ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2015 р. Справа № 911/4751/15

за позовом Прокурора Києво-Святошинського району Київської області

до 1. Києво-Святошинської районної ради Київської області

2. Селянського (фермерського) господарства Мрія, Києво-Святошинський р-н.

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції

про визнання незаконним та скасування рішення в частині, визнання недійсним акту на право постійного користування землею,

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору

Товариства з обмеженою відповідальністю Зелена аквахвиля

до 1. Києво-Святошинської районної ради Київської області

2. Селянського (фермерського) господарства Мрія

про визнання незаконним та скасування рішення в частині, визнання недійсним акту на право постійного користування землею,

суддя Шевчук Н.Г.

За участю представників сторін:

від прокуратури ОСОБА_1 (посв. №028911);

від відповідача 1 ОСОБА_2 (дов. №42/02-18 від 09.02.2015);

від відповідача 2 ОСОБА_3 ( дов. б/н від 05.01.2015), ОСОБА_4 (дов. б/н від 20.08.2015), ОСОБА_5, (дов. б/н від 04.02.2014);

від третьої особи не зявився;

від третьої особи яка заявляє самостійні вимоги (ТОВ "Зелена аквахвиля"): ОСОБА_6 (дов. від 05.06.2015).

Суть спору: Прокурор Києво-Святошинського району Київської області звернувся у господарський суд Київської області з позовом в інтересах держави до Києво-Святошинської районної ради Київської області, Селянського (фермерського) господарства «Мрія», в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати пункт ІІ рішення пятої сесії 23 скликання Києво-Святошинської районної ради Київської області від 16.02.1999 №5-58 «Про вилучення і надання та попереднє погодження місць розташування земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства»;

- визнати недійсним Державний акт серії ІІІ-КВ №018998 від 10.09.2001, виданий ОСОБА_7 на право постійного користування землею, що знаходиться на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району, загальною площею 50,0га, в тому числі 13,6га землі сільськогосподарських угідь (з них: 8,6га ріллі та 5,0га кормових угідь), під іншими угіддями 36,4га, для ведення селянського (фермерського) господарства, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №135.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що оспорюване рішення районної ради прийняте з порушенням статей 19,78,79 Земельного кодексу України від 18.12.1990 та статей 4,85,87-89 Водного кодексу України, оскільки на момент прийняття цього рішення на земельній ділянці знаходився водний обєкт. А тому прокурор вважає, що рішенням ради і виданим на його підставі Державним актом на право постійного користування землею порушено інтереси держави на землі водного фонду, а також інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зелена аквахвиля», як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, також звернулась у суд з позовом до Києво-Святошинської районної ради Київської області і Селянського (фермерського) господарства «Мрія» про скасування рішення пятої сесії 23 скликання Києво-Святошинської районної ради Київської області від 16.02.1999 №5-58 в частині надання ОСОБА_7 в постійне користування земельної ділянки площею 50,0га та визнання недійсним Державного акту серії ІІІ-КВ №018998 від 10.09.2001, виданого ОСОБА_7 на право постійного користування землею для ведення селянського фермерського господарства (т. 1 арк.с. 213-216, т.2 арк.с. 76-80).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зелена аквахвиля» (далі - ТОВ «Зелена аквахвиля») вважає, що зазначені рішення та Державний акт порушують права товариства на вільний доступ до водного обєкту, який знаходиться на спірній земельній ділянці і який по договору оренди №105 від 16.04.2013 між Києво-Святошинською районною державною адміністрацією і ТОВ «Зелена аквахвиля» переданий останньому в оренду, а також позбавляють товариство можливості отримати для обслуговування водойми прибережну захисну смугу.

Справа розглядається за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 (після одруження змінила прізвище на ОСОБА_3), які як члени СФГ «Мрія» на підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області №2019 від 18.03.2010 набули у власність земельні ділянки, що входили до складу спірної земельної ділянки (т. 1 арк.с. 81-107, т. 2 арк.с. 7-9, 44).

Відповідач ОСОБА_12 (фермерське) господарство «Мрія» (далі СФГ «Мрія») проти позову прокурора заперечує з посиланням на те, що при прийнятті рішення Києво-Святошинської районної ради Київської області від 16.02.1999 №5-58 та видачі на його підставі Державного акту норми діючого законодавства не були порушені, оскільки земельна ділянка у 1992 попередньому голові ФГ «Мрія» ОСОБА_13 для організації селянського (фермерського) господарства, на цій ділянці до 1994 року проводились гірничі роботи без вилучення у постійного користувача і після рекультивації відновлена земельна ділянка площею 27,4га передана фермеру ОСОБА_13, що водний обєкт утворився в результаті проведення рекультивації земель, порушених при видобутку корисних копалин (т. 1 арк.с. 67-75).

