РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2015Справа №910/28298/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Микола Дем'яненко та партнери"
До Відкрите акціонерне товариство "Елема"
Простягнення 14 842,22 грн.
Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача:Борт П.С., представник за довіреністю № б/н від 31.03.2015
Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Микола Дем'яненко та партнери" звернулося до суду з позовом про стягнення з Відкритого акціонерного товариство "Елема" (юридичної особи за законодавством Республіки Білорусь) 12 000,00 грн. гонорару за договором про надання юридичних послуг від 11.02.2014 та додатковими угодами до нього, 142,03 грн. 3 % річних, 102,24 грн. інфляційних нарахувань та 2 595,95 грн. пені.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/25588/15 від 05.11.2015, яку призначено до розгляду на 01.12.2015.

30.11.2015 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 01.12.2015 розгляд справи було відкладено на 15.12.2015 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

07.12.2015 позивачем було подано до суду клопотання про доручення доказів до матеріалів справи (документів, що стосуються виконання договору від11.02.2014), а 11.12.2015 - пояснення на відзив.

У судове засідання, призначене на 15.12.2015, відповідач уповноваженого представника не направив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Зважаючи на наявність в матеріалах справи відзиву на позовну заяву та приймаючи до уваги обмеженість процесуальних строків вирішення спору, відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про взаємовідносини сторін.

Представник позивача в ході розгляд спору по суті заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити, посилаючись на порушення відповідачем договірних зобов'язань та належне їх виконання зі свого боку.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Микола Дем'яненко та партнери" в якості виконавця та Відкрите акціонерне товариство "Елема" в якості виконавця 11.02.2014 року уклали договір про надання юридичних послуг, види, перелік, характер, порядок та обсяг надання яких має обумовлюватися додатковими угодами сторін.

Згідно з п. 3.1 договору він укладений на строк до виконання визначеного у ньому та в додаткових угодах до нього дорученні та набирає чинності з моменту його підписання.

У п. 4.1 договору сторони погодили, що розрахунки замовника з виконавцем здійснюються в безготівковій формі в національній валюті України шляхом перерахування передоплати, оплати тарифів, гонорару за надані послуги на рахунок виконавця, попередньої плати в погодженій сумі та в погоджений строк та кінцевого розрахунку за надані послуги в погоджений строк після підписання акта прийому-передачі. банківські витрати на своїй території несе платник.

Відповідно до п. 4.2 доручення, поставлене замовником перед виконавцем полягає у наданні юридичних послуг.

Моментом закінчення виконання доручення є письмове повідомлення однієї із сторін про намір розірвати даний договір при умові повного виконання даного договору та всіх погоджених сторонами додаткових угоди, після підписання акта прийому-передачі наданих послуг (п. 4.3).

Укладеним сторонами правочину було погоджено договірну підсудність спорів, що можуть мати місце у зв'язку з його виконанням, визначивши для цього Господарський суд міста Києва та законодавство країни виконавця за договором.

11.02.2014 сторони підписали додаткову № 1 до договору, відповідно до якої виконавець зобов'язався надати замовнику юридичні послуги, пов'язані з поверненням замовнику інвестицій у формі участі в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоруські товари" (Україна).

Згідно з п. 1 додаткової угоди № 1 послуги є дорученням, що виконується у декілька етапів, а саме:

- перше доручення: підготовка по подання в суд позовної заяви про стягнення інвестицій з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоруські товари" (Україна) на користь замовника, представлення інтересів замовника в суді першої інстанції, отримання рішення суду про задоволення позову або про відмову у задоволенні позову (п. 2 додаткової угоди № 1);

- друге доручення (за необхідності): подача апеляційної скарги або заперечень на апеляційну скаргу за позовом замовника, представлення інтересів в суді апеляційної інстанції, отримання рішення у справі в суді апеляційної інстанції (п. 6 додаткової угоди № 1);

- третє доручення: звернення до виконання рішення суду про задоволення позову та представлення інтересів замовника в державній виконавчій службі в процесі виконання рішення суду (п. 7 додаткової угоди № 1);

- четверте доручення: організація перерахування грошових коштів органами державної виконавчої служби України, стягнутих з Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоруські товари" на користь замовника (п. 8 додаткової угоди № 1).

Відповідно до п. 9 додаткової угоди № 1 порядок виконання другого, третього та четвертого доручень, строки їх виконання та вартість послуг за кожним дорученням регламентуються окремими додатковими угодами до договору.

