РІШЕННЯ

24 грудня 2015 року Справа № 913/919/15

Провадження №17/913/919/15

За позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Комунального теплопостачаючого підприємства Алчевськтепло-комуненерго, м. Алчевськ Луганської області

про стягнення 17237892,81 грн.

Суддя Фонова О.С.

У засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_1, представник за довіреністю №14-88 від 18.04.2014;

від відповідача - представник не прибув.

Суть спору: позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 13/3430-БО-20 від 28.12.2012 у сумі 13650354,26 грн., пені у сумі 1423365,72 грн., 3% річних у сумі 453006,69 грн. та інфляційних втрат у сумі 1711166,14 грн.

Позивачем в судовому засіданні 24.12.2015 було подано уточнений розрахунок інфляційних нарахувань, згідно якого до стягнення підлягають інфляційні нарахування в сумі 2068915,01 грн.

Водночас, оскільки позивачем не подано заяви про збільшення позовних вимог, суд розглядає раніше заявлену суму втрат від інфляції з урахуванням нового розрахунку.

Відповідно до даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 24.12.2015 місцезнаходженням відповідача є: Луганська область, місто Алчевськ, вул. Леніна, буд. 126.

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи-підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ст.17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців).

Згідно з ст.18 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 15.05.2003 №755-IV якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно інформації, розміщеній на сайті даного підприємства, Українське державне підприємство поштового звязку «Укрпошта», повідомляє, що відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (зі змінами), органи поштового зв'язку тимчасово не здійснюють пересилання поштових відправлень, зокрема до м. Алчевська.

За таких обставин, у відповідності до розяснень, наданих Вищим господарським судом України в інформаційних листах від 05.06.2014 № 01-06/745/2014 «Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», від 12.09.2014 №01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» (із відповідними змінами), з метою належного інформування відповідача як учасника судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, судом розміщувались оголошення про час і місце судових засідань на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет, про що свідчать роздруковані сторінки із сайту.

Водночас, відповідач витребувані судом документи не надав, явку повноважних та компетентних представників у судові засідання 29.10.2015, 16.11.2015, 03.12.2015, 14.12.2015 та 24.12.2015 не забезпечив. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

З огляду на вищевказане, відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши обставини справи, витребувані судом та надані позивачем докази на підтвердження своїх доводів, заслухавши пояснення представника позивача, що були присутніми у судовому засіданні, суд

в с т а н о в и в:

Між Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (позивач у справі), як Продавцем, та Комунальним теплопостачаючим підприємством Алчевськтеплокомуненерго (відповідач у справі), як Покупцем, був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 13/3430-БО-20 від 28.12.2012 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Продавець зобовязується передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України Про засади функціонування ринку природного газу, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах Договору.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що Продавець передає Покупцеві з 01.01.2013 по 31.12.2013 газ обсягом до 8685 тис. куб. м.

Згідно пункту 1 Додаткової угоди № 3 від 04.11.2013 Продавець передає Покупцеві з 01.01.2013 по 31.12.2013 газ обсягом до 6924,925 тис. куб. м.

Як зазначено у п. 3.3 Договору, приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Відповідно до п. 3.4 Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобовязується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газорозподільного (газотранспортного) підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути Покупцеві та газорозподільному (газотранспортному) підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Згідно пункту 5.2 Договору, ціна склала за 1000 куб.м. газу 4661,74 грн. з ПДВ. Пізніше було укладено додаткову угоду № 1 від 04.10.2013, згідно якої ціна за 1000 куб.м. газу склала: 4588,54 грн. з ПДВ з 01.07.2013.

Згідно з п. 6.1. Договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяці, наступного за місяцем поставки газу.

Також згідно п. 7.2 Договору, у разі невиконання Покупцем умов п. 6.1 Договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів за наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем п. 6.1 Договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Сторони погодили у п. 9.3. Договору, що строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені відсоткових річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

Відповідно до пункту 11 Договору, він набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2013, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що здійснив передачу газу на загальну суму 26007137,90 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу за період з січня по квітень 2013 року та з жовтня по грудень 2013 року, підписаними обома сторонами та скріпленими їх печатками.

