РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015Справа №910/29017/15

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/29017/15

за позовом приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Авіалінії України»;

до товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-Середземноморські Авіалінії»;

про стягнення 336 409,94 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1.5-5 від 14.12.2015р.;

від відповідача: не зявився.

обставини справи:

До Господарського суду міста Києва звернулось приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія Авіалінії України» (надалі позивач) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-Середземноморські Авіалінії» (надалі відповідач) про стягнення 336 409,94 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору оренди твердого покриття № 20 від 31.12.2009р. у визначений строк не розрахувався за користування обєктом оренди, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 256 020,91 грн., за прострочення оплати якої нарахована пеня в сумі 75 417,45 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2015 р. порушено провадження у справі № 910/29017/15 та призначено її до розгляду на 24.11.2015р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2015р. розгляд справи було відкладено на 17.12.2015р., у звязку з задоволенням клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та неподанням сторонами витребуваних доказів.

Присутнім у судовому засіданні 17.12.2015р. представником позивача подано суду клопотання про долучення до матеріалів справи розрахунку пені за період з 16.01.2015р. по 16.07.2015рр., за яким розмір пені склав 68 052,46 грн. Відповідно, вказане клопотання по своїй суті є заявою про зменшення позовних вимог, у звязку з чим має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір.

Отже, позовні вимоги розглядаються в межах ціни позову 324 073,37 грн., визначеної позивачем.

Відповідач у судове засідання вдруге не зявився, вимоги суду, викладені в ухвалі про порушення провадження від 13.11.2015р. та ухвалі від 24.11.2015р. не виконав, письмовий відзив на позов не надав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу про порушення провадження у справі від 13.11.2015р. та ухвалу від 24.11.2015р. було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, та отримані останнім.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.12.2009р. між відкритим акціонерним товариством «Авіакомпанія Авіалінії України» (за договором орендодавець, позивач) (в подальшому перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія Авіалінії України») та товариством з обмеженою відповідальністю «Українсько-Середземноморські Авіалінії» (за договором орендар, відповідач) укладений договір № 20 щодо оренди твердого покриття, відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування тверде покриття площею 1800 кв.м., що знаходиться на балансі позивача згідно Державного акту на право постійного користування землею від 12.04.2001р.

Згідно п. 1.2. договору, покриття знаходиться за адресою: аеропорт Бориспіль, територія на північ від ангару ДП МА «Бориспіль». Схема розташування твердого покриття наведена в додатку №2 до договору.

Додатковою угодою № 4 від 28.12.2010 року до договору сторони погодили продовжити строк оренди твердого покриття до 31.12.2012 року.

Додатковою угодою № 5 від 30.06.2011 року до договору сторони виклали п.1.1 договору в новій редакції та передбачили передачу орендодавцем орендарю твердого покриття в розмірі 1400 кв.м. в строкове платне користування.

Відповідно до пункту 3.1 договору, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду держмайна, затвердженою постановою КМУ № 786 від 27.12.2006 р. і становить без ПДВ 26.00 грн. (з врахуванням відшкодування орендарем податку на землю). Пунктом 3.1.1 договору № 20 визначено, що орендна плата за місяць за розрахунком складає 46 800,00 грн. (без ПДВ).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Якщо індекс інфляції за поточний місяць складає менше 100%, то орендна плата визначається на рівні орендної плати за попередній місяць (п. 3.3. договору).

Відповідно до п. 3.4. договору, оплата проводиться на розрахунковий рахунок позивача протягом 5-и банківських днів з моменту отримання рахунку та акту наданих послуг, але не пізніше 15 числа, що слідує за звітним місяцем.

Відповідно до пункту 5.3 договору, відповідач зобов'язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати позивачу орендну плату.

Пунктом 10.2 договору передбачено, що умови договору зберігають свою силу до виконання відповідачем зобов'язань по орендній платі.

31.12.2014р. відповідачем було повернуто позивачу після закінчення надання в оренду тверде покриття площею 1400 кв. м., що підтверджується актом приймання-передачі твердого покриття від 31.12.2014р., копія якого міститься в матеріалах справи, а оригінал було оглянуто в судовому засіданні.

Спір виник внаслідок прострочення відповідачем сплати орендної плати за договором за період з липня 2014 року по грудень 2014 року включно, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 256 020,91 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Позивач пояснив суду, що надання послуг (оренди) за договором з липня 2014 року по грудень 2014 року включно на заявлену суму підтверджується актами надання послуг (що наявні в матеріалах справи), які надсилались на адресу відповідача для підпису, однак ним не повернуті позивачу. Тому, позивач надав суду односторонньо підписані акти на суму 256 020,91 грн.

Отже, враховуючи вищенаведене, строк оплати, відповідно до п. 3.4 договору, за надані послуги настав, однак відповідач не вчинив жодних дій з оплати наданих послуг.

При цьому, в матеріалах справи наявні акти за листопад-грудень 2014 року за договором № 45-2012 від 01.11.2012р., що підтверджують факт розміщення ПС типу МД-83 на орендованому твердому покритті.

Договір оренди є одним з видів зобовязального майнового найму, правовідносини за яким регламентуються загальними нормами зобовязального права та майнового найму.

Своєчасне внесення орендної плати за користуванням майном є одним з основних обовязків наймача (орендаря), належне виконання якого вимагається законом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно п. 5. ст. 762 Цивільного кодексу України, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що за актами надання послуг в період з липня 2014 року по грудень 2014 року включно позивач надавав відповідачу в тимчасове користування (оренду) тверде покриття, вартість якої склала 256 020,91 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем, невиконання останнім обовязку щодо оплати оренди за період з липня 2014 року по грудень 2014 року включно, а тому, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі є обґрунтованою, документально підтвердженою та підлягає задоволенню в сумі 256 020,91 грн.

Також, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 68 052,46 грн., яка нарахована за період з 16.01.2015р. по 16.07.2015р.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 3.5. договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується орендодавцем відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені від суми заборгованості за кожний день затримки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з частиною 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, статтею 3 Закону України «Про відповідальність за неналежне виконання грошових зобовязань» встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, суд, перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування пені, визнав його обґрунтованим, у звязку з чим суд задовольняє зазначену вимогу за розрахунком позивача в сумі 68 052,46 грн.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-Середземноморські Авіалінії» (04116, м. Київ, вул. Шулявська, 7; ) на користь приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Авіалінії України» (08307, Київська обл., Бориспільський район, с. Гора; ) 256 020 грн. 91 коп. основного боргу, 68 052 грн. 46 коп. пені та 4789 грн. 27 коп. витрати по сплаті судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 28.12.2015р.

Суддя А.І. Привалов