ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2015 р.Справа № 915/1611/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого Діброви Г.І.

Суддів Принцевської Н.М., Ліпчанської Н.В.

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю б/н від 27.01.2015 року;

від відповідача 1 ОСОБА_2 за довіреністю б/н від 16.12.2015 року;

від відповідача 2 не зявився.

Розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, м. Київ в особі філії „Дельта-лоцман Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, м. Миколаїв

на рішення господарського суду Миколаївської області від 29.09.2015 року

по справі № 915/1611/15

за позовом Публічного акціонерного товариства „Чорноморський суднобудівний завод, м. Миколаїв

до відповідачів: 1) Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, м.Київ в особі філії „Дельта-лоцман Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, м. Миколаїв

2) Публічного акціонерного товариства „ЮНЕКС БАНК, м. Київ

про розірвання договору та припинення дії банківської гарантії.

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство „Чорноморський суднобудівний завод, м. Миколаїв звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, м. Київ в особі філії „Дельта-лоцман Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, м.Миколаїв та до Публічного акціонерного товариства „ЮНЕКС БАНК, м.Київ, в якій просило суд прийняти рішення про розірвання договору від 02.08.2012 року №245/В-12 щодо надання послуг з ремонту землесоса Тилигульський у звязку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, на підставі частини 2 статті 652 Цивільного кодексу України, а також припинити дію Банківської гарантії від 26.07.2012 року №0.81.0712. ЮО_К (у новій редакції від 07.04.2015 року).

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 29.09.2015 року у справі №915/1611/15 (суддя Василяка К.Л.) позов задоволено в повному обсязі, розірвано договір від 02.08.2012 року №245/В-12 щодо надання послуг з ремонту землесоса Тилигульський у звязку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, припинено дію Банківської гарантії від 26.07.2012 року №0.81.0712. ЮО_К (у новій редакції від 07.04.2015 року).

Державне підприємство „Адміністрація морських портів України, м.Київ в особі філії „Дельта-лоцман Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, м. Миколаїв з рішенням суду не погодилось, тому звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 29.09.2015 року у справі №915/1611/15 і прийняти нове рішення, яким відмовити Публічному акціонерному товариству „Чорноморський суднобудівний завод, м. Миколаїв у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків місцевого господарського суду обставинам справи.

Апеляційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду колегією Одеського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів Журавльова О.О., Ліпчанської Н.В.

У зв'язку зі звільненням судді-учасника колегії ОСОБА_3, було проведено автоматичну зміну суддів, внаслідок якої для розгляду справи було сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів Принцевської Н.М., Ліпчанської Н.В.

До Одеського апеляційного господарського суду 16.11.2015 року від Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, м. Київ в особі філії „Дельта-лоцман Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, м. Миколаїв надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги. Водночас в даних поясненнях скаржник просить приєднати до матеріалів справи додаткові докази.

Судова колегія залучає додаткові пояснення до апеляційної скарги, проте відмовляє у залучені додатково наданих доказів, у звязку з недоведеністю відповідачем поважних причин неможливості подання цих документів до суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього, оскільки відповідач 1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи і не направив суду будь-яких документів поштою до першого судового засідання, а задовольняти або відхиляти клопотання про відкладення розгляду справи є субєктивним правом суду. Відмова у залученні наданих відповідачем документів повязана також з недоцільністю приєднання їх до матеріалів справи, оскільки більшість наданих документів вже міститься в матеріалах справи. У звязку з чим, документи, додані до додаткових пояснень не приймаються до розгляду та повертаються Державному підприємству „Адміністрація морських портів України, м. Київ в особі філії „Дельта-лоцман Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, м. Миколаїв.

Від позивача по справі 26.11.2015 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення господарського суду Миколаївської області від 29.09.2015 року у справі №915/1611/15 без змін. Відзив долучено до матеріалів справи.

10.12.2015 року від відповідача 1 по справі надійшли належним чином завірені копії установчих документів, які судовою колегією долучені до матеріалів справи.

Через канцелярію суду 22.12.2015 року відповідачем 1 було подано клопотання про витребування доказів та заперечення на відзив Публічного акціонерного товариства „Чорноморський суднобудівний завод, м. Миколаїв.

Заперечення на відзив судовою колегією долучено до матеріалів справи. Водночас документи, додані до заперечень, крім судової практики, яка є загальновідомою, не приймаються до матеріалів справи та підлягають поверненню відповідачу 1, оскільки в запереченнях на відзив не міститься жодного обґрунтування можливості долучення таких документів до матеріалів справи у відповідності до норм статті 101 Господарського процесуального кодексу України (є посилання на статтю 100 Господарського процесуального кодексу України, яка регулює питання відмови від апеляційної скарги).

