УХВАЛА

23.12.2015Справа № 910/31882/15

За заявоюМіжнародного Благодійного Фонду "Духовна спадщина"
провжиття запобіжних заходів
за позовомМіжнародного Благодійного Фонду "Духовна спадщина"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Пропріо-Рітейл"
Суддя Підченко Ю.О.

За участю представників сторін:

від заявника: Коротенко Є.О. - адвокат (посвідчення №2955 від 25.06.08);

від особи щодо якої просили вжити запобіжний захід: Маленко О.М. - адвокат

(посвідчення №3618/10 від 20.03.08).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18.12.2015р. Міжнародний Благодійний Фонд "Духовна спадщина" (надалі - заявник) в порядку ст.ст. 43-1, 43-2, 43-3, 43-4 Господарського процесуального кодексу України звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про вжиття запобіжних заходів (надалі - заява).

Відповідно до вказаної заяви заявник просить суд накласти арешт на приміщення, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Пропріо-Рітейл", згідно купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за №24275 від 30.09.2008 року, а саме на 288, 3 кв.м. розташованих на третьому поверсі за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 48-А реєстраційний номер 025355 від 27.10.2008 року - шляхом заборони відчуження вказаного приміщення.

Вищезазначена заява мотивована тим, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Пропріо-Рітейл" є всі умови для здійснення відчуження спірного приміщення.

Згідно автоматизованого розподілу справ Господарського суду міста Києва заяву Міжнародного Благодійного Фонду "Духовна спадщина" про вжиття запобіжних заходів передано для розгляду судді Підченку Ю.О.

Судом встановлено, що заяву про вжиття запобіжних заходів подано з додержанням вимог, викладених у частинах 1, 2 статті 43-3 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2015р. заяву Міжнародного Благодійного Фонду "Духовна спадщина" про вжиття запобіжних заходів призначено до розгляду на 22.12.2015 р. о 15:00 год.

Представник заявника у судовому засіданні 22.12.2015 р. надав усні пояснення, відповідно до яких підтримав подану заяву у повному обсязі. Крім того, долучив до заяви листи-запити слідчого Шевченківського РУ № 59/4321 та № 59/1981 від 29.09.2015 року. Після надання правової оцінки вказаних листів, суд дійшов висновку, що вони не є доказом порушення або загрози порушення прав заявника.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Пропріо-Рітейл" у судовому засіданні проти заяви заперечив у повному обсязі, вважає її безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Посилається на рішення Господарського суду м. Києва по справі №13/55 від 21.02.2012 року та №910/7188/15-г від 28.05.2015 року.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 43-4 Господарського процесуального кодексу України, заява про вжиття запобіжних заходів розглядається не пізніше двох днів з дня її подання господарським судом, в районі діяльності якого належить провести ці процесуальні дії, з повідомленням заінтересованих осіб. Однак неявка їх не перешкоджає розглядові заяви. Сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви.

Розглянувши заяву про вжиття запобіжних заходів та додані до неї документи, заслухавши пояснення представників заявника та особи, щодо якої просили вжити запобіжні заходи, суд

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про вжиття запобіжних заходів шляхом накладення арешту на майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Пропріо-Рітейл". Вищезазначена заява мотивована тим, що діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "Пропріо-Рітейл" пов'язана з нерухомістю, а саме агентство нерухомості, в статуті прописана мета діяльності (п. 2.2.А) - торгівля нерухомістю. Тому, на думку заявника, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Пропріо-Рітейл" є всі умови для здійснення відчуження спірного приміщення. Крім того, заявник стверджує, що зараз триває підготовка документів для подачі позовної заяви за позовом Міжнародного Благодійного Фонду "Духовна спадщина" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пропріо-Рітейл", про визнання договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 24275 від 30.09.2008 року - недійсним. Також в позові будуть інщі вимоги щодо визнання права власності. За наведених обставин представник Міжнародного Благодійного Фонду "Духовна спадщина" вважає, що вжиття заходів забезпечення позову необхідно для унеможливлення відчуження спірного приміщення, а невжиття заходів забезпечення позову може завадити вселенню до спірного приміщення Міжнародного Благодійного Фонду "Духовна спадщина" у випадку скасування рішення суду першої інстанції від 13.07.2015 року по справі №910/27545/14. Відповідно до ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття, передбачених статтею 43-2 цього Кодексу, запобіжних заходів до подання позову. Згідно зі статтею 43-2 Господарського процесуального кодексу України, запобіжні заходи включають:

1) витребування доказів;

2) огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов'язані з порушенням прав;

3) накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб.