Києво-Святошинська районна рада Київської області проти позову прокурора, який аргументований посиланням на норми законодавства, що регулює порядок надання земель водного фонду, заперечує, оскільки земельна ділянка оскаржуваним рішенням вилучалась у попереднього користувача і передавалась новому без зміни цільового призначення для ведення селянського (фермерського) господарства як земля сільськогосподарського призначення за нормами Земельного кодексу України, що рішення прийняте в межах повноважень районної ради, визначених частиною четвертою статті 31 Земельного кодексу України (в редакції 1992 року) (т. 1 арк.с. 171-173).

Відповідач СФГ «Мрія» також заперечують проти позову ТОВ «Зелена аквахвиля», вважають, що його права оскаржуваним рішенням районної ради та видачею Державного акта на право постійного користування землею не порушені, оскільки цього Товариства на момент прийняття рішення районною радою та видачі Державного акту як юридичної особи не існувало, так як ТОВ «Зелена аквахвиля» було створене і зареєстроване в ЄДР 27.02.2013 (т. 2 арк.с. 13-15).

Заява прокурора про забезпечення позову шляхом накладення арешту за заборони відчуження земельної ділянки, що є предметом даного спору, заборони СФГ «Мрія» користуватись та розпоряджатись зазначеною земельною ділянкою суд з урахуванням приписів статті 67 Господарського процесуального кодексу України залишив без задоволення, оскільки вжиття таких заходів спричинить зупинення діяльності СФГ «Мрія» і порушить права третіх осіб членів СФГ «Мрія», які на підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області №2019 від 18.03.2010 набули у власність земельні ділянки, що входили до складу спірної земельної ділянки (т. 1 арк..с. 180-181).

З цих же підстав суд також залишив без задоволення заяву ТОВ «Зелена аквахвиля» про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони СФГ «Мрія» користуватись та розпоряджатись земельною ділянкою (кадастровий номер :03:008:5007) та вчиняти будь-які дії, що можуть призвести до зміни фізичного стану земельної ділянки (т. 2 арк.с. 66-67).

Судом також залишене без задоволення заявлене ТОВ «Зелена аквахвиля» з метою отримання інформації щодо наявності водного обєкту на території спірної земельної ділянки на момент винесення оскаржуваного рішення районної ради та видачі Державного акта клопотання про витребування проекту відведення земельної ділянки площею 50,0га, на підставі якого одержано Державний акт серії ІІІ-КВ №018998 від 10.09.2001, оскільки факт наявності водного обєкту на той час відповідачами не заперечується (т. 2 арк.с. 54-55).

Клопотання ТОВ «Зелена аквахвиля» про витребування у Горенської сільської ради інформації про те, чи зверталась ОСОБА_7 у 1999 році до Гоенської сільської ради з заявою про надання їй у постійне користування земельної ділянки площею 50,0га, суд залишив без задоволення як таке, що не має істотного значення для вирішення спору за позовом ТОВ «Зелена аквахвиля» (т. 2 арк.с. 73-74).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін і третіх осіб суд

В С Т А Н О В И В :

Статтею 43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" встановлено, що акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду.

Згідно зі статтею 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Пунктом ІІ рішення пятої сесії 23 скликання Києво-Святошинської районної ради Київської області від 16.02.1999 №5-58 вирішено вилучити з користування фермера ОСОБА_13 земельну ділянку площею 50,0га (8,6га ріллі, 5,6га пасовищ, 36,4га інших земель) та надати її члену фермерського господарства дочці ОСОБА_7 за його згодою без зміни цільового призначення для ведення селянського (фермерського) господарства (т. 1 арк..с. 30).

На підставі цього рішення громадянці ОСОБА_7 був виданий Державний акт на право постійного користування землею ІІІ-КС № 018998 від 10.09.2001, яким посвідчене право постійного користування земельною ділянкою площею 50,0 га, яка розташована на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району, для ведення селянського (фермерського) господарства (том 1 арк.с. 82).

У подальшому до цього Державного акту була внесена інформація про зміни в землекористуванні на підставі розпорядження Києво-Савятошинської РДА №2019 від 18.03.2010, відповідно до якого площа земельної ділянки зменшилась на 22,4117га.

Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області №2019 від 18.03.2010 припинено право постійного користування фермерського господарства «Мрія» в адміністративних межах Горенської сільської ради на земельну ділянку загальною площею 22,4117га, що перебувала в постійному користуванні СФГ «Мрія», і земельні ділянки загальною площею 22,4117га передані безоплатно 5-ти членам СФГ «Мрія» для ведення фермерського господарства, а саме згідно додатку: ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 (після одруження змінила прізвище на ОСОБА_3), цим особам видано державні акти встановленого зразка на право власності щодо земельних ділянок (т. 1 арк.с. 81-107).

Відповідно до ОСОБА_4 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.01.2015 земельна ділянка кадастровий номер :03:008:5007, місце розташування Київська область Києво-Святошинський район Горенська сільська рада, цільове призначення: 01.02, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, вид використання земельної ділянки ведення фермерського господарства, форма власності державна, площа 25,5422га, перебуває у постійному користуванні ОСОБА_7, документ, що посвідчує право Державний акт від 10.09.2001 ІІІ-КВ №018998 (т. 1 арк.с. 83-87).

У додатку до цього ОСОБА_4 згідно експлікації земельних угідь значиться площа земельної ділянки під штучним водосховищем 16,6896га.

За наявною в матеріалах справи інформацією водний об'єкт є штучно створеним (колишній кар'єр з видобутку глини), поповнення якого здійснювалось за рахунок підземних джерел та талих вод, а також зазначено, що вказаний водний об'єкт у кадастрі водних об'єктів відсутній

Суд також встановив, що згідно списку громадян, яким надаються земельні ділянки для організації селянського (фермерського) господарства в Києво-Святошинському районі, який є додатком № 1 до рішення Києво-Святошинської районної ОСОБА_14 народних депутатів від 15.10.1992, земельна ділянка площею 50,0га була надана громадянину ОСОБА_13 у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства, 20.11.1992 складено акт перенесення в натуру меж наданої земельної ділянки гр. ОСОБА_13 під організацію селянського (фермерського) господарства (том 1 арк.с. 76-78).

Відповідно до цих документів надана громадянину ОСОБА_13 земельна ділянка площею 50,0га складалась з ріллі 6,6га, пасовищ 5,0га, лісових площ 0,5га, деревно-чагарникових насаджень 0,8га, каналів 1,4га, громад.дворів 0,4га, шляхів 0,3га, карєрів 32,7га, інші 0,3га.

При цьому в Акті перенесення в натуру меж земельної ділянки гр..ОСОБА_13 під організацію селянського (фермерського) господарства від 20.11.1992 вказано, що до користування землями, зайнятими під карєр, можна приступати після повного вироблення сировини та його рекультивації.

Як вбачається з Акту про передачу рекультивованої землі, порушеної гірничими роботами, від 14.12.1994, затвердженого директором Ірпінського комбінату «Прогрес», фермеру ОСОБА_13 для сільськогосподарського виробництва була передана відновлена в порядку рекультивації земля площею 27,4га, з них: рілля 10,5га, озеро 16,9га, яка була тимчасово використана комбінатом під глиняний карєр (т. 1 арк.с. 79-80).

Законом України «Про селянське (фермерське) господарство», який був чинний на момент видачі позивачу Державного акта на право постійного користування землею від 10.09.2001, визначені економічні, соціальні і правові основи створення та діяльності селянських (фермерських) господарств в Україні, а у абзацах 1, 2 пункту 2 статті 4 закріплено, що земельні ділянки громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства передаються у приватну власність і надаються в користування, в тому числі на умовах оренди, передача земельних ділянок у приватну власність і надання їх в користування здійснюється із земель запасу, а також земель, вилучених (викуплених) у встановленому порядку.

Пунктом 3 статті 4 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» встановлено, що земельні ділянки виділяються, як правило, єдиним масивом з розташованими на ньому водними джерелами та лісовими угіддями, по можливості наближеними до існуючих доріг, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

Статтею 5 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» (в редакції, чинній на момент прийняття ОСОБА_14 народних депутатів рішення від 15.10.1992 про надання земельної ділянки гр. ОСОБА_13І.) встановлений порядок надання земель для ведення селянського (фермерського) господарства та передбачено, що земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства надаються громадянам за їх бажанням у довічне успадковуване володіння, приватну власність або в оренду. Право приватної власності на земельну ділянку селянським (фермерським) господарством може набуватись після шести років володіння нею. Надання земельної ділянки у довічне успадковуване володіння, приватну власність або в оренду здійснюється із земель запасу, а також земель, вилучених у порядку, визначеному у пункті 1 статті 7 цього Закону. У тимчасове користування земельні ділянки надаються із земель запасу, а також можуть надаватися із земель лісового і водного фондів. Земельні ділянки виділяються, як правило, єдиним масивом з розташованими на ньому водними джерелами і лісовими угіддями.