У клопотанні про витребування доказів, Державне підприємство „Адміністрація морських портів України, м. Київ в особі філії „Дельта-лоцман державного підприємства „Адміністрація морських портів України, м. Миколаїв з посиланням на статті 33, 38 Господарського процесуального кодексу України просить суд зобовязати позивача провести спільну з відповідачем 1 інвентаризацію майна філії, зокрема: землесос «Тилигульський», устаткування, механізми та обладнання, що було демонтоване та передано Публічному акціонерному товариству „Чорноморський суднобудівний завод, м. Миколаїв в рамках виконання договору від 12.08.2012 року №245/В-12 та зобовязати позивача надати до суду для огляду оригінали інвентаризаційних описів, складених за результатами спільної інвентаризації та належним чином засвідчені копії для залучення до матеріалів справи.

Судовою колегією відхилено клопотання про витребування доказів, у звязку з недоцільністю витребування перелічених документів, виходячи з предмету та підстави позову, крім того, в клопотанні не наведено підстав у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України неможливості заявлення такого клопотання у суді першої інстанції.

В судовому засіданні, яке відкладалось на прохання відповідача для можливості врегулювати спір мирним шляхом, представники позивача та відповідача 1 підтримали свої доводи та заперечення. Представник відповідача 2 до судових засідань не зявлявся, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причину неявки суд не повідомив, своїми процесуальними правами, передбаченими статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, ніяких клопотань з цього приводу судовій колегії не надав, явка сторін ухвалами суду не була визнана обовязковою, неявка без поважних причин у судове засідання представників сторін не тягне за собою відкладення розгляду справи на інші строки, тому справу розглянуто за наявними матеріалами та поясненнями присутніх представників сторін, а повний текст постанови направляється учасникам судового процесу в установленому порядку.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для зясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі № 915/1611/15 та наданих представниками позивача та відповідача 1 пояснень.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення присутніх представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а висновок господарського суду Одеської області, викладений в рішенні, є вірним, але за мотивами, викладеними в постанові Одеського апеляційного господарського суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між Державним підприємством «Дельта-лоцман» (Замовник) та Публічним акціонерним товариством «Чорноморський суднобудівний завод» (Виконавець) було укладено Договір про надання послуг з ремонту землесоса «Тилигульський» від 02.08.2012 року №245/В-12 з додатковими угодами до нього, відповідно до умов якого Виконавець зобовязався у 2012 2013 роках надати Замовникові послуги, зазначені в пункті 1.2 цього Договору, а Замовник прийняти і оплатити такі послуги в порядку, визначеному цим Договором.

Пунктом 1.2 Договору визначено найменування послуг, а саме: послуги з ремонту землесоса «Тилигульський» на клас КМ*Л1 І А2 земснаряд відповідно до Правил огляду суден Регістром Судноплавства України з використанням матеріалів, запасних частин, комплектуючих, обладнання, агрегатів, вузлів, лакофарбних, замінюваних та витратних матеріалів тощо Виконавця.

Ціна цього Договору становить: 59 594 238 грн. 43 коп. та може бути зменшена за взаємною згодою сторін. Ціна цього Договору включає всі витрати, повязані з наданням послуг та проведенням випробувань землесоса «Тилигульський» за цим Договором. Не враховані у ціні Договору витрати, необхідні для надання послуг та проведення випробувань землесоса «Тилигульський» за цим Договором, відшкодовуються за рахунок Виконавця. Вартість додаткових послуг, не зазначених у попередній ремонтній відомості землесоса «Тилигульський», надання яких необхідне для введення його в експлуатацію, забезпечення продуктивності днопоглиблювального обладнання, що вказана в технічній документації заводу-виробника землесоса «Тилигульський», та отримання комплекту суднових документів, що засвідчують технічну здатність землесоса «Тилигульський» до плавання і дають право на його експлуатацію в повному обсязі, вважається врахованою в ціні цього Договору, оплата її Виконавцем понад ціну цього Договору не вимагається і Замовником не оплачується і не відшкодовується. Вартість наданих послуг визначається на підставі підписаної сторонами Виконавчої ремонтної відомості (пункти 3.1 3.4 Договору).

Розділом 4 Договору встановлено порядок здійснення оплати, а саме передбачено, що розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати Замовником наданих послуг шляхом:

- оплати Замовником авансу в розмірі 30 %, що становить 17 878 271 грн. 53 коп. від загальної ціни Договору протягом 10 банківських днів після отримання від Виконавця рахунку на оплату. Рахунок на оплату надається Виконавцем після отримання від Замовника письмового повідомлення про заплановану дату постановки землесоса «Тилигульський» в ремонт.

