ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" грудня 2015 р. Справа № 926/1718/15

За позовом міського комунального підприємства Газкомплектприлад, м.Чернівці

до фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м.Чернівці

про стягнення заборгованості в сумі 59187,84 грн. та зобовязати укласти договір

Суддя Дутка В.В.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2, довіреність від 08.12.2015р.

від відповідача не зявився

СУТЬ СПОРУ: міське комунальне підприємство Газкомплектприлад звернулося з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 59187,84 грн. та зобовязати укласти договір на користування торговими місцями.

Позов обґрунтований невиконанням відповідачем зобовязань щодо звільнення торгових місць №№337, 338, 339, 342, 343, 344 протягом 5 днів після закінчення дії договорів №№359, 360, 361, 364, 365, 366, у звязку з чим зобовязаний сплатити послуги ринку утримання торговельного місця в належному стані з січня по жовтень 2015р. в розмірі 40401,72 грн. Крім цього, згідно п.4.3. наведених вище договорів за кожен день перебування торгових обєктів на території ринку після розірвання угоди відповідач повинен сплатити в касу позивача по 10 грн. за добу., за період з січня по жовтень 2015р. загальна сума становить 18240,00 грн. Одночасно позивач просить зобовязати відповідача укласти з позивачем договори на користування торговими місцями №№337, 338, 339, 342, 343, 344.

Ухвалою від 09.11.2015р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 08.12.2015р.

Ухвалою від 08.12.2015р. розгляд справи відкладено на 22.12.2015р. у звязку з неявкою в засідання представника відповідача та неподанням сторонами витребуваних доказів.

У судовому засіданні 22.12.2015р. представник позивача просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач відзиву на позов не подав, представник відповідача в засідання не зявився, хоча сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи.

Враховуючи обмежений статтею 69 ГПК України строк розгляду справи, те, що всі особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду, та те, що матеріалів справи достатньо для вирішення спору по суті, відповідно до права суду, наданого його ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив таке.

01.01.2014 року між міським комунальним підприємством "Газкомплектприлад" (позивач) та приватним підприємцем ОСОБА_1 (відповідач) укладено договори №№ 359, 360, 361, 364, 365, 366, відповідно до яких позивач надав, а відповідач прийняв в платне користування торговельні місця №№337, 338, 339, 342, 343 та 344 на території ринку автозапчастин по вул. Шухевича, 8а в секторі "Другий" для здійснення продажу промтоварів або надання послуг з торгового об'єкту типу "кіоск" площею 18,58 м2 кожний (пункти 1.1 договорів).

Передача торговельного місця здійснюється під час підписання договорів, засвідчується цими договорами і не потребує акту приймання-передачі (пункти 1.2).

Згідно п.2.1 договорів, користувач сплачує МКП Газкомплектприлад плату за надання послуг по утриманню торгівельного місця в належному стані в сумі 26,01 грн. в день до 15 числа поточного місяця в касу ринку.

Також пунктами 2.2 вищевказаних договорів встановлено, що користувач сплачує міському комунальному підприємству "Газкомплектприлад" додаткову оплату за послугу, повязані із забезпечення діяльності ринкового господарства із розрахунку 2 (дві) гривні в місяць за кожен кв. метр корисної площі.

Відповідно до пунктів 6.1. договори вступили в дію з 01.01.2014 року і діють до 31.12.2014 року. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення договорів оренди протягом одного місяця після закінчення терміну договорів, вони вважаються продовженими на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договорами.

Так, рішенням господарського суду Чернівецької області від 15.10.2015р. у справі 926/1456/15 встановлено, що відповідач заявами від 20.12.2014 року, 20.01.2015 року та 21.01.2015 року повідомив позивача про відмову продовжити строк дії договорів від 01.01.2014 року №№359, 360, 361, 364, 365, 366, в звязку з чим з 01.01.2015 року їх дія припинена на підставі п. 6.1. вказаних договорів. Вказаним рішенням також встановлено факт порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань по сплаті послуг позивача, що призвело до виникнення заборгованості за період з 01.10.2014 року по 31.12.2014 року в загальній сумі 12997,62 грн., нарахування пені 2738,88 грн. пені, трьох процентів річних 304,80 грн.

Судове рішення у вищевказаній справі набрало законної сили.

Згідно ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, факти, встановлені вказаним судовим рішенням є такими, що не потребують доведення у даній справі.

В обґрунтування позовних вимог у даній справі, позивач посилається на те, що відповідачем після припинення дії договорів не звільнено торгові місця, про що свідчить акт від 05.11.2015р. на предмет наявності на території ринку 8 торгових обєктів, що належать ОСОБА_1 і знаходяться на території ринку МКП Газкомплектприлад.

Предметом спору в даній справі є заборгованість відповідача за послуги ринку за період з січня по жовтень 2015р., заборгованість за перебування торгових обєктів на території ринку після розірвання договорів, та вимога про зобовязання відповідача укласти договори на користування торговими місцями.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як зазначалося вище, дія вищезгаданих договорів припинена з 01.01.2015р., а відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги ринку в сумі 40401,72 грн., трьох процентів річних 546, 12 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Посилання позивача на те, що навіть після розірвання договорів відповідач повинен оплачувати послуги ринку згідно положень п.1.18 Правил торгівлі на ринках міста Чернівці, затверджених рішенням Чернівецької міської ради від 16.06.2011р. №209 (надалі - Правила), суд вважає необґрунтованим.

