ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2015 р. Справа № 923/1732/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В. при секретарі Степановій Н.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Херсонської філії, м. Херсон,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Епоха", м. Херсон,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державна фінансова інспекція в Херсонській області, м. Херсон

про стягнення 4 665,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, уповн. представник, довіреність № 248 від 29.12.2014р.;

від відповідача: ОСОБА_2, уповн. представник, довіреність від 26.10.2015р.;

від 3-ї особи: не прибув.

Обставини справи: провадження у справі порушено за позовом Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", в особі Херсонської філії (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Епоха" (відповідач) з вимогами про стягнення 4 665,0 грн. на повернення відповідачем безпідставно набутих коштів. Позов обґрунтовано положеннями ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 1212 Цивільного кодексу України та твердженнями про те, що між сторонами у справі укладений договір від 07.05.2013р. № 26-06/1, згідно з умовами якого позивач перерахував відповідачеві 20292,30 грн. за виконані відповідачем роботи з ліквідації ямковості асфальтового покриття залізничних переїздів філії у м. Херсоні (Берислаське шосе, Острів), а також, що проведеною Державною фінансовою інспекцією у Херсонській області ревізією фінансово-господарської діяльності позивача встановлено завищення обсягів цих виконаних відповідачем робіт й, як наслідок, завищення на 4 665,00 грн. їхньої вартості.

Ухвалою суду від 16.10.2015р. залучено до участі у справі Державну фінансову інспекцію в Херсонській області в якості 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. Ця особа надала письмові пояснення по суті спору, згідно з якими повністю підтримала позов з вказаних у позовній заяві підстав.

Відповідач надав відзив, згідно з яким позов не визнає в повному обсязі, просить відмовити у задоволенні позову, стверджуючи про відсутність фактичних та правових (юридичних) підстав для задоволення позову, зокрема, у звязку з підписанням сторонами у справі актів приймання виконаних робіт №/№ 1,2,3,5,6 від травня 2013 року, з довідками про вартість цих робіт без будь-яких заперечень та зауважень, здійсненням позивачем оплати в повному обсязі вказаних у цих актах виконаних відповідачем робіт, а також, з підстав отримання відповідачем спірних коштів на підставі договору.

В судовому засіданні 10.12.2015р. було оголошено перерву до 15.12.2015р. 09-30 год.

3-тя особа належним чином повідомлена судом про місце, дату та час розгляду справи.

Від 3-ої особи не надходило заяв або клопотань щодо судового засідання 15.12.2015р., представник 3-ої особи в судове засідання не прибув.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні 15.12.2015р. відповідно до ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

У травні 2013 року Приватним акціонерним товариством "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", в особі Херсонської філії (надалі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Епоха" (надалі - відповідач) підписано п'ять актів приймання виконаних робіт форми КБ-2в на загальну суму 20 292,30 грн., з складеними до цих актів довідками про вартість виконаних будівельних робіт, згідно з якими позивач прийняв виконані відповідачем роботи з ліквідації ямковості асфальтового покриття залізничних переїздів позивача у м. Херсоні (Берислаське шосе, Острів), а саме:

- за актом № 1 роботи вартістю (на суму) 4 013,88 грн., у відповідності до довідки про вартість виконаних будівельних робіт № 14 за травень 2013 року (а.с.82-84);

- за актом № 2 роботи вартістю (на суму) 2 610,74 грн., у відповідності до довідки про вартість виконаних будівельних робіт № 12 за травень 2013 року (а.с.85-87);

- за актом № 3 роботи вартістю (на суму) 2 692,34 грн., у відповідності до довідки про вартість виконаних будівельних робіт № 13 за травень 2013 року (а.с.88-90);

- за актом № 5 роботи вартістю (на суму) 1 681,39 грн., у відповідності до довідки про вартість виконаних будівельних робіт № 15 за травень 2013 року (а.с.91-93);

- за актом № 6 роботи вартістю (на суму) 9 293,95 грн., у відповідності до довідки про вартість виконаних будівельних робіт № 16 за травень 2013 року (а.с.91-93);

Ці акти та довідки підписано позивачем та відповідачем без будь-яких заперечень та зауважень щодо вартості, якості та/або обсягів виконаних робіт, а також, скріплено відбитками печаток позивача та відповідача, що не заперечується сторонами при розгляді даної справи.

Станом на теперішній час вартість вказаних робіт відповідача сплачено позивачем в повному обсязі, що слідує з виписок банків за 16.04.2013р., 29.09.2014р. та, додатково, підтверджується складеними сторонами у справі актами звірки взаєморозрахунків.

Згідно довідки від 20.03.2015р. Державної фінансової інспекції у Херсонській області про результати проведення цією інспекцією ревізії фінансово-господарської діяльності позивача встановлений факт завищення обсягів виконаних відповідачем за замовленням позивача робіт з ліквідації ямковості асфальтового покриття залізничних переїздів позивача у м. Херсоні (Берислаське шосе, Острів), та, як наслідок, завищення на суму 4 665,00 грн. вартості цих робіт.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно з ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір.

