Новоград-Волинський Житомирської області.

Згідно параграфу 2 статті 3 договору Управління зобов'язується, зокрема, забезпечити перерахування коштів на виплату пенсій та грошової допомоги та інших виплат на рахунки Банку протягом місяця за датами у межах виплатного періоду, але не пізніше ніж за один операційний день до встановленої дати виплати, а ОСОБА_2, у відповідності до параграфу 3 статті 3 ОСОБА_2 забезпечити укладання з пенсіонерами і одержувачами допомоги договорів про відкриття поточних рахунків для зарахування сум пенсій та допомоги; зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки одержувачів не пізніше наступного операційного дня після надходження коштів від органів Фонду і Управління; видачу одержувачам належних їм сум пенсій та грошової допомоги за першою вимогою.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям" від 01.06.2000р. № 1768-IІІ (далі - Закон № 1768) право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім'ї, які постійно проживають на території України.

Відповідно до ст. 5 Закону № 1768 розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім'ї та її середньомісячним сукупним доходом, який обчислюється за методикою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, але цей розмір не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім'ї.

За приписами ч. 1 ст. 9 Закону № 1768 державна соціальна допомога виплачується раз на місяць за місцем проживання уповноваженого представника сім'ї державними підприємствами зв'язку чи перераховується на особовий рахунок уповноваженого представника сім'ї в банківській установі.

Пунктом. 3 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003р. № 250 визначено, що призначення і виплата соціальної допомоги здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у м. м. Києві та Севастополі держадміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - органи праці та соціального захисту населення) за місцем реєстрації уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї.

Згідно довідки від 17.09.2015р. № 2376 ОСОБА_1 (ОР 645772 ЦБ/ПБ 10005/5712), що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 15, кв. 61, знаходиться на обліку в Новоград-Волинському МУПСЗН та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям (а.с. 31).

Відповідно до відомості нарахування державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям за травень 2015р. (тип відомості 12), позивачем перераховано відповідачу грошові кошти, серед яких 3 693 грн. 96 коп. державної соціальної допомоги на ім'я ОСОБА_1 (ОР 645772) (а.с. 37).

Згідно банківської виписки відповідача від 05.11.2015р. по особовому рахунку ОСОБА_1 № 5161 державна соціальна допомога за травень 2015р. у сумі 3 693 грн. 00 коп. зарахована на її рахунок 06.05.2015р. та 10 05.2015р. автоматично списані банком на погашення простроченої заборгованості по кредитній картці (а.с. 63).

Листом від 13.05.2015р. № 1134 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення на рахунок Управління коштів державної соціальної допомоги за травень 2015р. в розмірі 3 693 грн. 96 коп., перерахованої ОСОБА_1 за відомістю № 12. Вимога мотивована тим, що у відомості по зарахуванню коштів з Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат невірно вказано відділення банку одержувача допомоги (а.с. 11).

Листом від 15.05.2015р. № 20.1.0.0.0/7-20150514/2404 відповідач відмовився задовольнити вказану вимогу, посилаючись на те, що повернути грошові кошти, які станом на момент виконання вимоги не були забезпечені залишком на рахунку, неможливо (а.с. 12).

Причиною виникнення спору є відмова відповідача повернути на вимогу позивача грошові кошти - державну соціальну допомогу за травень 2015р. в сумі 3 693 грн. 96 коп. помилково перераховані на користь ОСОБА_1

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За умовами параграфу 1 статті 8 ОСОБА_2 суми пенсій та грошової допомоги не зараховуються на поточні рахунки у разі:

- невідповідності будь-яких реквізитів, зазначених у списках, даним поточного рахунку одержувача пенсій та грошової допомоги;

- наявності даних про смерть одержувача;

- закриття поточного рахунку;

- письмової вимоги органу Фонду або органу Управління.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на час подання Управлінням до Банку відповідних відомостей за травень 2015р. для зарахування державної соціальної допомоги одержувачам коштів, підстав, визначених параграфом 1 статті 8 ОСОБА_2 не встановлено та відсутність зазначених підстав позивачем належними доказами не спростовано.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку у банку на умовах, погоджених сторонами.

Статтею 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" передбачено, зокрема, що банківські рахунки - це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Відповідно до п. п. 1.4., 1.7. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004р., власником рахунку в банку є особа, яка відкриває рахунок у банку і має право розпоряджатися коштами на ньому. Кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Згідно з положеннями глав 5, 12 Інструкції, стягувачами, що мають право ініціювати списання коштів з рахунків клієнтів без їх відома, є органи державної виконавчої служби (на підставі виконавчих документів, установлених законами України) та органи державної податкової служби (щодо стягнення податкового боргу, простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою чи територіальною громадою).

За змістом п.п. 1.3., 1.39., 1.40. ст. 1, п. 7.1.2. ст. 7 та ст.. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" грошові кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність отримувача; примусовим списанням є списання коштів, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановлених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом; стягувачем вважається особа, яка може бути ініціатором переказу коштів з рахунка платника на підставі виконавчих документів, визначених законом; банк на договірній основі повинен здійснювати зберігання коштів на поточному рахунку, проводити розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до ст. 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Згідно з п. 22.9 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту, у разі недостатності на рахунку платника коштів для виконання у повному обсязі розрахункового документа стягувача на момент його надходження до банку платника цей банк здійснює часткове виконання цього розрахункового документа шляхом переказу суми коштів, що знаходиться на рахунку платника, на рахунок отримувача.

Системний аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що власником коштів, виплачених особі, яка отримує державну соціальну допомогу, є безпосередньо одержувач виплат, а не банківська установа, у якій відкрито банківський рахунок одержувача цих виплат.

Отже, з урахуванням зазначеного, позовні вимоги неправомірні, оскільки відповідач діяв у межах умов параграфу 3 статті 3, параграфу 1 статті 8 договору № 9 від 15.02.2010р., пункту 22.9 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", пункту 13 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках. На час звернення позивача з листом від 13.05.2015р. №1134 до банку з вимогою про повернення помилково перерахованих коштів державної соціальної допомоги в сумі 3 693 грн. 96 коп., зазначені грошові кошти на поточному рахунку були відсутні. Крім того, спірна сума, яка була списана з рахунку одержувача до отримання вимоги позивача про її повернення, не є власністю відповідача і він не несе обов'язку щодо її повернення за власний рахунок.

За приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради, відсутність підстав для зобов'язання Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" в особі філії "Житомирське регіональне управління Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" повернути помилково зараховану державну соціальну допомогу в сумі 3 693 грн. 96 коп. та, відповідно, підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Однак, з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 5 Закону України „Про судовий збір в редакції, що діяла на час звернення позивача із даним позовом до суду (згідно штампу відділення поштового звязку на конверті - 31.08.2015р.), у господарського суду відсутні правові підстави для покладання судових витрат у справі на Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 22.12.15р.