РІШЕННЯ

"22" грудня 2015 р.Справа № 921/1056/15-г/14

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Руденка О.В. розглянув справу

за позовом ОСОБА_1 "BIOMAC Ing. Cerny s.r.o.", Plinkout, 39, Dlouha Loucka, okr.Olomouc, Czech Republic,78386 (пошт. адреса: вул. Борканюка, 1, с. Минай, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., 89427)

до відповідача ОСОБА_2 особа-підприємця ОСОБА_3, вул. Острозького, 40/6, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46000

про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави в сумі 3 858,00 ОСОБА_1, що еквівалентно 94227,79 грн.

за участю представника позивача: ОСОБА_4, довіреність № 1 від 10.12.15 р.

Суть справи:

ОСОБА_1 "BIOMAC Ing. Cerny s.r.o." звернулась до господарського суду Тернопільської області із позовом до ОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення за рахунок будь-якого належного відповідачу майна, коштів, набутих без достатньої правової підстави в сумі 3 858,00 ОСОБА_1, що еквівалентно 94227,79 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, підтриманих у судовому засіданні його повноважним представником, позивач посилається на помилкове, безпідставне перерахування відповідачу грошових коштів, які останнім, всупереч норм чинного законодавства, повернуті не були, з огляду на що ОСОБА_1 звернулась до господарського суду про стягнення зазначених коштів в порядку ст.1212 ЦК України.

Повноважний представник відповідача в судове засідання не з'явився, витребуваних судом документів, у тому числі відзиву на позов не подав, причин неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, в порядку ст.ст.64,87 ГПК України та п.3.9.1. постанова Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (рекомендовані поштові відправлення із ухвалами суду, які знаходяться в матеріалах справи, повернуті адресату за закінченням терміну зберігання).

За таких обставин, справа розглядається відповідно до приписів ст.75 ГПК України, за наявними у ній матеріалами.

Учаснику судового процесу належні йому права та обов'язки, передбачені ст.ст.20,22,81-1 ГПК України, роз'яснено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Документообіг господарського суду".

До початку розгляду справи по суті, у відповідності до ст.22 ГПК України, від позивача надійшла заява про зміну предмета позову, а саме стягнення із відповідача на користь фірми коштів, які були ним набуті без достатньої правової підстави у розмірі 3858,00 ОСОБА_1, що еквівалентно 94227,79 грн.

Розглянувши вказану заяву, суд вважає, що остання подана із дотриманням вимог процесуального законодавства, не порушує прав та законних інтересів інших осіб, а тому приймається судом, зважаючи на що справа розглядається із врахуванням вказаних у заяві змін.

Крім того, позивачем подано клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Філії ПАТ "Державний експортно-імпорний банк України" у м. Тернополі, однак, зважаючи на відсутність передбачених ст.27 ГПК України підстав, у задоволенні останнього заявнику відмовлено, про що зазначено у відповідній ухвалі. Водночас, судом витребувані та отримані від банківської установи письмові пояснення по суті спору.

Розгляд справи неодноразово відкладався з підстав, викладених в ухвалах суду.

Строк вирішення спору продовжено у відповідності до ст.69 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, судом встановлено наступне.

За приписами ст.15 ЦК України, з якою кореспондуються норми ст.20 ГК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, у тому числі і шляхом звернення із відповідним позовом до суду.

Як встановлено судом та слідує із матеріалів справи, 02.11.2012 року між ФОП ОСОБА_5 (Продавець) та фірмою "BIOMAC Ing. Cerny s.r.o." (Покупець) було укладено контракт №UA-02/11, згідно п.1.1 якого Продавець зобов'язується продати, а Покупець прийняти та оплатити лісоматеріали хвойних та листяних порід - дрова для розпалювання, дрова паливні, дрова для камінів, дрова технологічні (ОСОБА_4), у строки та на умовах, обумовлених даним контрактом.

На виконання умов вказаного договору, для оплати вартості поставленого товару, ФОП ОСОБА_5 направив позивачу рахунки-фактури №2 від 11.01.2013р. на суму 2016,00 ОСОБА_1 та №3 від 16.01.2013р. на суму 2016,00 ОСОБА_1, разом: 4032,00 ОСОБА_1 (в матеріалах справи).

