Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

25 грудня 2015 року справа № 927/1439/15

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Креатив», пр.. Промисловий 19, м. Кіровоград, 25014

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Прилуцька», вул. Довженка, 19, м. Ічня, Чернігівська область, 16700

про визнання припиненими зобовязань

Суддя Скорик Н.О.

Представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1 довіреність № 15 від 01.08.2015 представник

Приватним акціонерним товариством «Креатив» подано позов до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Прилуцька» про визнання припиненими зобовязання приватного акціонерного товариство «Креатив» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Прилуцька» за договором поставки № С14-01482 від 03.12.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані розірванням договору відповідно до ст.. 611 Цивільного кодексу України, визначенням такого способу захисту як припинення првовідношення статтею 16 Цивільного кодексу України та ст.. 20 Господарського кодексу України, припинення зобовязань з моменту набрання судовим рішенням про розірвання договору законної сили (ст.. 653 Цивільного кодексу України).

Заявою про уточнення позовних вимог позивач просить визнати припиненими зобовязання ПрАТ «Креатив» перед ТОВ «Агрофірма «Прилуцька» за п.5.2. договору поставки № С14-01482 від 03.12.2014, а саме в частині обовязку ПрАТ «Креатив» здійснити остаточний розрахунок протягом 10 банківських днів з моменту поставки всього товару, підписання сторонами додаткової угоди (п.4.3) та акту визначення кінцевої ціни (п.4.7), виходячи з остаточної ціни на товар відповідно до п.4.6 даного договору.

Відповідач відзиву на позов не надав, поданими письмовими поясненнями проти позовних вимог заперечив, зокрема зазначив, що позовні вимоги позивача є безпідставними, оскільки відповідач повністю виконав свої зобовязання перед позивачем, поставив товар у обємі зобовязання відповідно до умов договору. Крім того, відповідач вказує, що з моменту вступу судового рішення про розірвання спірного договору поставки припинилися зобовязання між сторонами, що випливали з договору.

До початку судового засідання від позивача електронною поштою надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Свої клопотання представник позивача обґрунтовує значною віддаленістю ПрАТ «Креатив» від місця проведення судового засідання, відсутністю прямого залізничного сполучення між містом Кіровоград та містом Чернігів, одержанням судової ухвали лише 23.12.2015, та тим, що в господарському суді міста Кіровоград на 25.12.2015 вже назначено 3 судових засідання.

Зважаючи на те, що згідно до ст.. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, неявка представника відповідача у судове засідання, неподання відповідачем відзиву на позов не є перешкодами для розгляду справи за наявними доказами у порядку ст.. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, ухвала суду від 17.12.2015, якою було відкладено розгляд справи, була отримана позивачем не 23.12.2015, як він стверджує, а 21.12.2015, про що свідчить реєстр поштових відправлень та роздруківка з офіційного сайту «Укрпошта».

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позовна заява направлена на адресу господарського суду Чернігівської області з міста Києва, підписана іншим представником ОСОБА_2, яка діє за довіреністю № 37Д-10 від 19.10.2015 та дійсною до 19.10.2016, якою відповідач уповноважує представника ОСОБА_2 представляти інтереси товариства, зокрема і в господарських судах. Отже, позивач мав змогу направити іншого компетентного представника у призначене судове засідання.

Відповідно до ст. 28 Господарського процесуального кодексу України представниками сторін і третіх осіб в господарському суді можуть бути керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами. Під іншими особами слід розуміти представників, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Таким чином, із змісту даної статті вбачається, що представником юридичної особи може бути як її керівник, так і інший представник. Разом з цим, у випадку неможливості іншого представника прийняти участь у судовому засіданні, керівник юридичної особи не позбавлений права здійснити заміну свого представника на іншого або особисто прийняти участь у засіданні суду.

