РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015Справа №910/2441/15-г

За позовом: публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ХМЕЛЬНИЦЬКГАЗ"

до: публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ"

про: визнання недійсним одностороннього правочину.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Замкова М.О. - за довіреністю від 12.10.2015 № 4707/18;

відповідача: Остапенко В.М. - за довіреністю від 18.04.2014 № 14-109;

С У Т Ь С П О Р У :

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "ХМЕЛЬНИЦЬКГАЗ" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" про визнання недійсним одностороннього правочину.

Позовні вимоги мотивовані тим, що подана відповідачем заява про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.12.2014 № 26-9668/1.2-14 є одностороннім правочином, при вчиненні якого не додержано загальних вимог до такого правочину, зокрема у позивача перед відповідачем фактично з 13.05.2013 відсутній обов'язок щодо сплати орендної плати по договору оренди газопроводів та споруд на них від 01.10.2004 № 14/1292/04 в сумі 82. 062,19 грн., тому вимоги заяви не є однорідними, строк оплати боргу не настав; договірні відносини сторін за вказаним правочином припинені.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю з урахуванням наявності зобов'язання позивача оплатити 82.062,19 грн., нарахованих по договору оренди газопроводів та споруд на них від 01.10.2004 № 14/1292/04 в період з грудня 2013 по листопад 2014 та наполягає на законності заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.12.2014 № 26-9668/1.2-14.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.04.2015 у справі № 910/2441/15-г, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2015, позов задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.09.2015 вказані вище судові акти скасовано, а дану справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 12.10.2015 № 04-23/1587 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/2441/15-г, за результатами якого зазначену справу передано на розгляд судді Балац С.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.10.2015 справу № 910/2441/15-г прийнято до провадження судді Балац С.В. Розгляд справи призначений та 16.11.2015.

В судовому засіданні 16.11.2015 оголошено перерву до 16.12.2015.

В судовому засіданні 16.12.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі - відповідач), 06.01.2014 звернулося до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ХМЕЛЬНИЦЬКГАЗ" (далі - позивач), із заявою від 29.12.2014 № 26-9668/1.2-14 про припинення зобов'язання шляхом зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 601 ЦК України.

Відповідно до змісту вказаної заяви, відповідачем зазначено, що за даними бухгалтерського обліку рахується дебіторська заборгованість позивача перед відповідачем за договором оренди газопроводів та споруд на них від 01.10.2004 № 14/1292/04 в сумі 82.062,19 грн. В свою чергу, станом на 01.12.2014 відповідач має кредиторську заборгованість перед позивачем за договором з надання послуг з транспортування природного газу розподільному трубопроводами від 30.01.2014 №14-108-ТН в сумі 5.638.273,94 грн. Вказані зобов'язання в сумі 82.062,19 грн. є зустрічними, однорідними, строк виконання яких настав.

Позивач, не погоджуючись, з проведенням зарахуванням зустрічних однорідних вимог, направив відповідачу лист від 26.01.2015 № 284/18 про відмову від проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, виклавши власні доводи, вважаючи, що у позивача на підставі рішення господарського суду міста Києва від 28.05.2014 у справі № 910/4114/14 відсутній обов'язок перед відповідачем щодо внесення орендної плати, заява від 29.12.2014 № 26-9668/1.2-14 має бути відкликана.

В обґрунтування вимог про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.12.2014 № 26-9668/1.2-14 позивач посилається на вимоги ст. 203, ч.1 ст. 215, ст. 601 ЦК України.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок того, що подана відповідачем заява про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.12.2014 № 26-9668/1.2-14 є одностороннім правочином, при вчиненні якого не додержано загальних вимог до такого правочину, тому вимоги заяви не є однорідними, строк оплати боргу не настав; договірні відносини сторін за вказаним правочином припинені.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. До таких умов відносяться: законність змісту правочину, наявність в особи, яка його вчиняє, необхідного обсягу цивільної дієздатності, вільне волевиявлення учасника правочину, відповідність форми вчинення правочину вимогам закону, певна спрямованість правочину.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і за наслідками, визначеними законом, а тому слід встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання правочину недійсним і настання певних юридичних наслідків. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Таким чином, підставою для визнання правочину недійсним є недодержання стороною чи сторонами вимог закону в момент укладення правочину.

Статтею 601 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є однією з форм припинення зобов'язання, внаслідок якого має місце індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора за рахунок майна/коштів боржника.

Зарахування можливе за наявності таких умов:

зустрічність вимог - одночасна участь сторін у двох зобов'язаннях і при цьому кредитор за одним зобов'язанням є боржником в іншому зобов'язанні;

- однорідність вимог (гроші, однорідні речі);

- настання строку виконання зобов'язання або визначення строку моментом запитання, або щоб термін виконання не був вказаний взагалі, тобто виконання можна було вимагати в будь-який момент;

- ясність вимог - відсутність спору відносно характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання;

- звернення з заявою однієї сторони до іншої.

