ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015 року Справа № 904/3870/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.,

суддів: Науменка І.М., Вечірка І.О.

секретар судового засідання: Петровська А.В.,

за участю сторін:

від скаржника: ОСОБА_1, представник, довіреність №б/н від 30.04.2015 р.;

від ПАТ "ОСОБА_2 ДНІПРО": ОСОБА_3, представник, довіреність №591 від 15.10.2015 р.;

розпорядник майна: Євстаф`єва В.В., арбітражний керуючий, свідоцтво №20 від 01.02.2013р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу TANSEY HOLDINGS LIMITED на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2015р. у справі

за заявою приватного підприємства "Дніпромет", м.Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою відповідальністю "ТК МЕНОРА", м.Дніпропетровськ

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2015 р. у даній справі (суддя Примак С.А.) затверджено реєстр вимог кредиторів товариства з обмеженою відповідальністю "ТК МЕНОРА" з вимогами кредитора: 1. публічне акціонерне товариство "ОСОБА_2 Дніпро", м.Дніпропетровськ - 1218,00грн. - 1 черга задоволення; 2. приватне підприємство "Дніпромет" м.Дніпропетровськ - 461 726,64грн. - 4 черга задоволення; 6090,00 грн. - 1 черга задоволення. Окремо внесені вимоги забезпечені заставою: Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_2 Дніпро", м.Дніпропетровськ - 1249345,46грн. Зобовязано розпорядника майна арбітражного керуючого ОСОБА_4 у 10-ти денний строк після проведення попереднього засідання повідомити кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та організувати їх проведення; провести збори кредиторів 23.11.2015 р.

Не погодившись зданою ухвалою, TANSEY HOLDINGS LIMITED звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу господарського суду скасувати в частині відмови у визнання вимог Tansey Holdings Limited, визнати вимоги TANSEY HOLDINGS LIMITED на суму 87 686 424,48 грн., включити до реєстру вимог кредиторів товариства з обмеженою відповідальністю "ТК МЕНОРА" вимоги Tansey Holdings Limited у сумі 87 686 424,48 грн. та вимоги, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство у сумі 1 218,00 грн.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не було розглянуто подане ним клопотання, щодо застосування положень Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, чим було позбавлено TANSEY HOLDINGS LIMITED права на участь в судових засіданнях з метою захисту своїх прав.

На думку скаржника, судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги надані ним, в підтвердження вимог, копії договору позики № 12/08 від 12.12.2008 р., заяви про підтвердження заборгованості від 26.05.2015 р. та договору поруки від 12.12.2008 р.

У відзиві на апеляційну скаргу публічне акціонерне товариство "ОСОБА_2 Дніпро" просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу господарського суду залишити без змін.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з урахуванням наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2015 р. заяву приватного підприємства "Дніпромет" про порушення провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "ТК МЕНОРА".

Ухвалою господарського суду від 19.05.2015 р. порушено провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "ТК МЕНОРА"; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто п'ятнадцять календарних днів до 11.09.15 р. Розпорядником майна призначено ОСОБА_4. Призначено попереднє засідання суду на 16.07.2015 р.

19.05.2015 р. з метою виявлення кредиторів банкрута, господарським судом на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет за № 18184 оприлюднено повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "ТК МЕНОРА".

Після публікації повідомлення з заявами про визнання грошових вимог до банкрута звернулись публічне акціонерне товариство "ОСОБА_2 Дніпро", м.Дніпропетровськ; TANSEY HOLDINGS LIMITED та Лівобережна об'єднана державна податкова інспекція м.Дніпропетровська.

01.07.2015 р. розпорядник майна подав до господарського суду реєстр вимог кредиторів, з вимогами наступних кредиторів: 1. публічне акціонерне товариство "ОСОБА_2 Дніпро", м.Дніпропетровськ - 19 077 808,84грн. - 1 черга задоволення; 1 218,00грн. - 1 черга задоволення; 2. приватне підприємство "Дніпромет" м.Дніпропетровськ - 461 726,64 грн. - 4 черга задоволення; 6 090,00грн. - 1 черга задоволення; 3. TANSEY HOLDINGS LIMITED - 87 686 424,48грн. - 4 черга задоволення; 1218,00грн. - 1 черга задоволення.

06.08.2015 р. ухвалою господарського суду продовжено процедуру розпорядження майном та повноваження розпорядника майна ОСОБА_4 до 11.11.15 р.

28.09.2015 р. до господарського суду від розпорядника майна надійшов уточнений реєстр вимог кредиторів.

Відповідно до п. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобовязані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Згідно з п. 4 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

За п. 5 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", розпорядник майна боржника не пізніше ніж на десятий день з дня, наступного після закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку, з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення в поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторами.

За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду.

У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги.

Ухвала є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).

Вирішуючи питання про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в частині грошових вимог TANSEY HOLDINGS LIMITED на загальну суму 87687642,48 грн., колегія суддів враховує таке.

