ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2015 року Справа № 904/7978/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Пруднікова В.В. - доповідача

суддів: Орєшкіної Е.В., Широбокової Л.П.

Секретар судового засідання Однорог О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №1421-НЮ від 16.06.2015 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №9 від 14.01.2015 р.;

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "ГІРНИЧОДОБУВНА ПРОМИСЛОВІСТЬ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.15р. у справі № 904/7978/15

за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання "ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "ГІРНИЧОДОБУВНА ПРОМИСЛОВІСТЬ", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.15р. у справі № 904/7978/15 (суддя Мартинюк С.В.) позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Гірничодобувна промисловість" на користь Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" 664223,40грн. - плати за користування вагонами.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. Вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин справи. Просить суд скасувати оскаржене рішення та відмовити в задоволенні позову Державного територіально-галузевого об'єднання "ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ".

У відзиві на апеляційну скаргу представник Державного територіально-галузевого об'єднання "ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ" просить суд залишити оскаржене рішення від 20.10.15р. без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Гірничодобувна промисловість" без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Між Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" (залізниця) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Гірничодобувна промисловість" (вантажовласник) укладений договір № 1594 від 23.07.12р. "Про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги".

Згідно з пунктом 1.1 цього договору, залізниця зобовязується надати послуги Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Гірничодобувна промисловість", повязані з перевезенням вантажів, та проведенням розрахунків за ці послуги.

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2., 3.3. договору, вантажовласник здійснює попередню оплату залізниці на відповідний рахунок. Одержані кошти залізниця зараховує на особовий рахунок вантажовласника. Розмір попередньої оплати визначається вантажовласником виходячи з очікуваного обсягу перевезень та послуг на підставі діючих тарифів. Залізниця відображає відповідні суми (провізну плату, додаткові збори, плату за користування вагонами (контейнерами), штрафи, пеню) в особовому рахунку вантажовласника на підставі перевізних документів накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами) і т. ін., оформлених паперовому або електронному вигляді.

На виконання умов укладеного договору, протягом грудня 2014 року - березня 2015 року до станції Нігин Південно-Західної залізниці для Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Гірничодобувна промисловість" надходили вагони, які затримувалися на станції призначення з вини відповідача через зайнятість фронту погрузки. Позивачем нараховано відповідачу плату за користування вагонами по відомостям форми ГУ-46 на загальну суму 664223,40грн., яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

Відповідно до положень частини п'ятої статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Статтею 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, (далі - Статут), визначено взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до статті 119 Статуту, за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Згідно п. 12 Правил користування вагонами та контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.

Відповідно до пункту 3 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. № 113 (зі змінами) (надалі - Правила), облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.

Пунктом 4 Правил визначено, що відомості плати за користування вагонами (контейнерами) складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження і містять розрахунки платежів за користування вагонами, за маневрову роботу та за подавання й забирання вагонів.

За приписами п. 8 Правил, у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Як зазначалося вище, на станціях Нігин та Ярмолинці Південно-Західної залізниці в період грудень 2014 року - березень 2015 року мала місце затримка вагонів з вини вантажоодержувача (залізничні накладні а.с.159-185).

Станція Нігин відповідно до залізничних накладних є станцією призначення, станція Ярмолинці - попутною станцією. У разі затримки вагонів на станції призначення з причин, що залежать від вантажовласника, залізниця складає акт загальної форми ГУ-23, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. Затримка вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення оформлюється наказом залізниці, актом про затримку вагонів форми ГУ-23а, що складається станцією затримки вагонів і підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання актів, але не менш як двома особами відповідно до п.3 Правил складення актів (п.5.10 Розяснень Президії Вищого господарського суду України №04-5/225 від 29.09.08р.).

Позивачем на підтвердження факту затримки вагонів на станції призначення Нігин надано акти загальної форми ГУ-23 (а.с.26-31), які підписано повноважними представниками як залізниці так і вантажоотримувача. Довіреності на право підписання актів загальної форми представниками вантажоотримувача додані позивачем до матеріалів справи (а.с. 156-158).

Факт затримки вагонів на станції Ярмолинці підтверджується наданими залізницею наказами на затримку (а.с.107-110), а також актами загальної форми ГУ-23а підписаними особами визначеними п.3 Правил складання актів.

Також факт затримки спірних вагонів саме з вини отримувача вантажу підтверджується його листом адресованим начальнику станції Нігин Південно-Західної залізниці №22/01 від 22.01.15р. (а.с.147), яким відповідач просить порожні вагони власності ТОВ «Інтерлізінвест» не подавати до розяснення ситуації по даним вагонам.

Відповідач був належним чином повідомлений про затримку вагонів, як це передбачено п.10 Правил користування вагонами і контейнерами, що підтверджується наданим витягом із книги оповіщень про час поданих вагонів під завантаження або розвантаження (а.с.111-123).

Таким чином, посилання відповідача на неналежне оформлення залізницею факту затримки вагонів на станціях Нігин та Ярмолинці Південно-Західної залізниці є безпідставними.

Доводи відповідача щодо не дослідження обставин справи та документів, які б підтверджували (спростовували) факт зайнятості колій з вини клієнта, також є необґрунтованими.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 129 Статуту залізниць України, Правилами користування вагонами та контейнерами (п.8,9,10), п.3 Правил складення актів передбачено, що для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, зокрема щодо затримки вагонів в очікуванні подачі під завантаження - вивантаження складаються акти загальної форми ГУ-23, акти про затримку вагонів ГУ-23а, при затримці вагонів на попутній станції видається відповідний наказ. Зазначені докази надано залізницею та досліджені судом у повному обсязі.

Позивачем у звязку з затримкою вагонів на станціях Нігин та Ярмолинці Південно-Західної залізниці нараховано плату за користування вагонами у сумі 664223, 40 грн., яка судом першої інстанції правомірно стягнута з відповідача.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.15р. відповідає матеріалам справи та нормам діючого законодавства, тому підстав для його зміни чи скасування колегія судді не знаходить.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВГСУ від 03.09.2013 року у справі № 904/2287/13 та у постановах ВГСУ у справах №№ 904/5778/13, 904/5819/13, 904/6846/13, №904/5624/15.

Керуючись ст.ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "ГІРНИЧОДОБУВНА ПРОМИСЛОВІСТЬ" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.15р. у справі №904/7978/15 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 28.12.2015р.

Головуючий В.В. Прудніков

Судді Е.В. Орєшкіна

ОСОБА_3