Судом встановлено, що предметом зарахування спірного правочину вказано зобов'язання позивача по договору оренди газопроводів та споруд на них від 01.10.2004 № 14/1292/04 в сумі 82.062,19 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2004 між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди газопроводів та споруд на них № 14/1292/04, за умовами якого відповідач передав, а позивач прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно з метою забезпечення безперебійного та безаварійного постачання природного газу споживачам Хмельницької області та отримання на цій основі прибутку, зі строком дії договору з 01.10.2004 по 25.09.2005 включно.

Рішенням господарського суду міста Києва від 28.05.2014 у справі № 910/4114/14 задоволено позовні вимоги публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ХМЕЛЬНИЦЬКГАЗ" до публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", внесено зміни в договір оренди газопроводів та споруд на них № 14/1292/04 в редакції додаткової угоди № 1 до вказаного договору, зокрема викладено умови договору газопроводів та споруд на них від 01.10.2004 № 14/1292/04 в новій редакції: Договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України від 13.05.2013.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.10.2014 рішення господарського суду міста Києва від 28.05.2014 у справі № 910/4114/14 скасовано, прийняте нове рішення, яким у позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.01.2015 постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.10.2014 у справі № 910/4114/14 скасовано, рішення господарського суду міста Києва від 28.05.2014 залишено без змін.

Вказаним рішеннями встановлено, що з часу укладення між сторонами спірного договору обставини, за якими він був укладений, істотно змінились. Це було зумовлено змінами у нормативно-правовому регулюванні правовідносин на підставі Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" та постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №228 від 07.03.2013 "Про затвердження Типового договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами)".

Умови запропонованої позивачем Додаткової угоди №1 до Договору оренди газопроводів та споруд на них від 01.10.2004 №14/1292/04 відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема типового договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами), не порушують прав та охоронюваних законом інтересів сторін та інших осіб.

Договір на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України від 13.05.2013, є укладеним і набирає чинності з 13.05.2013 та діє до 31.12.2018.

Відповідно до ч.2 ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Натомість, як стверджує позивач та не заперечує відповідач, до спірної заяви включено зобов'язання щодо сплати позивачем суми 82.062,19 грн., які виникли за договором оренди газопроводів та споруд на них від 01.10.2004 № 14/1292/04 за період з грудня 2013 по листопад 2014.

При цьому, доказів дії вказаного правочину у визначений період, підписання сторонами актів наданих послуг по договору оренди газопроводів та споруд на них від 01.10.2004 № 14/1292/04 за період з грудня 2013 по листопад 2014 до суду не подано.

Посилання відповідача на той факт, що спірна заява була направлена позивачу у період після набрання законної сили постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.10.2014 у справі № 910/4114/14, не приймається судом до уваги, у зв'язку з тим, що факт наявності чи відсутності зобов'язань позивача не може перебувати в залежності від часу направлення заяви відповідача про припинення таких зобов'язань.

Таким чином, спірний правочин не відповідає вимогам ст. 601 ЦК України, встановленому для погашення зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

В порушення ст. 33 Господарського процесуального кодексу України відповідачем не доведено факту наявності дебіторської заборгованості позивача перед відповідачем за договором оренди газопроводів та споруд на них від 01.10.2004 № 14/1292/04 в сумі 82.062,19 грн. станом на час звернення відповідачем із вказаним правочином, настання строків оплати вказаної суми, що було б підставою для зарахування зустрічних однорідних вимог та припинення зобов'язання зустрічним зарахуванням.

Суд не може погодитися з позицією касаційної інстанції викладеною у постанові від 22.09.2015 у цій справі щодо того, що заява про зарахування зустрічних одноріних вимог не є правочином у розумінні статті 202 Цивільного кодексу України, оскільки така заява спрямована на припинення цивільних прав та обов'язків (п. 1 статті 202 Цивільного кодексу України) та створює обов'язки для позивача та відповідача у передбаченому законом (п. 2 статті 601 Цивільного кодексу України) випадку.

Зазначена правова позиція суду підтверджується, зокрема, у постанові Верховного суду України від 24.06.2015 № 3-255-гс15 у справі № 914/2492/14.

Крім того, суд враховує, що позивач цим позовом захищає своє майнове право щодо неправомірного зменшення зобов'язань відповідача внаслідок вчинення спірного правочину, і з урахуванням презумпції правочину спосіб захисту обраний позивачем є належним.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а односторонній правочин - заява відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.12.2014 № 26-9668/1.2-14 - недійсним.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним односторонній правочин - заяву публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.12.2014 № 26-9668/1.2-14.

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6; ідентифікаційний код 20077720, з будь-якого його рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ХМЕЛЬНИЦЬКГАЗ" (29000, м. Хмельницький, пр. Миру, 41; ідентифікаційний код 05395598, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду) витрати по сплаті судового збору 1.218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24 грудня 2015 року

Суддя С.В. Балац