12.12.2008 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "ТК МЕНОРА" (боржник/поручитель) та TANSEY HOLDINGS LIMITED (кредитор) було укладено договір поруки (договір), за умовами якого, поручитель поручається перед кредитором за виконання боржник - Ristipo LTD (боржник за основним договором), грошового зобов'язання за договором LOANAGREEMENT №12/08 від 12.12.2008р. (основний договір), по поверненню позики в розмірі 4 200 000,00 доларів США, а також штрафних санкцій, передбачених основним договором.

Згідно п. 1.1 договору №12/08 від 12.12.2008 р. кредитор зобов'язується надати позичальнику безпроцентну позику, на цілі інвестиційного проекту на суму 4200000,00 доларів США.

Відповідно до п. 2.1. позика зазначена в п. 1.1. договору буде надаватись окремими траншами, розмір та строки надання яких будуть визначатись позичальником.

Пунктом 2.2. договору сторони погодили, що кожен транш перераховується платіжним дорученням в доларах США або Євро.

За п. 2.3. договору датою надання позики або будь-якої її частини вважається день перерахування кредитором грошових коштів на банківський рахунок позичальника.

Згідно п. 2.4 договору позика, отримана позичальником за цим договором, повинна бути повернена кредитору до 01.10.2014 р.

На час прийняття судом першої інстанції оскаржуваної ухвали TANSEY HOLDINGS LIMITED не було надано належних доказів в підтвердження надання Ristipo LTD грошових коштів у розмірі 4 200 000,00 доларів США, відповідно до умов договору №12/08 від 12.12.2008 р.

Отже, вимоги TANSEY HOLDINGS LIMITED не підтверджені належними доказами, а тому місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відхилення вимог TANSEY HOLDINGS LIMITED у повному обсязі.

Колегія суддів не приймає до уваги надані скаржником суду апеляційної інстанції додаткові докази, зокрема, копії претензій (вимог) від 11.02.2015 р. № 11/02-1 та від 25.03.2015р. № 25/03-1, копії виписок банку, офіційний переклад виписки банку, з урахуванням наступного.

Пунктом 9 Постанови Пленум Вищого господарського суду України, від 17.05.2011 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 101 ГПК апеляційний суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Згідно п.2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Як вбачається з матеріалів грошових вимог з заявою про визнання кредиторських вимог TANSEY HOLDINGS LIMITED звернулось до господарського суду 16.06.2015 р., оскаржувана ухвала була прийнята судом першої інстанції 17.11.2015 р.

Колегія суддів вважає, що скаржник належним чином не обґрунтував неможливість подання додаткових доказів суду першої інстанції протягом 5 місяців, з причин, що не залежали від нього, а також доказів звернення до господарського суду з клопотанням про витребування додаткових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 ГПК України якщо в міжнародних договорах України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

19.10.2000 р. Верховною Радою України прийнято Закон України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах".

Згідно ст.ст. 1, 3 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, її норми застосовуються у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном. Орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої держави, направляють центральному органу запитуваної держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей.

В силу застережень, викладених у Законі України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" та ст. 15 Конвенції, якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з'явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що: документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території; документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Суддя незалежно від положень частини першої статті 15 Конвенції може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією; з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців; не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

TANSEY HOLDINGS LIMITED неодноразово повідомлялось судом першої інстанції про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення (а.с.120,121).

Крім того, в судовому засіданні під час прийняття оскаржуваної ухвали був присутній представник TANSEY HOLDINGS LIMITED ОСОБА_1, повноваження якої підтверджені довіреністю, оформленою згідно зі ст. 3 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів (Гаага, 1961), до якої України приєдналася 10.01.2002 р. та яка набула чинності для України 22.12.2003 р.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом було дотримано вимоги Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, а тому TANSEY HOLDINGS LIMITED не було позбавлено права на участь в судових засіданнях з метою захисту своїх прав.

Відповідно до абз.2 п.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 6 "Про судове рішення" у резолютивній частині рішення має бути остаточна відповідь щодо усіх вимог, які були предметом судового розгляду.

Дійшовши висновку відхилити вимоги TANSEY HOLDINGS LIMITED до боржника у розмірі 87 687 642,48 грн., господарський суд не зазначив про це в резолютивній частині оскаржуваної ухвали.

Таким чином, резолютивна частина ухвали господарського суду підлягає доповненню, відповідно до якого слід відхилити вимоги TANSEY HOLDINGS LIMITED на загальну суму 87 687 642,48 грн.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні апеляційної скарги TANSEY HOLDINGS LIMITED відмовити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2015 р. у справі №904/3870/13 змінити, доповнивши резолютивну частину наступним абзацем: "Відхилити вимоги Tansey Holdings Limited на загальну суму 87 687 642,48 грн.".

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом 20 днів.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді І.М.Науменко

ОСОБА_5