ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2015 р.Справа № 916/2199/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1А.(доповідач), ОСОБА_2 та ОСОБА_3

(склад колегії суддів сформовано на підставі автоматизованого розподілу справ між суддями)

при секретарі судового засідання Станковій І.М.

за участю представників:

Прокурори Одеської області - прокурора Коваля О.І.

Одеської міської ради ОСОБА_4 (на підставі доручення),

ТОВ "Одеське спеціалізоване управління екскавації" ОСОБА_5 (на підставі доручення),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Одеське спеціалізоване управління екскавації на рішення господарського суду Одеської області від 06.08.2015 р. у справі № 916/2199/15 за позовом Прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське спеціалізоване управління екскавації" про стягнення 2 281 500,59 грн.,

ВСТАНОВИВ:

06.08.2015 р. прокурор Малиновського району м. Одеси (далі Прокурор) в інтересах держави в особі Одеської міської ради (далі ОМР або позивач), звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське спеціалізоване управління екскавації" (далі ТОВ або відповідач) 2281500,59 грн. збитків на користь ОМР за період з 01.03.2012 р. по 30.09.2014 р..

В обґрунтування заявлених вимог Прокурор зазначив, що Прокуратурою Малиновського району м. Одеси під час опрацювання затвердженого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №45 від 26.02.2015р. "Про затвердження актів комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власниками землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок використання земельних ділянок, акту комісії щодо нарахування ТОВ "Одеське спеціалізоване управління екскавації" збитків за використання землі без правовстановлюючих документів встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі та споруди серії ЯЯЯ №362339 від 02.04.2007 ТОВ "Одеське спеціалізоване управління екскавації" належать нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Промислова, 26. Відповідно до відомостей про наявність земельних ділянок Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, площа земельної ділянки за вказаною адресою, яку використовує ТОВ "Одеське спеціалізоване управління екскавації", становить 35 412 кв.м.

Нормативна грошова оцінка 1 кв.м. вищенаведеної земельної ділянки відповідно до довідки №941 від 02.02.2011 управління Держкомзему у м. Одесі, яка надана суб'єкту господарювання для визначення плати за землю при комерційному використанні, становить 988,65 грн.

Таким чином, ТОВ "Одеське спеціалізоване управління екскавації" без правовстановлюючих документів фактично використовується земельна ділянка площею 3,5412 га, нормативно-грошова оцінка якої, становить 35 010 073,00 грн.

З метою реалізації наданих земельним законодавством повноважень, комісією з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам 30.10.2014 р. складено акт, відповідно до якого розмір збитків, нанесених територіальній громаді м. Одеси в особі ОМР у вигляді неодержаного доходу, якій міг би одержати власник земельної ділянки, але не одержав внаслідок її тимчасового зайняття ТОВ "Одеське спеціалізоване управління екскавації" та використання без правовстановлюючих документів, становить 2 281 500,59 гривень.

ТОВ не сплатило у добровільному порядку зазначені кошти, що обумовило звернення Прокурора до господарського суду в інтересах держави в особі ОМР з цим позовом. (а.с. 3-8)

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.06.2015 р. за вказаним позовом порушено провадження по справі. (а.с. 1)

30.06.2015 р. ТОВ під час розгляду справи у суді першої інстанції заявляло клопотання про зупинення провадження у справі, у звязку із наявністю провадження у Приморському районному суді м. Одеси по адміністративній справі № 522/9925/15-а за позовом ТОВ «Одеське спеціалізоване у правління екскавації» про скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 45 від 26.02.2015 р. (а.с. 35-42; 60)

Клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх. № 2-3619/15 від 30.06.2015 р.) та від 06.08.2015 р. судом першої інстанції не задоволені з підстав їх недоведеності.