Однак, позивач при наборі платіжного доручення на оплату зазначених рахунків-фактур помилково вказав реквізити іншого контрагента - ОСОБА_2 особи - підприємця ОСОБА_3 та здійснив оплату в сумі 3858,00 ОСОБА_1 на його ім'я.

08.10.2015р. фірмою "BIOMAC Ing. Cerny s.r.o." на адресу філії ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" у м. Тернополі направлено повідомлення, відповідно до якого заявник просить направити неналежному одержувачу ФОП ОСОБА_3 повідомлення про повернення помилково отриманих коштів протягом трьох робочих днів з дати надходження такого повідомлення на відповідний рахунок позивача.

Із листа філії ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" у м. Тернополі від 15.10.2015р. №066-00/2414 вбачається, що банківська установа письмово повідомила ОСОБА_3 про повернення помилково одержаних коштів, однак, станом на час розгляду справи у суді така вимога позивача відповідачем виконана не була, а безпідставно отримані підприємцем кошти у сумі 3858,00 ОСОБА_1 не повернуті.

Наведені обставини слугували підставою для звернення фірми "BIOMAC Ing. Cerny s.r.o." із відповідним позовом до господарського суду.

Оцінивши зібрані у справі докази, дослідивши норми чинного законодавства, яке регламентує спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи із наступних міркувань.

Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

При цьому, положення глави 83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Із наведеної норми права слідує, що зобов'язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

По-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння.

По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.

По-третє, обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків.

Як слідує із матеріалів справи, 28.07.2011р. між позивачем - фірмою "BIOMAC Ing. Cerny s.r.o.", як Покупцем та Приватним підприємцем ОСОБА_3, як Продавцем було укладено контракт №1/2011, відповідно до якого Продавець продає, а Покупець купує паливні тирсобрикети за ціною та в кількості, яка зазначена в інвойсах на кожну партію поставки.

Згідно розділу 3 правочину контрагентами погоджено, що початок поставки здійснюється з дати підписання даної угоди, а закінчується - 28 липня 2012 року.

При цьому, оплата товару здійснюється шляхом банківського переказу валюти на рахунок Продавця на умовах 100% передоплати чи акредитива, згідно виставленого інвойса на партію готового товару, який був прийнятий до відправлення представником зі сторони Покупця.

Відповідно до розділу 8 контракту, останній вступає в силу з дати його підписання і діє до закінчення взаєморозрахунків за умови виконання сторонами своїх зобов'язань по договору.

Таким чином, укладений між сторонами контракт за своєю правовою природою являється договором поставки та в силу ст.11 ЦК України слугував підставою для виникнення у сторін взаємних зобов'язань щодо його виконання.

Разом з тим, як вказує позивач та свідчать матеріали справи (міжнародні товаро-транспортні накладні, рахунки-фактури, SWIFT повідомлення), фірмою "BIOMAC Ing. Cerny s.r.o." вартість поставленої ФОП ОСОБА_3 продукції оплачена повністю відповідно до умов укладеного правочину, тобто станом на дату перерахування спірної суми коштів договірні зобов'язання сторін за вищевказаним контрактом виконані у повному обсязі.

При цьому, будь-яких інших договірних зобов'язань як усних так і письмових між контрагентами не існувало.

Крім того, про відсутність непогашеної заборгованості по даному правочину зазначає і філія ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" у м. Тернополі, яка обслуговувала розрахунки між контрагентами по контракту№1/2011 (письмові пояснення знаходяться в матеріалах справи).

У відповідності до вимог ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, приймаючи до уваги встановлений сторонами у розділі 3 угоди кінцевий строк здійснення поставок та відсутність невиконаних зобов'язань по контракту №1/2011 від 28.07.2011р., суд констатує, що останній припинив свою дію 28.07.2012р.

Із наведеного слідує, що будь-яких правових підстав для перерахування на ім'я ФОП ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 3858,00 ОСОБА_1 як передоплати по контракту №1/2011 від 28.07.2011р. станом на 30.01.2013 року не існувало.