За приписами частин 4 та 5 вказаної норми громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство для одержання земельної ділянки подають до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, ОСОБА_14 народних депутатів за місцеположенням земельної ділянки заяву, яку підписує голова селянського (фермерського) господарства, що створюється, із зазначенням мети використання земельної ділянки, умов надання, її бажаний розмір і місце розташування, перелічуються члени селянського (фермерського) господарства, а також інші обґрунтування щодо виділення земельної ділянки. За результатами розгляду заяви, після виготовлення та погодження з відповідними органами, ОСОБА_14 народних депутатів, в адміністративному підпорядкуванні яких є район, на найближчій сесії приймається відповідне рішення про надання земель громадянам для ведення селянського (фермерського) господарства або про відмову у наданні землі.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» (в редакції, чинній на момент прийняття ОСОБА_14 народних депутатів рішення від 16.02.1999) громадянин, який веде селянське (фермерське) господарство на земельній ділянці, наданій йому в постійне користування, може у разі втрати працездатності або досягнення пенсійного віку за рішенням ОСОБА_14 народних депутатів, яка надала цю земельну ділянку, надати її в тимчасове користування одному із членів сім'ї, який веде спільно з ним селянське (фермерське) господарство.

За приписами статті 9 цього Закону після одержання Державного акта на право постійного користування землею, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у ОСОБА_14 народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку, для чого до відповідної ОСОБА_14 народних депутатів подається заява, статут, якщо це необхідно для створюваної організаційної форми підприємництва, список осіб, які виявили бажання створити його (із зазначенням прізвища, імені та по батькові голови), і документ про внесення плати за державну реєстрацію. Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладання договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи, одержує печатку із своїм найменуванням і адресою, відкриває розрахунковий та інші рахунки в установах банку і вступає у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визнається державними органами та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону. Сільська, селищна, міська ОСОБА_14 народних депутатів заносить до спеціальної погосподарської книги дані про склад господарства, передану у власність та надану у користування господарству земельну ділянку.

Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ОСОБА_12 (фермерське) господарство «Мрія» зареєстроване 10.09.1993. а згідно з пунктом 1.2 Статуту Селянського (фермерського) господарства «Мрія» (у новій редакції, затвердженій загальними зборами членів господарства відповідно до протоколу №2 від 08.11.200. та зареєстрованого 06.02.2007 господарство зареєстроване Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області 10.09.1993 р., номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців 1 002544 (том 1 арк.с. 157-166).

Згідно зі статями 31, 34 Земельного кодексу України, статтями 7, 13 Закону України «Про фермерське господарство» громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю); громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у власність надані їм раніше у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю).

За змістом статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» правовий статус земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності, визначено як таких, що перебувають у власності членів фермерського господарства та у володінні та користуванні фермерського господарства.

Згідно статті 2 Земельного кодексу України в редакції станом на час винесення оспорюваного рішення районної ради, відповідно до цільового призначення всі землі України поділяються на:

1) землі сільськогосподарського призначення;

2) землі населених пунктів (міст, селищ міського типу і сільських населених пунктів);

3) землі промисловості, транспорту, зв'язку, оборони та іншого призначення;

4) землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення;

5) землі лісового фонду;

6) землі водного фонду;

7) землі запасу.

Віднесення земель до категорій провадиться відповідно до їх цільового призначення.

Переведення земель з однієї категорії до іншої здійснюється у разі зміни цільового призначення цих земель.

Віднесення земель до відповідних категорій і переведення їх з однієї категорії до іншої провадиться органами, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання їх у користування, а в інших випадках - органами, які затверджують проекти землеустрою і приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення.

Статтями 3 та 4 цього Кодексу передбачалось, що Власність на землю в Україні має такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності є рівноправними.

Розпоряджаються землею ОСОБА_14 народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх.

Повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві ОСОБА_14 народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування.

У державній власності перебувають всі землі України, за винятком земель, переданих у колективну і приватну власність.

Суб'єктами права державної власності на землю виступають:

Верховна ОСОБА_14 України - на землі загальнодержавної власності України;

Верховна ОСОБА_14 Республіки Крим - на землі в межах території республіки, за винятком земель загальнодержавної власності;

обласні, районні, міські, селищні, сільські ОСОБА_14 народних депутатів - на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають в загальнодержавній власності.

Землі, що перебувають у державній власності, можуть передаватися в колективну або приватну власність і надаватися у користування, у тому числі в оренду, за винятком випадків, передбачених законодавством України і Республіки Крим.

