ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

28 грудня 2015 року Справа № 910/21962/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя: судді: Дроботова Т.Б., Алєєва І.В. (доповідач), Данилова М.В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015р.

у справі №910/21962/14 Господарського суду міста Києва

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- ОСОБА_1

про стягнення 15254,06 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Вищого господарського суду України від 27.11.2015р. касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015р. у справі №910/21962/14 повернуто скаржнику на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, оскільки у доданому до касаційної скарги платіжному дорученні від 15.10.2015 року №12673 у графі "призначення платежу" був вказаний інший номер справи.

Заявник касаційної скарги, не усунувши недоліки, що вказані в ухвалі Вищого господарського суду України від 27.11.2015р., повторно звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015р. у справі №910/21962/14.

Подана вдруге Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" касаційна скарга на постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 року у справі № 910/21962/14 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 ГПК України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті регламентуються Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена Постановою правління Національного банку України від 21.01.2004р. №22(зі змінами та доповненнями). Нормами вказаної Інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів.

Відповідно до пункту 3.8. Інструкції, реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором (пункт 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Скаржником в якості доказу сплати судового збору до касаційної скарги додане платіжне доручення від 15.10.2015р. №12673 на суму 2192,40 грн., але у графі "призначення платежу" вклеєн текст - "на постанову Київського апеляційного господарського суду у справі №910/21962/14", що підтверджується актом канцелярії Вищого господарського суду України від 22.12.2015р. №08.03-14/176 (акт долучається до матеріалів справи та надсилається скаржнику).

Проте, внесення виправлень (у тому числі шляхом уклеювання будь-якого тексту, заклеювання будь-яких реквізитів поверх надрукованих елементів) у платіжне доручення у графу "призначення платежу" щодо оскаржуваного процесуального документа та номеру справи не передбачено Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.

Судова колегія касаційної інстанції звертає увагу заявника, що відповідно до довідки управління фінансового забезпечення та бюджетного планування Вищого господарського суду України від 23.12.2015р. №09.03-02/1679/15 кошти судового збору в сумі 2192,40 грн. зараховані за платіжним дорученням від 15.10.2015р. №12673 до спеціального фонду Державного бюджету за подання касаційної скарги на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.09.2015р. у справі №922/3234/15, тобто по іншій справі.

Таким чином, доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015р. у справі №910/21962/14 скаржником не надано.

З огляду на викладене, додане до касаційної скарги платіжне доручення 15.10.2015р. №12673 на суму 2192,40 грн. не можна вважати належним доказом сплати судового збору у встановленому порядку.

Відповідно до п. 4 частини першої ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України та підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.86, 111, п. 4, ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015р. у справі №910/21962/14 повернути скаржнику.

Головуючий суддя Т.Б. Дроботова

Суддя(доповідач) І.В. Алєєва

Суддя М.В. Данилова