ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2015 р. Справа №904/6028/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: судді Науменка І.М. доповідача

суддів: Вечірка І.О., Кузнецова В.О.,

при секретарі судового засідання: Петровська А.В.,

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №2329 від 05.06.15р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №102-Д від 18.12.14р.;

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_3 акціонерного товариства Криворіжгаз, м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2015р. у справі №904/6028/15

за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_4,

м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства Криворіжгаз,

м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення грошових коштів в розмірі 90 307,09 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2015р. (суддя Ліпинський О.В.) у справі №904/6028/15 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_3 акціонерного товариства "Криворіжгаз" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 64 071,72 грн. вартості недопоставленого газу, 12 117,52 інфляційних збитків, 378,99 грн. 3% річних, 13 738,86 грн. пені та 1 827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Приймаючи вищезгадане рішення, місцевий господарський суд виходив з наявності в матеріалах справи доказів обґрунтованості позовних вимог.

Не погодившись із даним рішенням, скаржник (відповідач) звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить зазначене рішення скасувати, як необґрунтоване та безпідставне, та прийняти у справі нове рішення про відмову в позові.

В апеляційній скарзі відповідач наполягає на тому, що припинення газопостачання позивачеві є цілком правомірним, адже спричинено несплатою ФОП ОСОБА_4 у повному обсязі договірних обсягів газу на березень 2015р.

В свою чергу, в запереченнях на апеляційну скаргу позивач викладені в останній доводи повністю відхиляє, вважає оскаржуване рішення обґрунтованим та правомірним, з огляду на що підстав для його зміни чи/або скасування не вбачає.

Відповідно до ст.101 ГПК України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Отже, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заперечень на неї, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні уповноважених представників сторін, колегією суддів встановлено наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (надалі - позивач) звернулася з позовом до ОСОБА_3 акціонерного товариства "Криворіжгаз" (надалі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача суму грошових коштів у розмірі 90 307,09 грн., в тому числі 76 189,24 грн. вартості недопоставленого газу за договором №ТП-ПР-2110 від 21.12.2012р. в лютому-травні 2015 року з урахуванням індексів інфляції за березень-червень 2015 року, 13 738,86 грн. пені за прострочення виконання зобов'язання по сплаті вартості недопоставленого газу за період з 08.03.2015р. по 31.08.2015р. та 3% річних в розмірі 378,99 грн. станом на 01.06.2015р.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що станом на 25.02.2015р. у позивача існувала переплата за договором на постачання природного газу за врегульованим тарифом на суму 35 077,13 грн. Натомість, відповідач здійснив відключення позивача від газової мережі (Акт №б/н від 25.02.2015р., а.с.37), чим порушив свої договірні зобов'язання з постачання обумовлених сторонами в договорі обсягів газу, у зв'язку з чим за п.6.4.1. договору повинен виплатити позивачу суму вартості недопоставленого газу, а також, сплатити пеню, 3% річних та інфляційні втрати за період прострочення виконання зазначених вище договірних зобовязань.

Вирішуючи питання щодо правомірності прийнятого місцевим господарським судом рішення щодо стягнення з відповідача вартості недопоставленого газу та неустойки за порушення виконання ним умов договору та, як наслідок, обґрунтованості апеляційних вимог, колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.33,34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, з приводу тверджень відповідача щодо безпідставного стягнення з нього на користь ФОП ОСОБА_4 вартості недопоставленого в лютому-червні 2015 року газу необхідно зазначити, що наявні в матеріалах справи квитанції та розрахунки до позову підтверджують сплату позивачем на користь відповідача 133 951,90 грн. за послуги газопостачання за період з 01.01.2014 р. по 25.02.2015р. (а.с.14-84).

Окрім того, з наведених вище первинних документів вбачається наявність станом на 01.01.2014р. переплати на користь відповідача вартості послуг з газопостачання на загальну суму 24 832,07 грн. Тобто, загалом станом на 25.02.2015р. позивачкою було сплачено на користь відповідача 158 783,97 грн. В той же час загальна сума зобовязань позивача перед відповідачем станом на 25.02.2015р. складала: 137 629,58 грн. по оплаті за минулий час за вже нарахований обсяг газу в розмірі 23 201 куб.м., 14 986,80 грн. по авансовому платежу відповідно до рахунку відповідача №000002577 від 23.02.2015р. за майбутнє постачання газу в березні 2015p., що разом становить 152 616,38 грн.

