ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 р. Справа № 917/2534/15

за позовом Департаменту житлово-комунального господарства Комсомольської міської ради, вул.Миру, 24, м.Комсомольськ, Полтавська область, 39800

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 39610

про стягнення 42333,11 грн. зайво отриманих коштів

Суддя Гетя Н.Г.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: відсутні

Після виходу з нарадчої кімнати, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив дату складання повного рішення.

Суть справи: розглядається позовна заява про стягнення з відповідача грошових коштів переплачених, внаслідок завищення вартості виконаних робіт за договором №10 від 25.10.2012 р., договором №6 від 04.10.2012 р., договором №7 від 18.10.2012 р., договором №13 від 24.12.2012 р., договором №1/2 від 19.12.2011 р., договором №11 від 17.12.2012 р., що спричинило позивачу збитків у розмірі 42333,11 грн.

Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягає з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач представника в судове засідання не направив та 22.12.2015 р. надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на необґрунтованість позовних вимог та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами докази, суд встановив:

Між міським управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Комсомольської міської ради Полтавської області (далі - позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - відповідач) були укладені Договори на виконання робіт по капітальному ремонту конструкцій зовнішніх стін (утеплення) в житлових будинках в м. Комсомольськ Полтавської області, а саме: Договір № 10 від 25.10.2012р., Договір № 6 від 04.10.2012р., договір №7 від 18.10.2012 р., Договір № 13 від 24.12.2012р., Договір № 1/12 від 19.12.2011р., Договір № 11 від 17.12.2012р. (а.с. -7-18).

Зазначені договори підписано сторонами та засвідчено печатками сторін.

Як зазначає позивач, свої обов'язки відповідно до умов договорів він і відповідач виконали повністю та у встановлений строк. Претензій щодо неналежного виконання своїх зобов'язань за договорами сторони один до одного не мали.

Звертаючись з позовом до суду про стягнення з відповідача суми завищеної вартості виконаних робіт у розмірі 42333,11 грн., позивач посилається на ті обставини, що 06.03.2013 року в ході планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності Міського управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Комсомольської міської ради Полтавської області, яка проводилась Кременчуцькою об'єднаною державною фінансовою інспекцією ДФІ в Полтавській області (КОДФІ), було встановлено ряд порушень застосування Відповідачем ресурсних елементних кошторисних норм (далі -РЕКН), що призвело до неправомірного завищення вартості виконаних робіт.

Так, дослідженням актів виконаних підрядних робіт ф. КБ-2в, складених ФОП ОСОБА_1 по виконаних роботах з капітального ремонту конструкцій житлових зовнішніх стін будинків (утеплення квартир) в м. Комсомольськ встановлено включення вартості робіт з теплоізоляції стін, визначеної за ресурсною елементною кошторисною нормою (РЕКН) Р19-21-1 «Теплоізоляція стін та колон прямокутних виробами з пінопласту на бітумі». Відповідно до зазначеної вище норми, до складу робіт входить: підготовлення поверхні, що ізолюється, розпилювання плит, установлення рейок каркасу з кріпленням, покриття поверхні, що ізолюється бітумом, укладання теплоізоляційних матеріалів із припасуванням і кріпленням.

Поряд з цим, до зазначених вище актів включено вартість робіт зі шпаклювання поверхні під фарбування перхлорвініловими фарбами з колисок, яка передує виконанню зазначених вище робіт.

Позивач зазначає, що зазначені вище роботи містяться у розділі 2.2 «Фарбування раніше пофарбованих фасадів» ДБН Д.2.4-12-2000 «Малярні роботи», затвердженому наказом Держбуду України від 14.09.2000 № 201 (зі змінами та доповненнями) (далі - ДБН Д.2.4-12-2000) та призначені для визначення вартості робіт з підготовлення поверхні фасадів під фарбування перхлорвініловими фарбами.

На підставі вищевикладеного, врахування ФОП ОСОБА_1 в актах ф. КБ-2в вартості робіт зі шпаклювання поверхні під фарбування з послідуючим виконанням робіт з утеплення тих самих поверхонь є порушенням п. 1.1.1 ДБН Д.2.4-12-2000 в частині застосування норм збірника для визначення вартості малярних робіт, п. 1.3 ДБН Д. 1.1-1-2000 в частині відповідності кошторисних нормативів тільки вимогам, щомають прямий стосунок до визначення вартості будівництва та основним завданням кошторисного нормування і ціноутворення в будівництві, забезпечуючих достовірне визначення вартості будівництва, та призвело до завищення вартості виконаних підрядних робіт на загальну суму 16 332,11 грн.

Внаслідок оплати Міським управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Комсомольської міської ради завищеної вартості ремонтних робіт міському бюджету завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 16 332,11 грн.

Крім того, дослідженням актів ф. КБ-2в, складених ФОП ОСОБА_1 по виконаних роботах з капітального ремонту конструкцій житлових зовнішніх стін будинків (утеплення квартир) в м. Комсомольськ встановлено застосування вказаними підрядними організаціями ресурсних елементних кошторисних норм при визначенні вартості робіт з ґрунтування, шпаклювання та фарбування поверхонь фасадів з навісних колисок.

Так, до актів ф. КБ-2в включено вартість робіт з навішування, перенавішування та знімання канатних систем з одночасним застосуванням норм на визначення вартості оздоблювальних робіт з навісних колисок.