Відповідно до п.1.18 Правил, за зайняте торговельне місце на ринку справляється плата за послугу ринку-утримання торговельного місця в належному стані. Продавця на ринку зобовязані сплатити плату за послуги до початку торгівлі. Без документів , що підтверджують оплату послуг на ринку, торгівля забороняється.

За плату продавцям можуть надаватися такі послуги: обовязкова послуга утримання торговельного місця в належному стані (п.1.19. Правил).

Згідно п.1.20 Правил, адміністрація ринку при наданні продавцям торговельних місць на визначений термін (більше одного місяця) укладає з ними письмовий договір, у якому зазначається термін його дії, перелік послуг, які надає ринок, їх вартість тощо.

Письмовий договір укладається в обовязковому порядку також із субєктами господарювання, які здійснюють торгівлю на надання послуг у власних приміщеннях, що знаходяться на території, визначеній для діяльності ринку.

Як вбачається з матеріалів справи, 8 торгових обєктів, як знаходяться на території ринку після припинення дії вищезгаданих договорів, належать відповідачу.

З огляду на наведені вище положення Правил, суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за послуги ринку за період з січня по жовтень 2015р. в сумі 40401,72 грн. за відсутності між сторонами договірних правовідносин.

Вимога в частині стягнення з відповідача 18240,00 грн. заборгованості за перебування торгових обєктів на території ринку після розірвання угоди є обґрунтованою та підлягає задоволенню з огляду на таке.

Пунктом 4.3. договорів від 01.01.2014 року №№359, 360, 361, 364, 365, 366 передбачено, що за кожен день перебування торгового обєкту на території ринку після розірвання угоди Користувач сплачує в касу МКП по 10 грн. за добу.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно розрахунків позивача за період з січня по жовтень 2015р. відповідач повинен сплатити 18240,00 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідач не спростував доводи позивача про зайняття після 01.01.2015р. торговельних місць обєктами відповідача на території ринку, а відтак зобовязаний у відповідності до згаданого п.4.3. сплачувати МКП Газкомплектприлад по 10,00 грн. за добу, всього за період з січня по жовтень 2015р. 18240, 00 грн.

З приводу позовної вимоги зобовязати відповідача укласти з позивачем договори на користування торговими місцями, суд зазначає таке.

Як слідує з приписів статей 32-34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обов'язок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Всупереч вищезазначеним приписам закону, позивачем не надано до суду належних доказів звернення до відповідача з пропозицією про укладення договорів на користування торговими приміщеннями.

Загальний порядок укладання господарських договорів визначений у статті 181 Господарського кодексу України.

У свою чергу, примусовий порядок укладення господарських договорів за рішенням суду регулюється статтею 187 Господарського кодексу України та статтею 649 Цивільного кодексу України, виходячи зі змісту яких і принципу свободи договору, переддоговірні спори поділяються на спори про спонукання до укладення договору, якщо одна зі сторін ухиляється від його укладення, та на спори з умов договору, коли сторони не врегулювали розбіжності щодо його умов. При цьому, можливість розгляду судом цих спорів обумовлюється обов'язковістю договору (за державним замовленням, на підставі правового акту органу державної влади чи місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом).

Отже, необхідною підставою для укладення договору за рішенням суду є наявність відповідного переддоговірного спору між сторонами. При цьому, суди повинні виходити з вимог законодавства, яке є чинним на момент виникнення переддоговірного спору та його вирішення в судовому порядку.

Статтею 187 Господарського кодексу України встановлено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Враховуючи фактичні обставини справи та приписи ст.187 Господарського кодексу суд прийшов до висновку, що спір про спонукання до укладення договорів може розглядатись в суді за умови звернення сторони з вимогою про укладення договору в межах встановленого законом терміну, оскільки в цьому періоді діє обов'язок з укладення договору, встановлений законом. За межею цього терміну договірний спір може розглядатись в суді тільки при наявності згоди сторін (попереднього договору)- п.1 ст.187 Господарського кодексу, що в спірному випадку відсутнє.

За наведених обставин суд приходить до висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині зобовязання відповідача укласти договори, в звязку з чим суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

Судовий збір відповідно до положень статті 49 ГПК України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1 (58000, м. Чернівці, вул. Щербанюка Олександра, 28, ідент.номер НОМЕР_1) на користь міського комунального підприємства Газкомплектприлад (58000, м. Чернівці, вул. Шухевича, 8/а, код 14268108) 18240,00 грн. боргу, 375,35 грн. судового збору.

3. Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 40401,72 грн. боргу, 546,12 грн. трьох процентів річних.

4. Відмовити у задоволені позову в частині зобовязати відповідача укласти з позивачем договори на користування торговими місцями №№337, 338, 339, 342, 343, 344.

5. Після набрання судовим рішенням законної сили видати наказ.

Повне рішення складено 25.12.2015р.

Суддя В.В.Дутка