02.07.2015 р. ОМР до місцевого господарського суду подала пояснення в яких підтримала позовні вимоги прокурора та навела майже ті ж самі доводи, які викладені у позовній заяві. (а.с. 45-48)

Рішенням господарського суду Одеської області від 06.08.2015 р. (повний текст якого складено суддею Цісельським О.В. 11.08.2015 р.) позовні вимоги задоволено повністю.

У рішенні, з посилання на приписи норм чинного законодавства України, суд зазначив, оскільки що відповідачем земельна ділянка використовувалась без правовстановлюючих документів, що в свою чергу спричинило збитки державі і територіальній громаді м. Одеси, які актом комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 30.10.2014 р. у розмірі 2281500,59 грн.,то ці збитки, оскільки вони відшкодовані відповідачем у добровільному порядку, підлягають стягненню (а.с. 65-71).

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду відповідач звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить це рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити та стягнути з першого заступника прокурора Малиновського району м. Одеси на користь ТОВ «Одеське спеціалізоване управління екскавації» судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 22815,00 грн. сплачений за подання апеляційної скарги.

Обґрунтовуючи свою позицію скаржник послався на те, що рішення місцевого господарського суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник зазначив, що з 16.06.2015 року в дію вступив новий Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року, статтею 25 якого регулюється нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство. Жодних повноважень прокурора (першого заступника прокурора) на подачу позовів до господарського суду, участі у господарському судочинстві, підтриманні позовних вимог тощо, у вказаній статті не міститься, а також відсутні такі повноваження у Розділі XII «Прикінцеві положення», в Розділі XIII «Перехідні положення».

За таких підстав, скаржник вважає, що суд першої інстанції, після встановлення цих обставин та в зв'язку із набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УІІ від 14.10.2014 року, повинен був залишити позов без розгляду на підставі ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Крім того скаржник зазначає, що розгляд справи у місцевому господарському суді був неможливий, оскільки в провадженні Приморського районного суду м. Одеси, ще до звернення прокурора з цим позовом, знаходиться адміністративна справа 522/9925/15-а за його -ТОВ «Одеське спеціалізоване управління екскавації». позовом до виконкому ОМР про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №45 від 26.02.2015 року в частині затвердження Акту комісії з визначення розміру та відшкодування власникам землі та землекористувачам, завданих ТОВ «Одеське спеціалізоване управління екскавації» і ці справи повязані між собою і наслідки розгляду адміністративної справи можуть вплинути на результати розгляду цієї справи.

Скаржник також зазначив, що підчас складання акту комісії з визначення розміру та відшкодування власникам землі та землекористувачам були відсутні підстави для складання акту.

Виконкомом ОМР, як на його думку представником власника земельної ділянки, не було вжито жодних заходів щодо надання ТОВ «ОСУЕ» пропозиції з укладення договору оренди земельної ділянки. Таким чином, виконкомом не було вжито заходів, щодо запобігання будь-яких збитків з боку ТОВ «ОСУЕ», що позбавляє його права вимоги відшкодування будь-якої шкоди, в т.ч. й упущеної вигоди чи не отриманих доходів. Вказана позиція підтверджується думкою Верховного Суду України, що була висловлена у Постанові від 09.12.2014 року.

До складу комісії повинно входити 9 постійних членів та не менше ніж 3 особи (представник власника землі, представник субєкту господарювання, представник підприємства, установи, організації та громадяни, які будуть їх відшкодовувати). Акт від 30.10.2014 р. підписаний лише 8 особами, тобто акт складено з істотними порушеннями порядку , встановленого самим виконкомом, є незаконним.

Скаржник також зазначив, що офіційна адреса його розташування, є: 65031, м. Одеса, вул.. Боровського, 26.

