УХВАЛА

24.12.2015Справа № 910/32187/15

За заявою Асоціації «Дім авторів музики в Україні»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Музична Видавнича Група»

про вжиття запобіжних заходів

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від Асоціації «Дім авторів музики в Україні»: Іванів О.О. представник за довіреністю № б/н від 26.08.15.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Музична Видавнича Група»: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва через відділ діловодства надійшла заява Асоціації «Дім авторів музики в Україні» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Музична Видавнича Група» про вжиття запобіжних заходів шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Музична Видавнича Група» на загальну суму 435 382,49 грн., що знаходяться на розрахунковому рахунку 8700 в АТ «УкрСибБанк» в м. Харкові, МФО 351005, а також на інших банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Музична Видавнича Група».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.15. розгляд заяви призначено на 24.12.15.

В судовому засіданні 24.12.15. представник Асоціації «Дім авторів музики в Україні» підтримав заяву про вжиття запобіжних заходів.

Розглянувши подану Асоціацією «Дім авторів музики в Україні» заяву про вжиття запобіжних заходів, суд дійшов висновку, що вказана заява задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи подану заяву Асоціація «Дім авторів музики в Україні» вказує на те, що у подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська Музична Видавнича Група» може вчинити дії спрямовані не невиконання рішення шляхом переведення на іншу юридичну особу усієї своєї діяльності з одночасним обнулінням свого майнового стану та перекриттям надходження коштів на свої банківські рахунки.

Відповідно до ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України, особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття запобіжних заходів до подання позову.

Згідно із ст. 43-2 Господарського процесуального кодексу України, запобіжні заходи включають: витребування доказів; огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов'язані з порушенням прав; накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб.

Таким чином, запобіжні заходи забезпечують вимогу, яка ще не оформлена у вигляді позову, та надають додаткову гарантію збереження доказів чи запобігання порушення права.

Вирішуючи питання про необхідність вжиття запобіжних заходів, господарський суд повинен встановити підстави вжиття запобіжних заходів, а саме: обставини, які викликають у заявника побоювання, що подача потрібних для нього доказів стане згодом неможливою чи утрудненою; обставини, які підтверджують порушення прав заявника, або його уявлення про загрозу порушення цих прав та реальність такої загрози. При цьому заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову.

Заявник має подати докази, достатні для впевненості в тому, що його право порушується або невідворотно буде порушено.

Вказуючи на обставини, якими обґрунтовується необхідність вжиття запобіжних заходів, заявник повинен зазначити підстави вжиття запобіжних заходів, тобто обставини, які підтверджують порушення прав заявника або його уявлення про загрозу порушення цих прав і реальність такої загрози.

Як передбачено ч. 3 ст. 43-3 Господарського процесуального кодексу України після подання заявником позовної заяви запобіжні заходи діють як заходи забезпечення позову, тобто застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду та задоволення законних вимог позивача.

Отже, при вжитті запобіжних заходів суд повинен з'ясувати наявність зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Крім того, у вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника;

- забезпечення збалансованості інтересів заявника і особи, щодо якої просять вчинити запобіжні заходи;

- наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і можливим предметом позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43 3 ГПК;

- імовірності настання обставин, зазначених у статті 43 1 ГПК;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб (п. 15 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 17.10.12. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності»).

Заявник повинен обґрунтувати підстави для вжиття запобіжних заходів поданням відповідних доказів з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 Господарського процесуального кодексу України.

Статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Саме лише посилання заявника на те, що невжиття запобіжних заходів може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких запобіжних заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття запобіжних заходів (необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову) не може бути підставою для винесення ухвали про накладення запобіжних заходів.

Заявником не подано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач у майбутньому буде ухилятись від виконання рішення суду.

Отже, підстави викладені заявником в заяві про вжиття запобіжних заходів не є підставами в розумінні ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не доводять наявність фактичних обставин, які б обґрунтовували необхідність вжиття запобіжних заходів.

При цьому зі змісту поданої заяви вбачається, що заявник просить застосувати запобіжні заходи у вигляді накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Музична Видавнича Група».

Проте, пунктом 3 статті 43-2 Господарського процесуального кодексу України передбачено в якості виду запобіжного заходу накладення арешту на майно, без зазначення про накладення арешту на грошові суми, як те унормовано у частині 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України, що виключає їх (грошові суми) з об'єктів арешту у випадку вжиття запобіжних заходів до подання позову в розумінні цього Кодексу. (На вказаному наголошено в постанові Вищого господарського суду України від 22.07.14. у справі № 910/9767/14).

З огляду на все викладене вище в сукупності, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 43-1, 43-2, 43-3, 43-4 та ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

У Х В А Л И В:

Відмовити Асоціації «Дім авторів музики в Україні» в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

Суддя Т.М. Ващенко