В порушення умов Договору відповідач свої зобовязання, щодо оплати газу, виконав частково, сплативши 12356783,64 грн., у звязку з чим позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості у сумі 13650354,26 грн.

Також позивач, у звязку з порушенням строків оплати просить стягнути з відповідача пеню у сумі 1423365,72 грн., 3% річних у сумі 453006,69 грн. та інфляційні втрати у сумі 1711166,14 грн.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи позивача та відповідача, надані ними докази, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) одностороння відмова від зобовязання не допускається, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

загальну суму 26007137,90 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу за період з січня по квітень 2013 року та з жовтня по грудень 2013 року, підписаними обома сторонами та скріпленими їх печатками.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами Договору позивач поставив відповідачу за період з січня по квітень 2013 року та з жовтня по грудень 2013 року , природний газ на суму 26007137,90 грн., що підтверджується актами приймання передачі природного газу від 30.09.2013 (за газ, поставлений у січні-квітні 2013 року), 31.10.2013, 30.11.2013, 31.12.2014. Відповідач зобовязання з оплати поставленого природного газу виконав частково в сумі 12356783,64 грн., решту боргу не сплатив. Залишилась несплаченою заборгованість за використаний природний газ у березні, квітні, жовтні-грудні 2013 року, яка складає 13650354,26 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с.25-31).

Вказаний борг підтверджується належними доказами, є обґрунтованим, таким, що не спростований відповідачем, а тому підлягає до стягнення в повному обсязі.

У звязку з порушенням строків з оплати отриманого газу позивачем заявлено до стягнення пеню, нараховану на суму заборгованості за природний газ, поставлений в січні-квітні, жовтні-грудні 2013 року, в сумі 1423365,72 грн., 3% річних, нараховані на суму заборгованості за природний газ, поставлений в січні квітні, жовтні-грудні 2013 року в сумі 453006,69 грн., втрати від інфляції, нараховані на суму заборгованості за природний газ, поставлений в січні квітні, жовтні-грудні 2013 року, в сумі 171116,14 грн. (а.с.27-31).

Позивачем в судовому засіданні 24.12.2015 було подано уточнений розрахунок інфляційних нарахувань, згідно якого до стягнення підлягають інфляційні нарахування в сумі 2068915,01 грн.

Водночас, оскільки позивачем не подано заяви про збільшення позовних вимог, суд розглядає раніше заявлену суму втрат від інфляції з урахуванням нового розрахунку.

Зокрема, позивач заявляє до стягнення пеню, нараховану на суму заборгованості за природний газ, поставлений у січні 2013 року, за період з 14.02.2013 по 11.04.2013 в сумі 71175,86 грн., 3% річних, нараховані на суму заборгованості за природний газ, поставлений у січні 2013 року, за період з 14.02.2013 по 11.04.2013 в сумі 14235,17 грн.

Пеню, нараховану на суму заборгованості за природний газ, поставлений у лютому 2013 року, за період з 14.03.2013 по 13.09.2013 в сумі 113933,66 грн., 3% річних, нараховані на суму заборгованості за природний газ, поставлений у лютому 2013 року, за період з 14.03.2013 по 20.12.2013 в сумі 28819,71 грн., втрати від інфляції, нараховані на суму заборгованості за природний газ, поставлений у лютому 2013 року, за період з квітня по грудень 2013 року в сумі 16918,45 грн.

Пеню, нараховану на суму заборгованості за природний газ, поставлений у березні 2013 року, за період з 14.04.2013 по 25.08.2014 в сумі 329845,34 грн., 3% річних, нараховані на суму заборгованості за природний газ, поставлений у березні 2013 року, за період з 14.04.2013 по 25.08.2014 в сумі 135671,22 грн., втрати від інфляції, нараховані на суму заборгованості за природний газ, поставлений у березні 2013 року, за період з травня 2013 року по липень 2014 року в сумі 586514,18 грн.