За наслідками добросовісного виконання вищевказаних доручень і після зарахування на рахунок замовника стягнутої суми з Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоруські товари" замовник протягом п'яти банківських днів оплачує виконавцеві гонорар в розмірі 20 % від стягнутої виконавцем на користь замовника суми з Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоруські товари" (п. 10 додаткової угоди № 1).

У разі відмови замовника від виконання виконавцем доручення після винесення судового рішення про стягнення грошових коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоруські товари" на користь замовника, що не пов'язане з недобросовісним виконанням доручення виконавцем, замовник протягом п'яти банківських днів сплачує гонорар в розмірі 10 % від стягнутої виконавцем на користь замовника суми з Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоруські товари" (п. 11 додаткової угоди № 1).

Згідно з п. 3 додаткової угоди № 1 вартість послуг з виконання першого доручення становить 3000,00 грн. та сплачується попередньо.

Виконавець приступає до виконання першого доручення після надходження на його рахунок грошових коштів в сумі 3 000,00 грн. та надання замовником всіх необхідних для виконання доручення документів і зобов'язується виконати його у строк, що не перевищує 60-ти календарних днів з дати проведення платежу замовником (п. 4 додаткової угоди № 1).

23.05.2014 сторони підписали додаткову угоду № 2 до договору від 11.02.2014, якою було погоджено вартість послуг з виконання третього доручення, а саме: "звернення до виконання рішення суду про задоволення позову та представлення інтересів замовника в державній виконавчій службі в процесі виконання судового рішення становить 3 500,00 грн. та перераховується замовником на розрахунковий рахунок виконавця в п'ятиденний строк після отримання підписаного виконавцем даної додаткової угоди".

Згідно з п. 2 додаткової угоди № 2 виконавець зобов'язується виконати доручення, обумовлене даною угодою в строк, не пізніше 60-ти календарних днів з дати проведення платежу замовником.

За твердженням позивача, він належним чином виконував умови договору, адже звернувся з позовом в інтересах відповідача до суду, отримав позитивне рішення про стягнення 120 000,00 грн., отримав наказ про примусове виконання рішення, пред'явив його до виконання, ініціював притягнення до кримінальної відповідальності керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоруські товари" за невиконання судового рішення. Проте, у подальшому, зважаючи на закінчення строку дії довіреності, виданої відповідачем на представлення позивачем його інтересів, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Микола Дем'яненко та партнери" не в змозі виконувати умови договору, адже Відкрите акціонерне товариство "Елема" не видає позивачу нову довіреність. Так, позивач вказує, що з грудня 2014 року замовником не виконуються п. 2.1.1 та п. 2.1.2 договору, зокрема, відсутня інформація щодо сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Білоруські товари" на користь Відкритого акціонерного товариства "Елема" суми заборгованості, для довіреності закінчилася 11.02.2015, нова довіреність відсутня.

Факт отримання від відповідача 3 000,00 грн. та 3 500,00 грн. за виконання першого та третього доручень позивачем не заперечується, попри відсутність в матеріалах справи платіжних документів.

Посилаючись на дані обставини, позивач просить стягнути з відповідача гонорар в розмірі 12 000,00 грн. на підставі п. 11 додаткової угоди, нараховуючи на дану суму пеню, 3 % річних та інфляційні за період з 19.06.2015 по 30.10.2015.

З матеріалів справи судом встановлено, що у березні 2014 року Господарським судом Київської області було порушено провадження у справі № 911/844/14 за позовом Відкритого акціонерного товариства "Елема" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоруські товари" про стягнення 120 000,00 грн.

У квітні 2014 у вказаній справі винесено рішення про задоволення позовних вимог та видано наказ з його примусового виконання.

У травні 2014 Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Микола Дем'яненко та партнери" звернулося як представник стягувача за наказом у справі № 911/844/14 до Відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області з заявою про відкриття виконавчого провадження.

Також, матеріалами справи підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Микола Дем'яненко та партнери" як представник стягувача за наказом у справі № 911/844/14 письмово вимагав від боржника за наказом виконання рішення суду, а від органу виконання судових рішень - прискорення виконавчого провадження, тобто, вбачається, що позивач приступив до виконання першого та третього доручення та виконав їх - подав позов, отримав рішення та наказ, пред'явив наказ до виконання, представляв інтереси замовника у органах державної виконавчої служби та отримав за це обумовлену договором плату.

У серпні 2014 року позивач звернувся до правоохоронних органів з заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення у зв'язку з неправомірними діями керівництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоруські товари". Крім того, у подальшому, мали місце звернення позивача до органів прокуратури через невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Білоруські товари" судового рішення та нереагування правоохоронних органів на заяви про злочин.