Стаття 181 Господарського кодексу України визначає загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема, у частині 1 цієї статті вказано, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

При цьому, відповідно до п. 2 та п. 3 ст. 180 цього ж Кодексу, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При цьому, при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Згідно з ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 317 Господарського кодексу України будівництво об'єктів виробничого та іншого призначення, підготовка будівельних ділянок, роботи з обладнання будівель, роботи з завершення будівництва тощо, які виконуються суб'єктами господарювання для інших суб'єктів або на їх замовлення, здійснюються на умовах підряду. Згідно з ч. 2 ст. 317 Господарського кодексу України для здійснення вказаних робіт можуть укладатися договори підряду: на капітальне будівництво (в тому числі субпідряду), на виконання проектних і досліджувальних робіт, на виконання геологічних, геодезичних та інших робіт, необхідних для капітального будівництва, а також, інші договори. Загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 2 ст. 875 Цивільного кодексу України договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель, споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних із місцезнаходженням об'єкта.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ГПК України та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також, інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, які (пояснення) на вимогу суду, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розглядові в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з ч. 1 ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами можуть не доказуватися перед судом, якщо у суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Під час розгляду даної справи, як позивач, так і відповідач, стверджують про укладання між ними 07.05.2013р. договору № 26-06/1 на виконання робіт з ліквідації ямковості асфальтового покриття залізничних переїздів позивача, в формі єдиного документу, на підставі якого відповідачем й було виконано роботи, які вказано у п'яти актах приймання виконаних робіт форми КБ-2в від травня 2013 року на загальну суму 20292,30 грн. Разом з тим, у жодному з наданих сторонами до матеріалів справі первинних документів (актах приймання виконаних робіт №/№ 1,2,3,5,6 від травня 2013 року та довідках про вартість цих робіт), а також, у виписках банку та актах звірки взаєморозрахунків між сторонами не вказаний договір № 26-06/1 від 07.05.2013р. як підстава для виконання робіт, проведення оплати робіт, складання акту взаєморозрахунків. Про укладання між сторонами у справі договору № 26-06/1 від 07.05.2013р. та про виконання відповідачем вказаних у п'яти актах приймання виконаних робіт форми КБ-2в від травня 2013 року на загальну суму 20 292,30 грн., саме, на підставі (на виконання цього договору) не вказано й Державною фінансовою інспекцією у Херсонській області у складеній 20.03.2015р. цією інспекцією довідці за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності позивача.

Водночас суд констатує про те, що первинними документами, а саме, актами приймання виконаних робіт №/№ 1,2,3,5,6 форми КБ-2в від травня 2013 року на загальну суму 20 292,30 грн., з складеними до цих актів довідками про вартість виконаних будівельних робіт, підтверджується факт виконання вказаних робіт відповідачем за замовленням позивача. Про виконання відповідачем таких робіт, саме, за замовленням позивача вказано й Державною фінансовою інспекцією у Херсонській області у складеній 20.03.2015р. цією інспекцією довідці за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності позивача. Цей факт не заперечується представниками Державної фінансової інспекції у Херсонській області при розгляді судом даної справи.

Також, у зазначеній довідці від 20.03.2015р. Державною фінансовою інспекцією у Херсонській області не вказано про те, що підписання позивачем актів приймання виконаних робіт №/№ 1,2,3,5,6 форми КБ-2в від травня 2013 року на загальну суму 20292,30 грн., призвело до нецільового використання позивачем бюджетних коштів.

За вказаних фактичних обставин та на підставі наведених правових норм суд дійшов висновку про те, що між позивачем та відповідачем був укладений у спрощений спосіб договір підряду, предметом якого було оплатне виконання відповідачем за замовленням позивача вказаних у актах приймання виконаних робіт №/№ 1,2,3,5,6 форми КБ-2в від травня 2013 року робіт з ліквідації ямковості асфальтового покриття залізничних переїздів позивача, на загальну суму 20 292,30 грн. Оплату вказаних робіт, у тому числі, й сплату на користь відповідача спірних 4 665,00 грн., було здійснено позивачем, саме, на виконання умов цього договору підряду.

Суд констатує про те, що для правильного вирішення даної судової справи не є визначальним (принциповим) спосіб укладання між позивачем та відповідачем договору підряду, предметом якого було оплатне виконання відповідачем за замовленням позивача вказаних робіт, й, відповідно, форма такого договору. Визначальним (принциповим) у даному випадку є, власне, факт наявності між сторонами у справі договірних відносин за договором підряду та факт сплати позивачем на користь відповідача 20 292,30 грн., у тому числі, й сплати спірних 4 665,00 грн., на виконання договірних зобов'язань позивача перед відповідачем.

Загальні підстави для виникнення зобовязання у звязку із набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Вказана норма закону застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

З аналізу положень ст. 1212 Цивільного кодексу України слідує, що дану норму може бути застосовано лише у випадку, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших спеціальних способів захисту. Договірний характер відносин (набуття спірних майна (коштів) внаслідок зобов'язальних відносин) виключає можливість застосування ст. 1212 Цивільного Кодексу України та повернення майна на підставі цієї правової норми, саме, як безпідставно набутого майна.

Відповідно до ст.82 ГПК України суд при застосуванні правової норми до спірних правовідносин враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.1 та 2 ч.1 ст.11116 цього Кодексу.

Наведений висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову узгоджується з правовою позицією щодо застосування ст. 1212 Цивільного кодексу України, яку вказано у постановах Верховного Суду України від 02.09.2014р. №3-64гс14, від 14.10.2014р. № 3-129гс14, від 25.02.2015р. № 3-11гс15, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішень у справах, відповідно, № 910/1620/13, №922/1136/13, № 910/1913/14 з підстав, передбачених п. 1 та 2 ч.1 ст.11116 ГПК України.

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм позовні вимоги не підлягають задоволенню. У задоволенні позовних вимог про стягнення 4 665,00 грн. на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, як безпідставно набутого відповідачем майна, має бути відмовлено в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку із відмовою в повному обсязі у задоволенні позову, судовий збір повністю, тобто, у сумі 1 218,00 грн., має бути покладений на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Повне рішення складено 21.12.2015р.

Суддя К.В. Соловйов