Пеню, нараховану на суму заборгованості за природний газ, поставлений у квітні 2013 року, за період з 14.05.2013 по 13.11.2014 в сумі 105452,23 грн., 3% річних, нараховані на суму заборгованості за природний газ, поставлений у квітні 2013 року, за період з 14.05.2013 по 25.08.2014 в сумі 59112,07 грн., втрати від інфляції, нараховані на суму заборгованості за природний газ, поставлений у квітні 2013 року, за період з червня 2013 року по липень 2014 року в сумі 189298,16 грн.

Пеню, нараховану на суму заборгованості за природний газ, поставлений у жовтні 2013 року, за період з 14.11.2013 по 13.05.2014 в сумі 159640,91 грн., 3% річних, нараховані на суму заборгованості за природний газ, поставлений у жовтні 2013 року, за період з 14.11.2013 по 25.08.2014 в сумі 54013,84 грн., втрати від інфляції, нараховані на суму заборгованості за природний газ, поставлений у жовтні 2013 року, за період з грудня 2013 року по липень 2014 року в сумі 289922,09 грн.

Пеню, нараховану на суму заборгованості за природний газ, поставлений у листопаді 2013 року, за період з 14.12.2013 по 13.06.2014 в сумі 242454,30 грн., 3% річних, нараховані на суму заборгованості за природний газ, поставлений у листопаді 2013 року, за період з 14.12.2013 по 25.08.2014 в сумі 68040,18 грн., втрати від інфляції, нараховані на суму заборгованості за природний газ, поставлений у листопаді 2013 року, за період з січня 2014 року по липень 2014 року в сумі 389993,22 грн.

Пеню, нараховану на суму заборгованості за природний газ, поставлений у грудні 2013 року, за період з 14.01.2014 по 13.07.2014 в сумі 400863,42 грн., 3% річних, нараховані на суму заборгованості за природний газ, поставлений у грудні 2013 року, за період з 14.01.2014 по 25.08.2014 в сумі 93114,49 грн., втрати від інфляції, нараховані на суму заборгованості за природний газ, поставлений у грудні 2013 року, за період з лютого 2014 року по липень 2014 року в сумі 596268,91 грн.

Вказані вимоги про стягнення пені до задоволення підлягають частково з огляду на наступне.

Кінцевою датою розрахунку по кожному з періодів прострочення при часткових оплатах по розрахунках січня-березня 2013 року, є дата остаточної оплати боргу, а оскільки дата оплати не входить до періоду прострочення, то всі періоди нарахування з урахуванням часткових оплат корегуються на цей день і сума пені, яка підлягає стягненню за зобовязаннями січня 2013 року складає 69169,18 грн., за зобовязаннями лютого 2014 року складає 112177,81 грн., за зобовязаннями березня 2014 року складає 327910,39 грн.

Решта періодів пені, нарахованих за зобовязаннями квітня, жовтня-грудня 2013 року, де не було жодних оплат, обрахована вірно.

З огляду на зазначене, до стягнення підлягають пеня в сумі 1417668,24 грн. В решті пені в сумі 5697,48 грн. слід відмовити.

Позивач також просить стягнути 3% річних у сумі 453006,69 грн., нараховані на зобовязання з січня 2014 року по грудень 2014 року, згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.9-15).

Відповідно до пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлено договором або законом.

Стосовно розрахунку 3% річних суд зазначає про його часткову помилковість, оскільки кінцевою датою розрахунку по кожному з періодів прострочення при часткових оплатах по розрахунках січня-березня 2013 року, є дата остаточної оплати боргу, а оскільки дата оплати не входить до періоду прострочення, то всі періоди нарахування з урахуванням часткових оплат корегуються на цей день і сума 3% річних, яка підлягає стягненню за зобовязаннями січня 2013 року складає 13739,89 грн., за зобовязаннями лютого 2014 року складає 28456,58 грн., за зобовязаннями березня 2014 року складає 135284,23 грн.

Решта періодів 3% річних, нарахованих за зобовязаннями квітня, жовтня-грудня 2014 року, де не було жодних оплат, обрахована вірно.

З огляду на зазначене, до стягнення підлягають 3% річних в сумі 451761,28 грн. В решті 3% річних в сумі 1245,41 грн. слід відмовити.