Разом з тим, про помилкове зазначення позивачем реквізитів ФОП ОСОБА_3 при перерахуванні спірної суми коштів, свідчать також долучені до матеріалів справи банківські виписки, призначення платежу в яких вказано "Фактура №2+3 від 16.1.2013", а не "передоплата", а відповідно до зазначених рахунків-фактур поставка здійснюється "Відправником" - ФОП ОСОБА_5 згідно контракту №UA-02/11 від 02.11.2012р.

Водночас, з метою належного виконання своїх договірних зобов'язань по контракту №№UA-02/11 від 02.11.2012р., позивачем 22.02.2013р. здійснено оплату вартості товару на користь ФОП ОСОБА_5 відповідно до рахунків-фактур №2 та №3, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками іноземного банку.

Наведене в сукупності дає підстави стверджувати, що при перерахуванні спірної суми грошових коштів мала місце технічна помилка, допущена позивачем, а відтак безпідставно отримане відповідачем майно повинне бути останнім повернуте відповідно до приписів ст. 1212 ЦК України.

З огляду на наведене, позовні вимоги фірми "BIOMAC Ing. Cerny s.r.o." про стягнення з ФОП ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 3858,00 ОСОБА_1, що еквівалентно 94 227,79 грн. підлягають до задоволення у повному обсязі як обґрунтовані, підтвердженні наявними у матеріалах справи доказами та не спростовані у встановленому законом порядку відповідачем.

Відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України, при винесенні рішення судом вирішується питання щодо розподілу судових витрат.

Так, позивач, згідно поданого клопотання про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача витрати на послуги адвоката в сумі 6000 грн.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК, покладення на сторону у справі судових витрат можливе тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Водночас, відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові та за наявності документального їх підтвердження. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 N 6-рп/2013 у справі N 1-4/2013 та постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

В якості документального підтвердження вартості наданих адвокатом послуг, позивачем надано договір про надання правової допомоги №28 від 14.09.2015р., акт про надання послуг адвоката №2 від 20.10.2015р. адвокатом ОСОБА_6 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 455 від 07.09.2010р.), чек №5152 від 29.10.2015р. та виписку з рахунку адвоката ОСОБА_6 за 29.10.2015р.

В той же час, суд враховує, що розмір відшкодування сплачених коштів, пов'язаних з наданням адвокатських послуг не повинен бути неспіврозмірним із ціною позову, тобто явно завищеним. Таким чином, враховуючи надані, відповідно до акту виконаних робіт №2 адвокатом ОСОБА_6 послуги, а саме складення та подання позовної заяви та надання консультацій, суд вважає за можливе обмежити заявлену позивачем до стягнення суму та відшкодувати останньому за рахунок відповідача 2 000 грн.

Водночас суд констатує, що часткове задоволення вимог про розподіл судових витрат, не є підставою для часткового задоволення позову, оскільки судові витрати регулюються окремим розділом ГПК України і не відносяться до предмету спору та ціни позову. Аналогічна правова позиція з даного приводу викладена Вищим господарським судом України у постанові від 19.11.2013 року у справі №910/10172/13.

У відповідності до ст.7 Закону України "Про судовий збір", зайво сплачений судовий збір підлягає поверненню заявнику за його клопотанням.

Згідно вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1, 2, 4, 12, 20, 22, 32-34, 43, 44, 49, 69, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 особа-підприємця ОСОБА_3 (вул. Острозького, 40/6, м.Тернопіль, Тернопільська область, 46000, ід.н.) на користь ОСОБА_1 "BIOMAC Ing. Cerny s.r.o." (Plinkout, 39, Dlouha Loucka, okr.Olomouc, Czech Republic,78386, ід.н.25859145 (пошт. адреса: вул. Борканюка, 1, с. Минай, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., 89427) - 3858,00 ОСОБА_1, що еквівалентно 94 227 (дев'яносто чотири тисячі двісті двадцять сім) грн. 79 коп., набутих без достатньої правової підстави; 2 000 (дві тисячі) - витрат за послуги адвоката та 1 414 (одну тисячу чотириста чотирнадцять ) грн. в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено 28.12.2015р.

Суддя О.В. Руденко