Відповідно до статті 7 зазначеного Кодексу користування землею може бути постійним або тимчасовим.

Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку.

Тимчасове користування землею може бути короткостроковим - до трьох років і довгостроковим - від трьох до двадцяти п'яти років. У разі виробничої необхідності ці строки може бути продовжено на період, що не перевищує одного строку відповідно короткострокового або довгострокового тимчасового користування.

Користування землею на умовах оренди для сільськогосподарських цілей повинно бути, як правило, довгостроковим.

У постійне користування земля надається ОСОБА_14 народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, зокрема, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.

Порядок надання земельних ділянок у користування визначений статтею 19 цього Кодексу, згідно якої сільські, селищні ОСОБА_14 народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних промислів.

ОСОБА_14 народних депутатів надає земельні ділянки (крім ріллі і земельних ділянок, зайнятих багаторічними насадженнями) для будь-яких потреб у межах міста.

Районні, міські, в адміністративному підпорядкуванні яких є район, ОСОБА_14 народних депутатів надають земельні ділянки за межами населених пунктів:

із земель запасу для сільськогосподарського використання;

із земель лісового і водного фонду у випадках, передбачених статтями 77 і 79 цього Кодексу;

для ведення селянського (фермерського) господарства, у разі відмови в наданні земельної ділянки сільською, селищною ОСОБА_14 народних депутатів.

Таким чином, Києво-Святошинська районна рада Київської області при винесенні рішення від 16.02.1999 №5-58 про вилучення з користування фермера ОСОБА_13 земельну ділянку площею 50,0га та надання її члену фермерського господарства дочці ОСОБА_7 діяла в межах компетенції, визначеної Земельним кодексом України в чинній на той час редакції.

Як вбачається з встановлених судом обставин, земельна ділянка площею 50,0га, яка була надана громадянину ОСОБА_13 у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства, використовується СФГ «Мрія» з моменту його створення і по теперішній час.

Рішенням Києво-Святошинської районної ради Київської області від 16.02.1999 №5-58 спірна земельна ділянка надавалась ОСОБА_7 не як для організації новоствореного селянського (фермерського) господарства, а була вилучена з користування фермера ОСОБА_13 (= користування СФГ «Мрія») та надана члену того ж самого вже існуючого СФГ «Мрія», а саме його дочці ОСОБА_7 за його згодою без зміни цільового призначення для подальшого ведення селянського (фермерського) господарства.

Цільове призначення, категорія земель за весь цей час не змінювались.

Виникнення на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні особи, водного обєкту, який утворився в результаті проведення рекультивації порушеної гірничо-видобувними роботами землі, не тягне за собою автоматичної зміни цільового призначення земель і їх категорії.

За таких обставин підстави для визнання незаконним рішення Києво-Святошинської районної ради Київської області від 06.02.1999 №5-58 в частині пункту ІІ та його скасування, а також для скасування виданого на підставі цього рішення Державного акту серії ІІІ-КВ №018998, виданого ОСОБА_7 на право постійного користування землею, що знаходиться на території Горенської сільської ради, загальною площею 50,0га, відсутні.

З урахуванням викладеного позов прокурора задоволенню не підлягає.

Що стосується позову ТОВ «Зелена аквахвиля», то суд встановив наступне.

ТОВ «Зелена аквахвиля» стверджує, що 15.04.2013 розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 288 «Про передачу в довгострокову оренду водного об'єкту ТОВ «Зелена аквахвиля» на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області «ТОВ "Зелена Аквахвиля» надано в оренду терміном на 25 років водний об'єкт, площа водного дзеркала якого складає 17,0 га для риборозведення на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району, що 16.04.2013 між Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області (орендодавець) та ТОВ "Зелена Аквахвиля" (орендар) було укладено договір оренди № 105, згідно умов якого орендарю надано в оренду терміном на 25 років водний об'єкт, площа водного дзеркала якого складає 17,0 га для риборозведення на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «Зелена аквахвиля» було створене і зареєстроване в ЄДР 27.02.2013, а тому його права оскаржуваним рішенням районної ради та видачею Державного акта на право постійного користування землею не порушені, оскільки цього Товариства на момент прийняття рішення районною радою та видачі Державного акту як юридичної особи не існувало.

За таких обставин позовні вимоги ТОВ «Зелена аквахвиля» безпідставні і задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати при відмові у позові покладаються на позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

1. У позові Прокурору Києво-Святошинського району Київської області відмовити повністю.

2. У позові Товариству з обмеженою відповідальністю «Зелена аквахвиля» відмовити повністю.

Суддя Н.Г. Шевчук