В Акті від 30.10.2014 року посилання на наявність такого документу чи навіть його реквізити відсутні, вказаний документ комісією не досліджувався, тобто виконком, затверджуючи цей Акт, не переконався в наявності права власності на земельну ділянку, в т.ч. громади м. Одеси, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Боровського, буд.№26. За таких умов, виконком безпідставно стверджує про наявність будь-якої шкоди, заподіяній особі (особам, в тому числі й міській громаді), яка, нібито, є власником земельної ділянки, розташованої за адресою м. Одеса, вул. Боровського, №26.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 25.08.2015 р. вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 22.09.2015 р. о 10:00 год., про що учасники процесу, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суд від 22.09.2015 р. за клопотанням відповідача провадження у справі № 916/2199/15 було зупинено до розгляду Приморським районним судом м. Одеси адміністративної справи №522/9925/15-а.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.11.2015р. вищевказану ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 22.09.2015 р. скасовано, а справу №916/2199/15 скеровано до Одеського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного перегляду.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 16.12.2015 р. вказану апеляційну скаргу на рішення господарського суду Одеської області від 06.08.2015 р. у справі № 916/2199/15 призначено до розгляду на 29.12.2015 р. о 10:00 год., про що учасники процесу, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені.

Фіксація судового засідання здійснювалась за допомогою технічних засобів.

Представник скаржника (відповідача) в усних поясненнях наданих суду просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати і ухвалити нове яким відмовити Прокурору в задоволенні позову.

Представник позивача в усних поясненнях наданих суду просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін.

Представник прокурора в усних поясненнях наданих суду просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін.

Згідно ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошувались лише вступна та резолютивна частини судової постанови.

Переглянувши відповідно до приписів ст.101 ГПК України справу повторно, у повному обсягу, заслухавши усні пояснення учасників процесу, обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, дослідивши обставини справи та наявні у ній докази, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції, норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи та це встановлено судом першої інстанції, згідно свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі та споруди серії ЯЯЯ №362339 від 02.04.2007 Товариству з обмеженою відповідальністю "Одеське спеціалізоване управління екскавації", тобто відповідачу по цієї справі, належать на праві приватної власності нежитлові будівлі, загальною площею 6000,8 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Промислова, 26. (а.с.19),

На теперішній час, як це вірно зазначає апелянт, починаючи з 22.01.2010року, частина вищезазначеної вулиці - Промислова, на який розташовані вищевказані нежитлові будівлі та споруди, що належать на праві приватної власності відповідачу, перейменована в вулицю Боровського, 26, однак згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 06.08.2015р. юридична адреса відповідача визначена за старою назвою (адресою) - вул. Промислова, 26 і у вищезазначене свідоцтво про право власності зміни відносно юридичної адреси та місцерозташування вказаного в ньому майна відповідача не вносились.

За таких обставин суд вважає хибними доводи апелянта, щодо невизначеності власника земельної ділянки , її місцезнаходження та місцерозташування його майна відповідача, оскільки вищевказана обставина (зміна назви вулиці) не впливає на суть спору.

Відповідно до відомостей про наявність земельних ділянок Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, площа земельної ділянки за вищевказаною адресою, яку використовує ТОВ "Одеське спеціалізоване управління екскавації", становить 35 412 кв.м.(а.с.22).

Будь-які правовстановлюючі документи , які б підтверджували наявність у ТОВ "Одеське спеціалізоване управління екскавації" право власності, постійного користування або оренди вищевказаною земельною ділянкою відсутні, що визнається відповідачем.

Нормативна грошова оцінка 1 кв.м. цієї земельної ділянки відповідно до довідки №941 від 02.02.2011 управління Держкомзему у м. Одесі, яка надана суб'єкту господарювання для визначення плати за землю при комерційному використанні, становить 988,65 грн.

З викладено вбачається, що відповідачем - ТОВ "Одеське спеціалізоване управління екскавації" без правовстановлюючих документів фактично використовується земельна ділянка площею 3,5412 га, нормативно-грошова оцінка якої, становить 35 010 073,00 грн.