Відповідно до п. 1.2.4 технічної частина ДБН Д.2.4-12-2000, норми на фарбування фасадів з люльок враховують витрати ресурсів на виконання робіт по їх навішуванню, переміщенню по вертикалі та перестановці по горизонталі.

Згідно роз'яснення Мінрегіонбуду України, надрукованому у збірнику офіційних документів та роз'яснень «Ціноутворення у будівництві» № 3 за березень 2003 року, роботи з фарбування можуть виконуватись із застосуванням канатних систем. У такому випадку, враховуючи співставленість умов виконання робіт, при визначенні вартості таких робіт можуть застосовуватись норми на виконання зазначених робіт з драбин та норми групи 42 ДБН Д.2.4-20:2000 «Інші ремонтно-будівельні роботи» «Навішування, перенавішування та зняття канатних систем».

На підставі вищевикладеного, включення ФОП ОСОБА_1 до актів ф. КБ-2в вартості робіт, у яких враховано витрати труда на навішування, переміщення по вертикалі та перестановці по горизонталі колисок навісних з одночасним застосуванням норм на визначення робіт з навішування, перенавішування та зняття канатних систем, є порушенням п. 1.3 ДБН Д. 1.1-1-2000, п. 1.2.4 технічної частини ДБН Д.2.4-12-2000, суперечать роз'ясненню Мінрегіонбуду України, надрукованому у збірнику офіційних документів та роз'яснень «Ціноутворення у будівництві» № 3 за березень 2003 року та призвело до завищення вартості виконаних підрядних робіт на загальну суму 26 001,00 грн.

Внаслідок оплати Міським управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Комсомольської міської ради завищеної вартості ремонтних робіт міському бюджету завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 26 001,00 грн.

Отже, за даними позивача всього неправомірними діями Відповідача Позивачу та міському бюджету було завдано шкоди на суму 42333,11 грн.

За результатами вказаної ревізії КОДФІ була пред'явлена Позивачу вимога № 01-14/815 від 20.03.2013р. про усунення порушень і стягнення на користь Міського управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Комсомольської міської ради зайво отриманих підрядником ФОП ОСОБА_1 коштів на загальну суму 42333,11 грн.

Згідно рішення 36 сесії шостого скликання Комсомольської міської ради Полтавської області від 17.09.2013 року Міське управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Комсомольської міської ради Полтавської області реорганізовано шляхом перетворення в департамент житлово-комунального господарства Комсомольської міської ради Полтавської області з 09.01.2014 року.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.05.2014р. № 816/5282/13-а зобов'язано департамент житлово-комунального господарства Комсомольської міської ради Полтавської області виконати вимогу про усунення виявлених ревізією порушень № 01-14/815 від 20.03.2013р., а саме: стягнути на користь департаменту житлово-комунального господарства Комсомольської міської ради Полтавської області кошти, зайво отримані підрядниками, в т.ч. з ФО-П ОСОБА_1 - 42333,11 грн. та повернути їх до бюджету м. Комсомольська.

На виконання Постанови Полтавського окружного адміністративного» суду від 21.05.2014р. № 816/5282/13-а департамент житлово-комунального господарства Комсомольської міської ради Полтавської області звернувся до відповідача з претензією про повернення 42333,11 грн. зайво отриманих коштів до бюджету м. Комсомольська (а.с. - 139).

У відповіді на претензію відповідач повідомив про відсутність підстав для повернення 42333,11 грн зайво отриманих коштів до бюджету м. Комсомольська (а.с. - 140).

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення коштів в сумі 42333,11 грн. з відповідача, обґрунтовуючи свої вимоги результатами проведеної перевірки ДФІ та посилаючись на ст. 1212 ЦК України.

При вирішенні спору по суті, суд приймає до уваги наступне.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Між сторонами у справі виникли правовідносини з договору підряду. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 837, ч. 1 ст. 843, ч. 1 ст. 844, ч. 2 ст. 845 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1/ набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2/ відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Судом встановлено, що договір №10 від 25.10.2012 р., Договір №6 від 04.10.2012 р., Договір №7 від 18.10.2012 р., Договір №13 від 24.12.2012 р., Договір №1/2 від 19.12.2011 р., Договір №11 від 17.12.2012 р. недійсними не визнавалися, зміни до них щодо ціни не вносилися. Відповідач отримав за даними договорами грошові кошти, в тому числі і 42333,11 грн, які заявлені позивачем до стягнення з відповідача, як оплату за виконані за договорами роботи, тобто, такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не можуть бути витребувані відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

Крім того, суд зазначає, що виявлені в ході ревізії порушення не впливають на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати. Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду України №5006/18/13/2012 від 22.01.2013р. та в силу приписів ст.82 ГПК України є обов'язковою для суду.

Обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення коштів, позивач посилається на акт планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності Міського управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Комсомольської міської ради за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р. від 06.03.2013р. за № 01-21-031, не наводячи, при цьому, доказів порушення відповідачем його зобов'язань за договором та неможливості виявлення порушень, які зазначені у вказаному акті.

Судом не беруться до уваги дані посилання позивача, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Так, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на висновки перевірки Державної фінансової інспекції України в Полтавській області як на підставу для задоволення позовних вимог є неправомірними.

У той же час, виявлення вказаних порушень може бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, зясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 25.12.2015р.

Суддя Н.Г. Гетя