Судом взято до уваги, що ухвалами суду явка представників сторін в судове засідання обовязковою не визнавалась, необхідні для розгляду документи надані сторонами, оригінали документів, витребуваних судом від сторін, надані відповідачем. З огляду вищевказаних обставин справи клопотання позивача про відкладення розгляду справи відхилено судом, в звязку з чим, не підлягає задоволенню і клопотання представника позивача про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.10.2015 по справі № 910/25123/15 розірвано договір поставки № С14-01482 від 03.12.2014, укладений між Приватним акціонерним товариством «Креатив» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Прилуцька», в звязку з порушенням відповідачем договірних зобовязань поставки товару. Вищевказане рішення набрало законної сили 27.10.2015, на його виконання господарським судом міста Києва видано наказ від 27.10.2015 по справі № 910/25123/15.

Господарським судом міста Києва встановлено, що згідно договору поставки №С14-01482 від 03.12.2014, на підставі видаткових накладних № 26 від 10.12.2014, № 27 від 11.12.2014, № 28 від 13.12.2014, від 18.12.2014 відповідачем було поставлено позивачу товар загальною кількістю 137,80 кг та, недопоставлений товар у кількості 22,2 кг.

Згідно ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно п. 2.6 Постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Таким чином, рішення господарського суду міста Києва від 08.10.2015 по справі № 910/25123/15 має преюдиціальне значення при розгляді судом даної справи.

Враховуючи розірвання договору в судовому порядку в звязку з порушенням відповідачем подальшої поставки товару позивач просить визнати припиненими його зобовязання перед відповідачем в частині здійснення розрахунку протягом 10-ти банківських днів з моменту поставки всього товару, підписання сторонами додаткової угоди, акту визначення кінцевої ціни, виходячи з остаточної ціни на товар відповідно до п.4.6 даного договору.

Так, пункт 5.2 договору визначає порядок розрахунків та передбачає обовязок позивача, як покупця, здійснення остаточного розрахунку (зокрема доплати покупцем) протягом 10 банківських днів з моменту поставки всього товару, підписання сторонами додаткової угоди (п. 4.3) та акту визначення кінцевої ціни (п. 4.7), виходячи з остаточної ціни на товар відповідно до п. 4.6 договору.

Як встановлено рішенням господарського суду міста Києва від 08.10.2015 по справі № 910/25123/15, на виконання договору поставки укладеного 03.12.2014 між Приватним акціонерним товариством «Креатив» (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Прилуцька» (продавець, відповідач) відповідачем було поставлено позивачу товар загальною кількістю 137,80 кг.

Відповідно до вимог ст.. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, а у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст.. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, навіть незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.. 599 Цивільного кодексу України).

В звязку з порушенням виконання договірного зобовязання по поставці товару позивач скористався своїм правом звернення до суду з вимогою про розірвання договору, передбаченим ст.. 611 Цивільного кодексу України.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно зі ст.. 653 Цивільного кодексу України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, правові наслідки порушення зобовязання такі як відмова від договору, його розірвання, як санкції за порушення зобовязань, не відновлюють початкового майнового стану потерпілої сторони, а спрямовані на запобігання можливим порушенням у майбутньому.

Фактично за даним позовом без належних правових підстав предявлено позовні вимоги про зміну умов договору (зміну порядку оплати - в залежності від узгодження ціни та підписання додаткових угод та акту визначення кінцевої ціни, виходячи з остаточної ціни на товар), що є неможливим, оскільки договір розірвано, та вимоги про надання йому права на порушення обовязку зустрічного виконання (на неоплату одержаного товару).

Ні Цивільний кодекс України, а ні Господарський кодекс України, на які посилається позивач, не передбачає такий спосіб захисту прав як звільнення від виконання зобовязань по оплаті виконаного іншою стороною зобовязання.

При цьому, позивач не визначив та не обґрунтував в чому саме полягає порушення його права при заявленому ним способі захисту.

З огляду вищевказаних обставин справи, позовні вимоги задоволенню не підлягають, як необґрунтовані та безпідставні.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України,.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено та підписано 29.12.2015.

Суддя Н.О. Скорик