Крім того, у звязку з порушенням строків з оплати отриманого газу у період з січня 2014 року по грудень 2014 газу, позивачем заявлено до стягнення інфляційні нарахування в сумі 1711166,14 грн., що нараховані на зобовязання з лютого по квітень, жовтня по грудень 2014 року за періоди, згідно наданих позивачем до позову та уточненого розрахунків.

Зокрема, позивач заявляє до стягнення втрати від інфляції, нараховані на суму заборгованості за природний газ, поставлений у лютому 2013 року, за період з квітня 2013 року по грудень 2013 року в сумі 16918,45 грн.;

- втрати від інфляції, нараховані на суму заборгованості за природний газ, поставлений у березні 2013 року, за період з травня 2013 року по липень 2014 року в сумі 586514,18 грн.

- втрати від інфляції, нараховані на суму заборгованості за природний газ, поставлений у квітні 2013 року, за період з червня 2013 року по липень 2014 року в сумі 189298,16 грн.

- втрати від інфляції, нараховані на суму заборгованості за природний газ, поставлений у жовтні 2013 року, за період з грудня 2013 року по липень 2014 року в сумі 289922,09 грн.

- втрати від інфляції, нараховані на суму заборгованості за природний газ, поставлений у листопаді 2013 року, за період з січня 2014 року по липень 2014 року в сумі 389993,22 грн.

- втрати від інфляції, нараховані на суму заборгованості за природний газ, поставлений у грудні 2013 року, за період з лютого 2014 року по липень 2014 року в сумі 596268,91 грн.

Позивачем в судовому засіданні 24.12.2015 було подано уточнений розрахунок інфляційних нарахувань, згідно якого до стягнення підлягають інфляційні нарахування в сумі 2068915,01 грн.

Водночас, оскільки позивачем не подано заяви про збільшення позовних вимог, суд розглядає раніше заявлену суму втрат від інфляції з урахуванням періодів нового розрахунку.

Стосовно інфляційних нарахувань, заявлених позивачем до стягнення, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Державною службою статистики України і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочення платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як зазначено у п. 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З наданого до позову розрахунку вбачається, що індекс інфляції застосовувався до суми боргу, що існувала на початок місяця без врахування часткових оплат за період існування боргу з лютого по квітень 2013 року Такий алгоритм розрахунку суперечить вищевказаному порядку визначення втрат від інфляції.

Позивачем в розрахунку втрат від інфляції по кожному місяцю було взято суму боргу на початок місяця, а не на кінець місяця, як зазначено вище, проте позивачем в уточненому розрахунку було враховано, що початок періоду прострочення слід починати з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, відповідно до приписів п.3.2 вищевказаної постанови Пленуму ВГСУ.

Згідно розрахунку суду інфляційні нарахування на борг за лютий 2013 року складають -625,87 грн., а за березень 2013 року складають 193915,60 грн.

Втрати від інфляції на борг за квітень, жовтень-грудень 2013 року обраховані позивачем в уточненому розрахунку вірно.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, до всього стягнення підлягають інфляційні нарахування в сумі 1658772,11 грн. В решті слід відмовити.

З урахуванням викладеного, задоволенню підлягають позовні вимоги про стягнення боргу в сумі 13650354,26 грн., пеню в сумі 1417668,24 грн., 3% річних у сумі 451761,28 грн., інфляційні нарахування в сумі 1658772,11 грн. В решті позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати покладаються на сторін пропорційно задоволених позовних вимог, на підставі статті 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального теплопостачаючого підприємства Алчевськтеплокомуненерго, Луганська область, м. Алчевськ, вул. Леніна, буд. 126, ідентифікаційний код 02132266, на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720, борг в сумі 13650354,26 грн., пеню в сумі 1417668,24 грн., 3% річних у сумі 451761,28 грн., інфляційні нарахування в сумі 1658772,11 грн., судовий збір в сумі 182071,10 грн., видати наказ.

3. В решті позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено: 28.12.2015.

Суддя О.С. Фонова