Таким чином, як свідчать наявні у справі докази, станом на 25.02.2015р. позивачкою було сплачено на користь відповідача 158 783,97 грн., тоді як загальна сума зобовязань останньої перед відповідачем складала лише 152 616,38 грн. (у тому числі 14 986,80 грн. авансу за майбутнє постачання газу в березні 2015p.). Наведене, на думку апеляційної інстанції, свідчить про відсутність будь-якої заборгованості з боку позивача, та підтверджує факт переплати на користь ПАТ «Криворіжгаз» суми 6 167,69 грн.

Більш того, згідно з ч.2 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто, піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив в законну силу. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні у справі Совтрансавто-Холдинг проти України, з посиланням на справу Брумареску проти Румунії (параграф 61), зазначив, що одним з основних елементів Верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відтак, факт відсутності заборгованості у позивача перед відповідачем станом на 25.02.2015p., тобто, на час припинення газопостачання за договором №ТП-ПР-2110 від 21.12.2012р., так само як і факт відключення позивача (вул.Електрозаводська, 3а у м.Кривий Ріг) від газових мереж ПАТ «Криворіжгаз» 25.02.2015р., встановлений рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2015р. у справі №904/2456/15 за позовом ФОП ОСОБА_4 до ПАТ «Криворіжгаз» про визнання дій неправомірними та зобов'язання відновити газопостачання.

В свою чергу, щодо посилання скаржника на неправильне застосування місцевим господарським судом приписів ст.530 ЦК України, а саме, з приводу того, що час сплати відповідачем вартості недопоставленого в лютому-червні 2015р. газу не настав, оскільки, на його думку, строк виконання такого зобовязання в договорі не визначений, а відтак, перебіг такого строку повинен починатися з моменту надіслання позивачем відповідачу вимоги про таку сплату, колегія суддів вважає за доцільне зауважити наступне:

Так, п.п.6.4.1. п.6.4. договору чітко визначено, що у разі невиконання постачальником своїх зобовязань щодо обсягів постачання газу, останній зобовязаний виплатити споживачеві (позивач) суму в розмірі вартості недопоставленого газу протягом 10 днів.

Таким чином, апеляційна інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду та вважає, що строком виконання зобовязання відповідача зі сплати вартості недопоставленого газу слід вважати наступні терміни: за лютий 2015р. - через 10 днів після останнього дня лютого, тобто, 11.03.2015 p.; за березень 2015 р. - через 10 днів після останнього дня березня, тобто, 11.04.2015р.; за квітень 2015р. - через 10 днів після останнього дня квітня, тобто, 11.05.2015р.

Окрім того, ст.611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Так, за п.п.6.4.2. п.6.4. договору №ТП-ПР-2110 від 21.12.2012р., у разі порушення постачальником строків оплати, передбачених п.п.6.4.1. п.6.4. правочину, з постачальника (відповідач) стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Окрім того, ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не передбачений договором або законом.

Отже, враховуючи встановлення судом як першої, так і апеляційної інстанцій факту порушення відповідачем передбачених договором №ТП-ПР-2110 від 21.12.2012р. зобовязань з газопостачання, стягнення з ПАТ «Криворіжгаз» 13 738,86 грн. пені за прострочення виконання зобов'язання по сплаті вартості недопоставленого газу за період з 08.03.2015р. по 31.08.2015р., 12 117,52 інфляційних збитків, а також, 3% річних в розмірі 378,99 грн. станом на 01.06.2015р. колегія суддів вважає правомірним.

Відтак, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2015р. у справі №904/6028/15 судова колегія вважає обгрунтованим, прийнятим з дотриманням вимог чинного законодавства України, у звязку з чим підстав для його зміни чи/або скасування не вбачає. Натомість, викладені в апеляційній скарзі доводи в ході апеляційного провадження свого підтвердження не знайшли, виявились безпідставними та спростованими наявними у справі доказами.

У підсумку, враховуючи задоволення позову, покладення судових витрат на відповідача, як на сторону, з вини якої виник спір, вимогам ст.49 ГПК України не суперечить.

За аналогічних обставин, враховуючи відмову в задоволенні апеляційної скарги, витрати на апеляційне оскарження згідно зі ст.49 ГПК України покладаються на скаржника (ПАТ «Криворіжгаз»).

Керуючись ст.ст.101, 103-105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства Криворіжгаз залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2015р. у справі №904/6028/15 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у двадцятиденний строк.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 28.12.2015р.

Головуючий суддя І.М. Науменко

Суддя І.О. Вечірко

Суддя В.О. Кузнецов