Частиною 1 ст. 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Такі ж положення, щодо способів захисту прав містяться у ст.20 ГК України

Стаття 1 Земельного кодексу України визначає, що земля - основне національне багатство. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до приписів ст.12 Земельного кодексу України зокрема, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

Суб'єктами права на землі комунальної власності, згідно ст. 80 Земельного кодексу України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Приймаючи до уваги вищевказані правові приписи та те , що відповідач не надав суду будь-яких доказів того, що земельна ділянка площею 35 412 кв.м., що знаходиться за адресою м. Одеса вул. Промислова (Боровського), 26 і на якій розташовані обєкти, власником яких є відповідач, належить до державної або приватної форми власності і в матеріалах справи таки докази відсутні, суд доходить висновку, що ця ділянка, з урахуванням її місцерозташування в межах м. Одеси, належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради, тобто визначеного прокурором позивача, а відтак цей позивач як представницький орган власника має право отримувати оплату за користування, зокрема відповідачем, цією ділянкою в незалежності від того чи зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні.

Стаття 116 Земельного кодексу України визначає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пунктом 1 ст. 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Статтями 125, 126 Земельного кодексу України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі.

За приписами ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно із ст. 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на положення статей 22, 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення майнової шкоди (збитків), потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Земельний кодекс України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів. У відповідності до ст.152 ЗК України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування заподіяних збитків.

За приписами ст. 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам відповідно до ст.157 ЗК України здійснюють в тому числі, юридичні особи, які використовують земельні ділянки. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993року (далі Порядок) власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Згідно з п.3 Порядку відшкодуванню підлягають, зокрема, збитки власників землі і землекористувачів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаним доходом є дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття.

Розміри збитків, у тому числі неодержані доходи згідно п.2 Порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Відповідно до п. 5 Порядку збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій.

Враховуючи вищевказані правові норми суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розмір збитків при використанні земель без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування) земельної ділянки, дорівнює сумі, яка могла б надійти до місцевого бюджету у разі, якщо б договір оренди земельної ділянки був укладений між фактичним користувачем та власником цієї земельної ділянки. Розмір збитків нараховується на підставі даних нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Матеріали справи свідчать, що з метою реалізації наданих земельним законодавством повноважень, комісією з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам 30.10.2014р. складено акт, відповідно до якого розмір збитків, нанесених територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради у вигляді неодержаного доходу, якій міг би одержати власник земельної ділянки, але не одержав внаслідок її зайняття ТОВ "Одеське спеціалізоване управління екскавації" та використання без правовстановлюючих документів, становить 2 281 500,59 гривень.

Наведена сума збитків підтверджується розрахунком розміру збитків, наданим Одеським міським управлінням земельних ресурсів Одеської міської ради, з урахуванням площі земельної ділянки її нормативно-грошової оцінки , за виключенням вже сплаченого упродовж 01.03.2012р. - 30.09.2014р. відповідачем земельного податку.

З наявного в матеріалах справи листа-повідомлення від 06.10.2014 р. № 01-1317699 вбачається, що рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 11.08.2011 року № 564 «Про створення комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» (зі змінами) створено та затверджено Положення комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

У зв'язку з несплатою в порядку та розмірах передбачених чинним законодавством плати за землю, питання щодо стягнення збитків, що нанесені власнику землі - Одеської міської ради, через неналежне виконання вимог чинного земельного законодавства винесено на розгляд вказаної комісії. Запропоновано ТОВ «Одеське спеціалізоване управління екскавації» з'явитися на засідання комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, яке відбудеться 30.10.2014 р. о 14 годині у приміщенні Департаменту. (а.с. 14)

Як вбачається з наявної копії поштового повідомлення ТОВ отримало вище вказаний лист-повідомлення 10.10.2014 р. (а.с. 15), тобто ТОВ було обізнано про засідання комісії.

