ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18.12.2015 Справа № 908/6115/15

Суддя Смірнов О.Г., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРДА», м. Дніпропетровськ

та до відповідача-2: ОСОБА_1, м. Запоріжжя

про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення штрафу у сумі 14061, 64 грн. та повернення майна.

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРДА» та до ОСОБА_1 про:

- розірвання договору купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва шляхом продажу на аукціоні від 18.09.2006 року за № 1057, укладеного між Регіональним відділенням ФДМУ по Запорізькій області та ОСОБА_1;

- стягнення з ОСОБА_1 штрафу за невиконання умов договору купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва шляхом продажу на аукціоні від 18.09.2006 року за № 1057 у сумі 14061, 64 грн;

- повернення обєкта нерухомого майна (реєстраційний номер 01) незавершену будівництвом будівлю (Літ.-А), яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сергія Тюленіна, 11а, від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРДА» (, м. Дніпропетровськ, вул. Ливарна, 11) до державної власності в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 50, ).

При цьому позивач в порядку ст.ст. 38, 66, 67 ГПК України просить суд:

1. Забезпечити позов шляхом накладення арешту на обєкт нерухомого майна (реєстраційний номер 01) незавершену будівництвом будівлю (Літ.-А), яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сергія Тюленіна, 11а, та заборонити ТОВ «ЕРДА» () або будь-яким іншим особам у будь-який спосіб відчужувати зазначене спірне майно;

2. Витребувати у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 7, приміщення 1) інформацію та документи на підставі яких було зареєстровано право власності на зазначене спірне майно.

Разом з тим, позивач в позовній заяві просить суд відстрочити сплату ним судового збору, посилаючись на те, що Регіональне відділення ФДМУ по Запорізькій області є бюджетною установою, яка фінансується за рахунок Державного бюджету і має право використовувати кошти лише за цільовим призначенням. Поряд з тим, вказує, що на теперішній час його підприємству не виділено достатньо фінансування на оплату судового збору за подання позовної заяви у встановленому Законом України Про судовий збір розмірі.

За наслідками розгляду зазначеного клопотання про відстрочення у сплаті судового збору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення у звязку із наступним, зокрема:

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Пунктом 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України № 7 від 21.02.13 р. встановлено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Так, на підтвердження зазначених у клопотанні обставин заявник надає суду копію листа Управління державної казначейської служби у м. Запоріжжі Запорізької області № 06/08.1/306-3444 від 23.11.2015 року, в якому зазначено, що залишок відкритих асигнувань на рахунку 0444 по КЕКВ 2800 станом на 19.11.2015 року відсутній. При цьому заявник зазначає, що на теперішній час Регіональному відділенню ФДМУ по Запорізькій області не виділено фінансування на оплату судового збору.

Однак, наведені позивачем обставини щодо відсутності фінансування Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області на оплату судового збору, а також посилання позивача на інформацію про грошові кошти та залишок відкритих асигнувань, не може вважатися безумовною підставою саме для звільнення його від сплати судового збору, а відсутність бюджетних асигнувань не позбавляє Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області від обовязку виконання вимог процесуального закону.

Слід зазначити, що доказом існування тяжкого фінансового стану є офіційна фінансова звітність (баланс, звіт про фінансові результати). Проте, заявником таких доказів до суду не надано, а також не доведено належними та допустимими доказами існування тяжкого фінансового стану Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області.

При цьому, заявником у клопотанні про відстрочення сплати судового збору не наведено доводів та не подано доказів на підтвердження того, що видатки на сплату судового збору Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області. збільшаться протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду спору і він зможе сплатити судовий збір у встановленому розмірі.

Таким чином, наведені обставини щодо відсутності бюджетного фінансування для сплати судового збору, не є підставою для застосування ст. 8 Закону України "Про судовий збір", а саме для відстрочення сплати судового збору. При цьому, вжиття заходів в порядку ст. 8 Закону України Про судовий збір є правом суду, а не його обовязком. Аналогічна позиція викладена Вищим господарським судом України в ухвалах від 16.01.2015 року у справі № 908/4180/14 та від 04.11.2015 року у справі № 910/20108/15.

Відтак, розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суд встановив:

- позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, що є порушенням пункту 4 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються матеріали, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Положеннями ст. 4 Закону України Про судовий збір № 3674-VI від 08.07.11 р. визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Нормою Закону України Про державний бюджет на 2015 рік № 80-VIІІ від 28.12.14 р. встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі в сумі 1218,00 грн.

Згідно п. п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотків ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат, а із позовних заяв немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Пунктом 2.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 ЗУ Про судовий збір підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

При цьому п. 2.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» визначено, що якщо в позовній заяві обєднано дві або більше вимог немайнового характеру, повязаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Предметом розгляду поданого позову є розірвання договору купівлі-продажу, стягнення штрафу у сумі 14061, 64 грн. та повернення майна обєкт незавершенного будвництва професійно-технічне училище, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. 12 Квітня, який отримано ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва шляхом продажу на аукціоні від 18.09.2006 року за № 1057. Так, відповідно до п. 1.4 вказаного договору, вартість зазначеного майна становить 1406164,00 грн. Відтак, сума судового збору за розгляд останньої вимоги становить 21092,46 грн. При даному визначенні суд виходить в тому числі із наслідків вчинення дій щодо поверення нерухомого майна та їх наслідків.

Таким чином, позивачем одночасно заявлено вимоги немайнового та майнового характеру, судовий збір за якими повинен бути сплачений по кожній з заявлених вимог в сумі 23528,46 грн.(1218 грн.+ 1218 грн.+ 21092,46 грн.).

Проте, позивачем до позовної заяви не додані докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі. Суд звертає увагу заявника, що визначальним в данному випадку є факт надходження належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, що кореспонудється з приписами ст. 57 ГПК України.

При цьому норми процессуального закону, у т.ч. розділи IV, VIII, IX ГПК України та всі без виключення вказані в них вимоги до позовної заяви є обовязковими, оскільки їх обовязковість встановлена законодавцем у процесуальному законі і не може залежати від бажання особи, що звертається із позовом до суду, і положення вказаних норм ГПК України не передбачають обовязку суду порушити провадження у справі, а потім витребувати належні докази на підтвердження сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Крім того, статтею 4-2 Господарського процесуального кодексу України імперативно визначено засади рівності всіх учасників судового процесу перед законом (в т.ч. процесуальним) і судом. Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає підпункт 12 пункту D Рекомендацій Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя‚ від 14 травня 1981 року № R (81) 7. Тобто, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Пунктом 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п. 3.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК ( 1798-12) щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

За таких обставин, позовна заява підлягає поверненню без розгляду. Після усунення обставин, що зумовили повернення позовної заяви без розгляду, позивач може звернутися з нею знов у загальному порядку.

Разом з тим, суд зазначає, що у звязку з поверненням позовної заяви позивачу без розгляду, клопотання про забезпечення позову та витребування доказів судом не розглядаються.

На підставі викладеного, керуючись п. 4 ст. 63, ст. 86 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачеві - Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Запорізькій області без розгляду на адресу: 69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 50.

Додаток: позовна заява № 10-22-07633 від 14.12.15 р. на 39 арк., в тому числі оригінали: фіскальних чеків від 14.12.15 р. на 2 арк., описів вкладення від 14.12.15 р. на 2 арк., копії: наказу Фонду державного майна України № 27-р від 11.03.15 р. на 1 арк.

Суддя О.Г.Смірнов