РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2015Справа №910/29840/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі Філії «Управління

магістральних газопроводів «Львівтрансгаз»

До Державного підприємства «Управління відомчої воєнізованої охорони»

Про стягнення 6 750,00 грн. та зобовязання вчинити дії

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1 по дов. № 2-221 від 18.09.2015

від відповідача ОСОБА_2 по дов. № б/н від 02.12.2015

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» про стягнення з Державного підприємства «Управління відомчої воєнізованої охорони» 6 750,00 грн. збитків; зобовязання провести коригування вартості робіт на суму 6 750,00 грн. в сторону її зменшення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами був укладений договір про надання послуг охорони № НОМЕР_1 від 20.11.2013. Послуги надавались в період з 20.11.2013 по 19.11.2014. Згідно довідки № 8 від 24.02.2015 Головним державним аудитором відділу оперативного аудиту у позивача встановлено факти, що призвели до втрати фінансових і матеріальних ресурсів. Встановлено, що розрахунок вартості послуг охорони включає витрати на відрядження в сумі 450,00 грн. Проте, зустрічною перевіркою встановлено, що за період з грудня 2013 року грудень 2014 року згідно наданих відповідачем документів витрат на відрядження не здійснювались. Отже, відповідачем взято до сплати зобовязання в сумі 6 750,00 грн. за витрати на відрядження які фактично не підтверджені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2015 порушено провадження у справі № 910/29840/15 та призначено її до розгляду на 08.12.2015.

Відповідачем 04.12.2015 до відділу діловодства суду подано клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку з неможливістю направити повноважного представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/29840/15 від 08.12.2015, у звязку з неявкою в судове засідання представника відповідача та невиконанням сторонами вимог ухвали про порушення провадження у справі від 25.11.2015, розгляд справи був відкладений на 15.12.2015.

Позивач в судовому засіданні 15.12.2015 позовні вимоги підтримав повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/29840/15 від 15.12.2015, у звязку з неявкою в судове засідання представника відповідача та невиконанням сторонами вимог ухвали про порушення провадження у справі від 25.11.2015, розгляд справи був відкладений на 22.12.2015.

Відповідач у поданому 21.12.2015 до відділу діловодства суду подано відзив на позовну заяву,в якому проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки пропозиції викладені в довідці № 8 від 24.02.2015 мають рекомендаційний характер та крім цього коригування за договором вже проведено. Відповідач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі про що складено акти виконаних робіт, претензій з боку позивача не надходило. Порушень умов договору не було.

Відповідач в судовому засіданні 22.12.2015 проти задоволення позовних вимог заперечував.

В судовому засіданні 22.12.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

20.11.2013 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» (замовник) та Державним підприємством «Управління відомчої воєнізованої охорони» (виконавець) було укладено договір про закупівлю послуг повязаних з особистою безпекою послуг з охорони особливо важливих обєктів, які знаходяться на балансі УМГ «Львівтрансгаз» № НОМЕР_1 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору замовник виконавець приймає на себе зобовязання надати послуги повязані з особистою безпекою (послуги з охорони особливо важливого обєкту ПП-2 Стрийського ВУМІ УМГ«Львівтрансгаз») на об'єкті замовника, адреса та розташування якого зазначені сторонами у дислокації (додаток № 1 до договору), далі - обєкт. Замовник зобов'язується прийняти послуги виконавця у встановлений сторонами час дії договору і щомісячно сплачувати виконавцю плату за отримані послуги. Послуги надаються замовнику з 20.11.2013 по 19.11.2014 включно.

Згідно з п. 3.1. договору загальна вартість цього договору за рік складає 242 668,56 грн.

Додатковою угодою № 1 від 19.11.2014 сторонами внесено зміни до договору, зокрема встановлено, що загальна вартість договору становить 291 202,27 грн.

Відповідно до п. 3.3. договору до 02 числа кожного місяця виконавець складає і надає замовнику для підписання акт про надання послуг за попередній місяць та рахунок на оплату послуг по договору, замовник протягом 5 календарних днів підписує ці акти, та повергає один примірник виконавцю.

Позивачем подано наступні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 291 198,95 грн., які підписані та скріплені печатками обох сторін: № 1-00209 від 30.11.2013 на суму 7 414,87 грн., № 1-00230 від 31.12.2013 на суму 20 222,38 грн., № 1-0004 від 31.01.2014 на суму 20 222,38 грн., № 1-0040 від 28.02.2014 на суму 20 222,38 грн., № 1-078 від 31.0-3.2014 на суму 20 222,38 грн., № 1-115 від 30.04.2014 на суму 20 222,38 грн., № 1-155 від 31.05.2014 на суму 20 222,38 грн., № 1-193 від 30.06.2014 на суму 20 222,38 грн., № 1-231 від 31.07.2014 на суму 20 222,38 грн., № 1-269 від 31.08.2014 на суму 20 222,38 грн., № 1-319 від 30.09.2014 на суму 20 222,38 грн., № 1-361 від 31.10.2014 на суму 20 222,38 грн., № 1 400 від 30.11.2014 на суму 12 807,50 грн., № 1-433 від 30.11.2014 на суму 7 312,80 грн., № 1-442 від 31.12.2014 на суму 20 608,80 грн., № 1-00000004 від 21.01.2015 на суму 20 608,80 грн.

24.02.2015 за наслідками моніторингу господарської операції щодо закупівлі послуг повязаних з особливою безпекою (охороною обєктів та особливо важливих обєктів УМГ «Львівтрансгаз» Головним державним аудитором відділу оперативного аудиту було складено довідку № 8, відповідно до якої в ході перевірки укладених між сторонами договорів виявлено включення вартості витрат на відрядження на суму 6 750,00 грн., які фактично не підтверджені відповідачем.

Спір виник в звязку з тим, що на думку позивача кошти в сумі 6 750,00 грн., які становлять вартість завищених робіт, є збитками позивача, а тому підлягають поверненню. Також позивач вимагає провести коригування вартості робіт на суму 6 750,00 грн. в сторону її зменшення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пункт 1 статті 902 Цивільного кодексу України встановлює, що виконавець повинен надати послугу особисто.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачений обовязок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до п. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафна санкції, сплачені іншим субєктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобовязання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною.

На підставі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором; збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобовязання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, у день предявлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення; при визначення неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Наслідки порушень зобовязань за договором є правовою підставою, згідно із ст. 623 Цивільного кодексу України, для стягнення збитків.

З огляду на положення статті 224 Господарського кодексу України, статей 22, 611, 614, 623 Цивільного кодексу України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому, на позивача покладається обовязок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний звязок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Позивачем належних та допустимих доказів в підтвердження наявності вини у відповідача та доказів понесення позивачем збитків в розмірі 6 750,00 грн. внаслідок неналежного виконання зобовязань відповідачем договірних відносин не подано.

Таким чином, позивачем не доведено причинно-наслідкового звязку між протиправними діями відповідача та нібито понесеними збитками саме внаслідок неналежного виконання відповідачем договірного зобовязання.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обовязок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами про зобовязання провести коригування вартості робіт зменшивши їх на суму 6 750,00 грн. та стягнення 6 750,00 грн. збитків.

Таким чином, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» безпідставні та задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 29.12.2015.

СуддяОСОБА_3