Матеріали справи свідчать, що рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 26.02.2015 № 45 Про затвердження актів комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок затверджено акти комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам земельних ділянок та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок. (а.с. 12)

Актом комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 30.10.2014 р. визначено розмір відшкодування збитків заподіяних ТОВ власнику земельної ділянки у розмірі 2 281 500,59 грн. за період з 01.03.2012 р. по 30.09.2014 р. (а.с. 13)

Слід зазначити, що вищевказаний Акт від 30.10.2014 року, затверджений рішенням виконкому Одеської міської ради № 45 від 26.02.2015 р., та це рішення на час розгляду цього спору не скасовані та не визнані незаконними в судовому порядку, тобто є чинними.

Перевіривши вказаний розрахунок, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що його зроблено у відповідності до формули, визначеної Порядком, з урахуванням конкретної нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а також з урахуванням часткового здійснення відповідачем оплати земельного податку за землю.

Відповідач у порушення приписів ст. 1166 ЦК України та ст. 33 ГПК України не довів належними і допустимими доказами того, що не укладання ним договору оренди виникло не з його вини, і що він прийняв всі передбачені чинним законодавством заходи для вирішення цього питання, зокрема звертався до відповідних органів державної влади та місцевого самоврядування з пропозицією укласти договір оренди цієї земельної ділянки.

Доводи скаржника, про те, що вищевказаний Акт від 30.10.2014року неможливо приймати до уваги, оскільки його складено з недотримання вимог чинного законодавства, в т.ч. відносно складу та чисельності членів комісії, не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки, як зазначалось вище, вказаний Акт та рішення виконкому Одеської міської ради №45 від 26.02.2015р., яким його затверджено, є чинними, не визнані в судовому порядку незаконними, а відтак ці документи слід вважати належними та достатніми доказами, що підтверджують зазначені в них збитки.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що для застосування до відповідача такої міри відповідальності, як стягнення майнової шкоди (збитків) наявні усі елементи складу цивільного правопорушення (протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вина).

Згідно приписів ст.82 ГПК України, в редакції чинній на час розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд повинен враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу.

Статтею 111- 28 ГПК України, в редакції чинній на час розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції , також передбачено, що «.. висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111 16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.»

У постановах Верховного суду України по конкретним справам, а саме від 28.01.2015 у справі №5023/3993/12 (5023/9057/11), від 03.06.2015 у справі №904/4338/14, від 01.07.2015 у справі № 916/3311/14 викладена правова позиція та зроблені висновки щодо обґрунтованості стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди на підставі ст.1166 ЦК України у разі відсутності у землекористувача договору оренди земельної ділянки, а відтак з урахуванням вищевказаних процесуально-правових норм суд апеляційної інстанції враховує вищевказані висновки Верховного суду України при вирішенні цього спору..

Доводи скаржника про те ,що прокурор не мав право заявляти цей позов,оскільки у звязку зі зміною в законодавстві на час звернення до суду з цим позовом він (прокурор) вже не мав право на таке звернення, не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги , оскільки згідно ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст.29 ГПК України, в редакціях що діяли на час звернення прокурора до суду першої інстанції з цим позовом та прийняття його судом до провадження, прокурор мав право на звернення до господарського суду з позовом в інтересах держави зокрема в особі Одеської міської ради.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що місцевий суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги прокурора.

Згідно Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 22.03.2012р. Про судове рішення рішення господарського суду повинно ґрунтуватись на повному зясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що бе руть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до статті 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На думку суду апеляційної інстанції місцевий суд повністю встановив та дослідив фактичні обставини справи, дав у відповідності до приписів ст.43 ГПК України повну та всебічну оцінку наявним у ній доказам та правильно застосував норми матеріального права, тобто рішення місцевого суду відповідає вищезазначеним вимогам .

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, як зазначалось вище, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 29,33,43, 82, 99,101-105,111- 28 Господарського процесуального кодексу України Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 06.08.2015 р. у справі №916/2199/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Одеське спеціалізоване управління екскавації без задоволення.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у двадцятиденний термін у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Суддя - доповідач: М.А. Мирошниченко

Судді О.Л. Воронюк

ОСОБА_3