У травні 2015 року позивач направив відповідачу претензію на суму 12 000,00 грн., згідно з якою просив підписати додаткову угоду № 3 про розірвання договору та підписати додаткову угоду № 4 щодо оплати суми боргу в розмірі 12 000,00 грн., у відповідь на яку відповідач повідомив, що готовий до подальшої співпраці та оформлення нової довіреності та просив надати інформацію про фактичний стан процесу стягнення заборгованості за про за плановані подальші дії.

Примірників проектів додаткових угод № 3 та № 4 суду подано не було.

У червні 2015 позивач направив відповідачу лист, яким просив або ж розірвати договір і сплатити 12 000,00 грн. гонорару, або ж продовжувати співпрацю та покрити частину понесених витрат виконавця у розмірі 3 000,00 грн., або ж сплатити 3 000,00 грн. та розірвати договір за взаємною згодою сторін.

Відповідь на даний лист суду надано не було.

У подальшому, позивач звернувся до суду з даним позовом на підставі п. 11 додаткової угоди № 1, де вказується, що у разі відмови замовника від виконання виконавцем доручення після винесення судового рішення про стягнення грошових коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоруські товари" на користь замовника, що не пов'язане з недобросовісним виконанням доручення виконавцем, замовник протягом п'яти банківських днів сплачує гонорар в розмірі 10 % від стягнутої виконавцем на користь замовника суми з Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоруські товари".

Укладений сторонами договір та додаткові угоди до нього свідчать про виникнення між сторонами правовідносин з договору про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У ст. 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

З аналізу договору від 11.02.2014, додаткових угод до нього та, зокрема, п. 10 та п. 11 додаткової угоди № 1 вбачається, що сторони погодили сплату замовником виконавцеві додаткової винагороди у разі фактичного надходження Відкритому акціонерному товариству "Елема" стягнутої за рішенням суду суми (20 % від суми) та в разі частково виконання договору за умови відмови замовника від виконання виконавцем доручення (10 % від суми).

Розглядаючи заявлений спір, суд не вбачає достатніх підстав для задоволення вимог про стягнення гонорару в розмірі 10 % від стягнутої за рішенням суду у справі № 911/844/14 суми, оскільки факт відмови замовника від виконання доручення виконавцем не доводиться матеріалами справи, адже суду не подано укладеної сторонами додаткової угоди про розірвання договору або ж письмової вимоги відповідача про його розірвання або ж про намір припинення правовідносин.

Факту направлення позивачем відповідачу пропозиції з розірвання договору, оформленої в якості додаткової угоди № 3, яку можна вважати прийнятою відповідачем в порядку ст. 642 Цивільного кодексу України, суду подано не було, так само як і додаткової угоди № 4 ( матеріалах справи відсутні примірники проектів таких угод).

У відповіді на претензію позивача, відповідач висловився щодо продовження співпраці за умови отримання відомостей про стан виконання доручень за договором та обставин фактичного стягнення коштів. При цьому, як вказувалося вище, позивачем не заперечено факту отримання від відповідача плати за виконання першого і третього доручення.

Посилаючись у позовній заяві і претензії за травень 2015 року на постійне інформування відповідача про стан виконання доручень, позивач жодним чином не підтверджує своїх посилань.

Крім того, в матеріалах справи відсутні належним чином оформлені акти виконаних робіт (наданих послуг), що вимагаються, зокрема, п. 4.3 договору і, за умови, авансування відповідачем як замовником позивачеві 3 000,00 грн. та 3 500,00 грн. вартості послуг з виконання першого та третього доручення, позовні вимоги про стягнення гонорару в розмірі 10 % від стягнутої за рішенням суду суми видаються безпідставними.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд також враховує, що винесення судом рішення про стягнення заборгованості не є тотожнім стягненню грошових коштів на користь відповідача, тобто не означає фактичного отримання коштів відповідачем, а рівно і підстав для стягнення 10 % від такої суми.

Зважаючи на встановлені судом обставини справи, наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги про стягнення 12 000,00 грн. гонорару за п. 11 додаткової угоди № 1 до договору від 11.02.2014 видаються недоведеними, у задоволенні яких слід відмовити.

Також, підлягають відхиленню позовні вимоги про стягнення пені та нарахувань за ст. 626 Цивільного кодексу України як похідні вимоги від стягнення 12 000,00 грн.

У зв'язку з відмовою у позові та відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32-38, 44, 49, 81-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної

скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги

рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи

апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 22.12.2015 р.