Виконавець протягом трьох календарних місяців з дня надходження коштів як попередньої оплати (авансу), зобовязаний використати отримані від Замовника грошові кошти (аванс). Виконавець підтверджує використання авансу згідно з ОСОБА_1 наданих послуг та проміжною відомістю фактично наданих послуг;

- по закінченню зазначеного вище тримісячного строку використання авансу, невикористані суми авансу повертаються Замовнику. Аванс закривається Замовником щомісячно на підставі наданих Виконавцем та підписаних сторонами ОСОБА_1 наданих послуг та проміжної відомості фактично наданих послуг. До закінчення зазначеного строку використання авансу, Замовник може прийняти рішення щодо оплати за фактично надані послуги без врахування сплаченого авансу.

Після повного закриття авансу Замовник може надавати Виконавцеві наступний аванс, розмір якого не перевищує 10 % від залишку по Договору, який Виконавець зобовязується використати або повернути Замовнику протягом 90 календарних днів після його одержання;

- закриття наступного авансу проводиться Замовником щомісячно на підставі наданих Виконавцем та підписаних сторонами ОСОБА_1 наданих послуг та проміжної відомості фактично наданих послуг.

Здійснення остаточного розрахунку за вирахуванням сплачених Замовником за цим Договором платежів протягом 10 банківських днів після отримання від Виконавця рахунку на оплату на підставі підписаних сторонами ОСОБА_1 наданих послуг та Виконавчої ремонтної відомості, які видаються Замовнику в день підписання ОСОБА_1 про приймання землесоса «Тилигульський» з ремонту у відповідності з пунктом 5.3 цього Договору.

Пунктом 5.1 Договору встановлено, що строк (термін) надання послуг: 330 календарних днів з дати підписання ОСОБА_1 про приймання землесоса «Тилигульський» в ремонт.

Відповідно до пункту 10.1 Договору цей Договір набуває чинності з моменту підписання за умови погодження судновласником землесоса «Тилигульський» попередньої ремонтної відомості в обсязі послуг, які зазначені в пунктах 1.2 та 1.3 цього Договору, і діє до 31.12.2013 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань за Договором.

Згідно з пунктом 12.1 Договору істотні умови цього Договору про закупівлю не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобовязань сторонами у повному обсязі, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до пункту 12.2 Договору Виконавець надає Замовнику забезпечення виконання цього Договору у вигляді безвідкличної банківської гарантії на суму 2 979 711 грн. 92 коп.

На виконання цієї умови договору між Публічним акціонерним товариством „Чорноморський суднобудівний завод, м. Миколаїв та Публічним акціонерним товариством „ЮНЕКС БАНК, м. Київ було укладено договір про надання банківської гарантії від 26.07.2012 року №0.81.0712.ЮО_К, внаслідок чого Публічним акціонерним товариством „ЮНЕКС БАНК, м. Київ видано на імя Публічного акціонерного товариства „Чорноморський суднобудівний завод, м. Миколаїв банківську гарантію 26.07.2012 року №0.81.0712.ЮО_К (у новій редакції від 07.04.2015 року.

Акт про приймання землесоса «Тилигульський» в ремонт було підписано сторонами 22.11.2012 року.

Однак в подальшому, сторони до Договору від 02.08.2012 року №245/В-12 уклали додаткову угоду від 02.01.2013 року №2 про зупинення надання послуг з 02.01.2013 року до затвердження в установленому порядку фінансового плану Державного підприємства Дельта-лоцман на 2013 рік.

Додатковою угодою від 03.06.2013 року №3 надання послуг було поновлено.

На виконання умов договору від 02.08.2012 року №245/В-12 відповідачем-1 було перераховано позивачу 22 048 207 грн. 89 коп. авансових платежів, а позивач, в свою чергу, надав послуги на суму 22 117 449 грн. 21 коп., які були прийняті замовником без зауважень та заперечень, про що свідчать акти підтвердження виконаних послуг від 28.05.2013 року, № 1, від 10.06.2013 року № 2, від 02.07.2013 року №3, від 03.10.2013 року № 4 (а.с.22-25). Тобто, позивачем надано послуги в обсязі більшому, ніж було оплачено відповідачем 1.

Додатковою угодою від 31.12.2013 року №6 надання послуг за договором знову було зупинено з 01.01.2014 року до затвердження в установленому порядку фінансового плану Державного підприємства „Адміністрація морських портів України на 2014 рік, тобто, знову на прохання відповідача 1.

