ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25.12.15р. Справа № 904/10992/15

Суддя Суховаров А.В. , розглянувши матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства "ІНТЕРКРЕДИТБАНК", м..Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно промислова компанія "ІНТЕГРАЛ", м.Дніпропетровськ

про стягнення

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ІНТЕРКРЕДИТБАНК" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно промислова компанія "ІНТЕГРАЛ", у якому просить суд:

- витребувати з чужого незаконного володіння, а саме з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно промислова компанія «ІНТЕГРАЛ» () автомобілі, що були придбані по Договору купівлі - продажу автомобілів від 08.10.2014р. та передані по ОСОБА_1 прийому - передачі від 08.10.2014р., а саме 6 (шість) автомобілів загальною вартістю 1 607 395, 61 (один мільйон шістсот сім тисяч триста дев'яносто п'ять грн. 61 коп.) гривень, та повернути Публічному акціонерному товариству "ІНТЕРКРЕДИТБАНК", а у разі неможливості повернути автомобілі в натурі, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно промислова компанія «ІНТЕГРАЛ» () на користь Публічного акціонерного товариства "ІНТЕРКРЕДИТБАНК" вартість автомобілів загальною сумою 1 607 395, 61 (один мільйон шістсот сім тисяч триста дев'яносто п'ять грн. 61 коп.) гривень.

Стаття 63 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує суддю, який вирішує питання про прийняття позовної заяви, повернути позовну заяву з підстав неправильного оформлення позовної заяви та доданих до неї документів.

Суд досліджує позовну заяву за формальними ознаками, не вивчаючи питання по суті позовних вимог.

Позовна заява підлягає поверненню, якщо вона за формою та змістом не відповідає вимогам статей 54 - 58 Господарського процесуального кодексу України.

Стаття 65 Кодексу визначає дії судді з підготовки справи до розгляду, які полягають у здійсненні певних заходів і процесуальних дій, спрямованих на правильне і своєчасне вирішення спору.

Суддя самостійно на власний розсуд визначає, які саме дії слід учинити виходячи з конкретних обставин справи, ступеня підготовленості матеріалів самими сторонами, а також тих клопотань, що подані позивачем разом із позовною заявою.

Розглянувши позовні матеріали, господарський суд дійшов висновку про повернення позовної заяви без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Позивач не надав доказів сплати судового збору, натомість просить суд відстрочити сплату судового збору в порядку статті 8 Закону України "Про судовий збір", що обґрунтовує наступними обставинами.

З 17.01.2015 року ПАТ «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» знаходиться в стадії ліквідації.

Процедура ліквідації банку здійснюється державою в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та направлена перш за все на відшкодування витрат Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України.

Сума судового збору для спати за цю позовну заяву складає 24 110,93 грн., та є значною для позивача. Кошти, що залишились на рахунку ПАТ «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» є незначними, та направлені виключно на виплату обов'язкових платежів та заробітної плати працівників.

У разі сплати судового збору у грудні 2015року на рахунку ПАТ «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» не залишиться грошових коштів для виплати заробітної плати працівникам.

ПАТ «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» в січні 2016 року планує проведення торгів з продажу активів, що обліковуються на балансі ПАТ «ІНТЕРКРЕДИТБАНК», після яких банк планує отримати грошові кошти, які будуть направлені на сплату судового збору.

Розглянувши подане клопотання, суд зазначає наступне.

Позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, наведених позивачем в обґрунтування відстрочення сплати судового збору, зокрема, доказів наявності незначних коштів на рахунку ПАТ «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» та проведення торгів з продажу активів, що обліковуються на балансі ПАТ «ІНТЕРКРЕДИТБАНК».

Здійснюючи свої конституційні обов'язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції України).

За змістом приписів статті 8 Закону України "Про судовий збір" питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом (п.3 листа Вищого господарського суду України N 01-06/2093/15 від 12.11.2015р. "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 № 484-VIII)).

Разом з тим, відповідно до положень пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013р. у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону) і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (стаття 5 Закону) господарським судам слід враховувати що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Таким чином, законодавець визначив право суду враховувати майновий стан сторони, здійснювати його оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідження наданих доказів стороною.

За приписами наведеної норми, підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. При цьому обґрунтування пов'язаних з цим обставин, котрі свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону. Отже, у розумінні приписів зазначеної норми закону, відстрочення сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для відстрочення сплати судового збору.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суд повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Керуючись п.4 ч.1 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додаток:

- позовна заява з додатками.

Суддя ОСОБА_1