Статтею 43-3 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що запобіжні заходи вживаються до моменту звернення до суду з позовною заявою з метою попередження та збереження доказів правопорушення, а після подання відповідної заяви вжиті запобіжні заходи не припиняються, а діють вже як заходи забезпечення позову. Отже, за своєю правовою природою, запобіжні заходи - це заходи, спрямовані на збереження відповідних доказів та на запобігання правопорушенню з метою якнайшвидшого реагування на протиправні дії, а заходи до забезпечення позову за своїм змістом застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду. Тобто, заходи, що вживаються судом як запобіжні мають бути спрямованими також на забезпечення позову, який буде поданий до суду з метою захисту порушених прав та інтересів заявника. Як зазначено у п. 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" (надалі - Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12) відповідно до пункту 4 частини першої статті 43-3 ГПК заява про вжиття запобіжних заходів повинна містити відомості про обставини, якими заявник обґрунтовує необхідність вжиття таких заходів. Ці обставини мають узгоджуватися з приписами статті 43-1 ГПК, а за змістом пункту 5 частини першої статті 43-3 і частини третьої статті 43-4 ГПК - також й підтверджуватись відповідними доказами з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 названого Кодексу. Витребування і оцінка відповідних доказів, а також доказів наявності у заявника права вимоги (відомості про реєстрацію права, контракт або інший відповідний правочин тощо) здійснюється господарським судом за загальними правилами ГПК про докази. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 у вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника;

- забезпечення збалансованості інтересів заявника і особи, щодо якої просять вчинити запобіжні заходи;

- наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і можливим предметом позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43-3 ГПК;

- імовірності настання обставин, зазначених у статті 43-1 ГПК;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Заявник повинен обґрунтувати підстави для вжиття запобіжних заходів поданням відповідних доказів з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 Господарського процесуального кодексу України. Статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Саме лише посилання на те, що невжиття запобіжних заходів може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких запобіжних заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття запобіжних заходів (необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову) не може бути підставою для винесення ухвали про вжиття запобіжних заходів. Заявник обґрунтовує необхідність вжиття запобіжних заходів тим фактом, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Пропріо-Рітейл" - агентство нерухомості, основною метою його діяльності є торгівля нерухомим майном. Тому в нього, на думку заявника, є всі необхідні умови для відчуження спірного майна. Натомість, жодних доказів, які б підтверджували будь-які спроби ТОВ "Пропріо-Рітейл" здійснити продаж приміщення розташованого за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 48-А заявник не надає. Доводи, наведені у заяві про накладення арешту на майно носять здебільшого характер припущення. Судом було досліджено рішення Господарського суду м. Києва по справі №13/55 від 21.02.2012 року, яке має відношення до предмету заяви про вжиття запобіжних заходів.

Фактичні обставини вказаної вище справи та докази на їх підтвердження свідчать про те, що ТОВ „Пропріо-Рітейл" набуло право власності на нежилі приміщення (літера А) з №1 по №21 (групи приміщень №14) площею 286,90 кв.м., які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 48.

Тобто, ТОВ "Пропріо-Рітейл" з 2008 року є законним власником спірного нерухомого майна, яке було предметом розгляду у справі №13/55.

Таким чином, обраний заявником такий вид запобіжного заходу, як - арешт на майно, не може вплинути на подальше виконання рішення суду в межах позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу, оскільки такий договір буде визнаний недійсним з моменту набрання рішенням суду законної сили. При цьому заявник сам посилається на те, що фактично метою поданої заяви є забезпечення повороту виконання рішення господарського суду по іншій справі, що прямо суперечить нормам ГПК України.

Крім того, заявник у прохальній частині своєї заяви просить суд накласти арешт на приміщення, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Пропріо-Рітейл" шляхом заборони відчуження. Хоча заборону на вчинення певних дій суд накладає у порядку забезпечення позову, а не під час розгляду заяви про вжиття запобіжного заходу відповідно до вимог ст. 43-2 ГПК України.

В силу положень ч. 6 ст. 43-4 ГПК України у разі відсутності підстав, встановлених статтею 43-1 цього Кодексу, а також невиконання вимог, передбачених частиною третьою цієї статті, господарський суд виносить ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

Судом зазначається, що заявником в поданій заяві не обґрунтовані підстави для вжиття запобіжних заходів з посиланням на відповідні докази та не доведено доцільність та необхідність термінового вжиття запобіжних заходів, також не наведені обставини з якими останній пов'язує порушення його прав і охоронюваних законом інтересів.

Отже, підстави викладені заявником в заяві про вжиття запобіжних заходів в розумінні ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України не є належними, оскільки не доводять наявність фактичних обставин, які б обґрунтовували необхідність вжиття запобіжних заходів.

Оскільки, заявником не було надано доказів на підтвердження того факту, що невжиття запобіжних заходів порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, з урахуванням вимог ст.ст. 43-1, 43-4 ГПК України, господарський суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

На підставі вищенаведеного, ст.ст. 43-1, 43-2, 43-3, 43-4, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Міжнародного Благодійного Фонду "Духовна спадщина" про вжиття запобіжних заходів відмовити.

Суддя Ю.О. Підченко