На момент звернення до суду з позовом, надання послуг за договором не поновлювалось.

В позовній заяві Публічне акціонерне товариство „Чорноморський суднобудівний завод, м. Миколаїв зазначає, що за час зупинення надання послуг за договором значно підвищився курс іноземних валют по відношенню до гривні, збільшився рівень інфляції, підвищились тарифи на енергоносії, збільшилась вартість сировини і матеріалів тощо, у звязку з чим вартість робіт по договору збільшилась, тобто змінилась істотна умова договору, така, як вартість ремонту землесоса «Тилигульський».

Публічне акціонерне товариство „Чорноморський суднобудівний завод, м. Миколаїв зверталось до начальника філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, м. Київ в особі філії „Дельта-лоцман Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, м. Миколаїв з листами від 16.04.2015 року № 100/201 та від 15.05.2015 року №100/264 з пропозицією переглянути вартість ремонтних робіт або розірвати Договір про надання послуг з ремонту землесоса «Тилигульський» від 02.08.2012 року №245/В-12.

Листом від 29.05.2015 року №2707 філія „Дельта-лоцман Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, м. Миколаїв повідомила позивача про те, що перегляд вартості ремонтних робіт, з урахуванням вимог чинного законодавства, є більш перспективним та вигідним для сторін, водночас повідомив позивачу, що калькуляція збільшення вартості послуг, на його думку є завищеною та повідомляв про те, що ним отримано пропозицію на виконання повного ремонтного комплексу від вітчизняного судноремонтного заводу в сумі 56 млн. грн., що майже на 50 % нижче вартості, запропонованої Публічним акціонерним товариством „Чорноморський суднобудівний завод, м. Миколаїв.

На момент звернення до суду повної оплати частини виконаних робіт відповідач 1 не здійснив, строки виконання робіт не були поновлені та продовжені.

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог, але з інших мотивів, виходячи з наступного.

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтями 628 та 629 вказаного Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до приписів статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 651 Цивільного кодексу України визначені підстави для зміни або розірвання договору та пунктами 1, 2 вказаної норми передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

При цьому сторона, яка ставить питання про розірвання чи зміну договору, має довести наявність порушення договору та наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною.

Частиною 2 статті 652 вказаного Кодексу встановлено, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що, укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. Проте, в ході виконання договору можуть виявлятися обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін. При укладенні договору та визначені його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися.

Закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин.

За приписами чинного законодавства, при вирішенні спорів про розірвання договорів з підстав, передбачених статтею 652 Цивільного кодексу України, необхідним є з'ясування питань стосовно доведення у чому саме обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору та як саме змінились і чому зміна обставин є істотною. Вимагаючи розірвання договору на цій підставі, позивач з урахуванням положень процесуального законодавства щодо обов'язку доказування повинен довести, зокрема, впевненість сторін у момент укладення договору в тому, що така зміна обставин не настане.

У даному випадку істотна зміна обставин виникла, у звязку з значною затримкою строку закінчення надання послуг за договором, що повязано з несвоєчасним затвердженням фінансового плану відповідача 1 за 2013 рік та незатвердженням в установленому порядку фінансового плану Державного підприємства „Адміністрація морських портів України на 2014 рік. При цьому, вина позивача в зупиненні надання послуг за договором повністю відсутня.

Судова колегія погоджується з доводами скаржника щодо того, що зміна курсу валют по відношенню до гривні дійсно не вважається істотною зміною умов договору у відповідності до висновків Верховного Суду України, тому позивачем та місцевим господарським судом помилково визнано курсову різницю істотною зміною умов договору як підставу для його розірвання.

Водночас, позивач в якості підстави позову посилається ще й на те, що крім зміни курсу валют по відношенню до гривні, існує ще ряд інших обставин, які погіршать фінансовий стан позивача при виконанні умов договору у теперішній час.

Так, позивач зазначає, що істотною зміною обставин є збільшення вартості сировини і матеріалів від вітчизняних постачальників, збільшення вартості енергоносіїв, збільшення вартості послуг вітчизняних субпідрядних організацій, збільшення накладних витрат (загальновиробничі, адміністративні, фінансові витрати, збут, гарантійне обслуговування). При цьому, кожна обставина, що призвела до збільшення вартості послуг субпідрядних організацій має конкретний характер та певний грошовий вираз, підтверджується наявними в матеріалах справи копіями рахунків постачальників, прасів, цінових пропозицій, митних декларацій, контрактів, специфікацій, протоколів цін, листів субпідрядних організацій та інших документів, що засвідчують факт збільшення вартості послуг з ремонту землесосу.

Дослідивши положення договору від 02.08.2012 року №245/В-12, судова колегія дійшла висновку, що за своєю правовою природою даний договір є договором підряду.

Відповідно до абзацу 2 частини 5 статті 844 Цивільного кодексу України у разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалу, устаткування, які мали бути надані підрядником, а також вартості послуг, що надавалися йому іншими особами, підрядник має право вимагати збільшення кошторису. У разі відмови замовника від збільшення кошторису підрядник має право вимагати розірвання договору.

У даному випадку сторони не досягли згоди щодо збільшення кошторису на виконання робіт за договором, про що свідчать листи позивача та відповідача 1, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи матеріальні інтереси позивача, його фінансовий стан, ступінь вини відповідача 1 у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, а також те, що подальше виконання договору на умовах, визначених при його укладанні призведе до погіршення фінансового стану Публічного акціонерного товариства „Чорноморський суднобудівний завод, м.Миколаїв аж до неможливості здійснення господарської діяльності та припинення реально працюючого підприємства, в той час як скаржник не обґрунтував такого ж ступеня незадовільності свого фінансового стану та співрозмірних негативних наслідків тимчасовим зупиненням надання послуг за Договором від 02.08.2012 року №245/В-12, а також на те, що в даному випадку присутні всі 4 умови, передбачені в частині 4 статті 652 Цивільного кодексу України, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про розірвання Договору про надання послуг з ремонту землесосу Тилигульський, у звязку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладанні договору, але за мотивами, викладеними вище.

Щодо припинення дії банківської гарантії, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Договір про надання банківської гарантії від 26.07.2012 року №0.81.0712.ЮО_К було укладено на виконання пункту 12.2 Договору про надання послуг з ремонту землесоса «Тилигульський» від 02.08.2012 року.

За приписами статті 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку.

Гарантія згідно з нормами Цивільного кодексу України є одностороннім правочином, а не договором. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до статті 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов'язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов'язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

В силу приписів статті 563 Цивільного кодексу України та статті 2b Уніфікованих правил Міжнародної ОСОБА_4 для гарантій за першою вимогою 1992 року, зобов'язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов'язання та є самостійною угодою, а обов'язок гаранта сплатити грошову суму, вказану у гарантії, пов'язується з представленням належної письмової вимоги. Тому місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку про те, що наслідком розірвання договору від 02.08.2012 року №245/В-12 можна визначити припинення банківської гарантії. Але це не призвело до прийняття судом неправильного висновку по справі з огляду на наступне.

За загальними положеннями процесуального законодавства, обов'язком суду під час ухвалення рішення є вирішення питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги позивача за позовом та якими доказами вони підтверджуються, перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів, шляхом їх оцінки, оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідачем -1 не доведено належними та допустимими доказами у розумінні статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України неналежного виконання позивачем його зобовязань за договором від 02.08.2012 року №245/В-12.

Припинення гарантії пов'язане, зокрема, із закінченням строку її дії.

За змістом статті 568 Цивільного кодексу України зобов'язання гаранта перед кредитором припиняється у разі закінчення строку дії гарантії.

Відповідно до частини першої статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України).

При цьому, відповідно до пункту 4.2 Банківської гарантії ця гарантія є чинною з дня отримання Принципалом її оригінального примірника та діє до 12-00 годин 10 грудня 2015 включно.

Аналіз норм права та положень Банківської гарантії дає підстави для висновку про те, що строк дії банківської гарантії не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права бенефіціаром й суб'єктивного обов'язку принципала, після закінчення якого вони припиняються.

За таких обставин, банківська гарантія припинила свою дію на теперішній час, і в даному випадку пред'явлення вимог відповідачем до банку не мають своїм наслідком продовження її дії, тому висновок суду першої інстанції про припинення дії банківської гарантії є вірним, але з вищенаведених мотивів.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність прийнятого господарським судом висновку, викладеного в рішенні, але за мотивами суду апеляційної інстанції.

Виходячи з вищевикладеного, відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Миколаївської області від 29.09.2015 року у справі № 915/1611/15 відповідає нормам матеріального та процесуального права України, але за мотивами, викладеними в постанові, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, м. Київ в особі філії „Дельта-лоцман Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, м. Миколаїв на рішення господарського суду Миколаївської області від 29.09.2015 року у справі №915/1611/15 залишити без задоволення, рішення господарського суду Миколаївської області від 29.09.2015 року у справі №915/1611/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий суддя ОСОБА_5
Судді ОСОБА_6
ОСОБА_7