РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2015Справа №910/27130/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «УКРГАЗ-ЕНЕРГО»

до Антимонопольного комітету України

про визнання рішення недійсним

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2;

від відповідача: ОСОБА_3

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі-відповідач) про визнання недійсним та скасування рішення Антимонопольного комітету України від 29.09.2015 № 489-р про порушення Приватним акціонерним товариством «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» законодавства про захист економічної конкуренції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Комітету є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки позивача зобовязано було надати інформацію та копії документів, які виходять за межі змістовного кола завдань Антимонопольного комітету України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 05.11.2015 за участю представників сторін, яких зобовязано виконати вимоги суду.

У судовому засіданні 05.11.2015 представник відповідача надав відзив на позовну заяву, обґрунтовуючи тим, що Закон України «Про Антимонопольний комітет України» та інші нормативно-правові акти не містять положень про право субєкта господарювання на відмову від виконання запитів уповноваженої особи Комітету про надання інформації, необхідної для реалізації завдань, покладених на органи Антимонопольного комітету України.

Крім того, законодавство України не уповноважує субєкта господарювання на власний розсуд вирішувати питання доцільності витребування органом Комітету інформації, необхідної для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, а тому твердження позивача про те, що в останнього були відсутні підстави надавати відповіді на запити в повному обсязі, оскільки обсяг запитуваної Комітетом інформації не відповідає змістовному колу завдань Комітету, є безпідставними та необґрунтованими.

У судовому засіданні 05.11.2015 оголошувалась перерва до 07.12.2015.

07.12.2015 судове засідання не відбулося у звязку із проходженням суддею Бондарчук В.В. щорічної підготовки у Національній школі суддів України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 судове засідання призначено на 21.12.2015 за участю представників сторін.

У даному судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 21.12.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.09.2015 Антимонопольним комітетом України прийнято рішення № 489-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», яким визнано, що Приватне акціонерне товариство «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» вчинило порушення, передбачене пунктом 14 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України на вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 15.07.2014 № 24-25/09-6457 у встановлений ним строк.

За порушення, вказане у пункті 1 рішення Комітету, накладено штраф на Приватне акціонерне товариство «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» у розмірі 40 800,00 грн. (п. 2 рішення).

Відповідно до п. 3 рішення, визнано, що Приватне акціонерне товариство «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» вчинило порушення, передбачене пунктом 14 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України на вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 26.08.2014 № 24-25/09-7738 у встановлений ним строк.

Згідно п. 4 рішення, за порушення, вказане у пункті 3 рішення Комітету, накладено штраф на Приватне акціонерне товариство «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» у розмірі 40 800,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що спірне рішення є необєктивним, незаконним та таким, що порушує права Приватного акціонерного товариства «УКРГАЗ-ЕНЕРГО», оскільки обсяг запитуваної інформації не відповідав змістовному колу завдань Антимонопольного комітету України, крім того, вимога про надання будь-якої інформації та копій документів, які жодним чином не стосуються виконання комітетом своїх завдань здійснення контролю за концентрацією, є незаконним.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно пункту 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

У відповідності до п. 13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», у перевірці правильності застосування органами Антимонопольного комітету України пунктів 13 та 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" судам необхідно враховувати, що зазначені органи не обмежені у виборі джерела для отримання інформації, необхідної для виконання їх завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції. Обов'язок з надання інформації передбачено статтею 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", а обсяг запитуваної інформації повинен відповідати змістовному колу цих завдань.

Судам у розгляді справ про неподання інформації чи подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню слід з'ясовувати, чи було повідомлено суб'єкта господарювання про необхідність надання ним відомостей та у який саме спосіб, а також причини, з яких відомості не було надано або надано невчасно.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Аналогічні за змістом приписи містить й підпункт 5 пункту 8 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Комітету N 32-р. від 23.02.2001.

Відповідно до п.п. 4-5 п. 13.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», системний аналіз наведених норм свідчить про те, що хоча вони й не містять вичерпного переліку підстав вимагати надання певної інформації, але направлення органом Антимонопольного комітету України відповідного запиту буде правомірним лише у випадку, прямо передбаченому законом.

Наявність таких підстав входить до предмета доказування у справах зі спорів, пов'язаних з визнанням недійсними рішень органів названого Комітету. Відтак, господарські суди у розгляді відповідних справ мають з'ясовувати, зокрема, чи відбувся збір інформації органом Антимонопольного комітету України в межах розгляду заяви або справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, чи мало місце проведення таким органом необхідної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2014 Приватному акціонерному товариству «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» було направлено вимогу про надання інформації № 24-25/09-6457 (далі вимога 1) із зазначенням переліку інформації, яку необхідно було надати у 20-денний строк з дня отримання вимоги.

Зокрема, позивачу необхідно було надати відповідь на кожне поставлене питання згідно з нумерацією, а саме:

1) Дату зарахування 2 500 простих іменних акцій (50 відсотків статутного капіталу товариства) емітента - ПрАТ «Укргаз-Енерго», з рахунку в цінних паперах НАК «Нафтогаз України», відкритому в зберіганні цінних паперів - публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України», на рахунок емітента - ПрАТ «Укргаз-Енерго» в цінних паперах, відкритому в депозитарії цінних паперів - публічному акціонерному товаристві «Національний депозитарій України».

2) Копії документів, які підтверджують зарахування акцій, зазначених у пункті першому цієї вимоги, з рахунку в цінних паперах НАК «Нафтогаз України», відкритому в зберіганні цінних паперів - публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України», на рахунок емітента - ПрАТ «Укргаз-Енерго» в цінних паперах, відкритому в депозитарії цінних паперів - публічному акціонерному товаристві «Національний депозитарій України».

3) Копію статуту ПрАТ «Укргаз-Енерго» з усіма змінами та доповненнями з моменту державної реєстрації товариства.

4) Копії протоколів всіх органів управління ПрАТ «Укргаз-Енерго» (загальних) зборів акціонерів, наглядової ради, виконавчого органу товариства тощо), починаючи з червня 2013 року по теперішній час.

5) Чи здійснювався перепродаж акцій ПрАТ «Укргаз-Енерго», зазначених в пункті першому цієї вимоги, іншим субєктам господарювання? Якщо так, вказати дату перепродажу, найменування покупця із зазначенням його місцезнаходження, організаційно-правової форми та розміру проданого пакету акцій.

6) Чи здійснювалося анулювання акцій, зазначених в пункті першому цієї вимоги? Якщо так, надати копії підтверджуючих документів (відповідний протокол загальних зборів та/або інші документи.

7) Вартість активів та обсяг реалізації товарів ПрАТ «Укргаз-Енерго» за підсумками 2012, 2013 років. Надати копії підтверджуючих фінансових документів (форма № 1 та форма № 2 фінансової звітності).

8) Інформацію щодо обсягів та вартості закупленого ПАТ «Укргаз-Енерго» (із зазначенням ресурсів надходження) у період з 01.01.2012 по 01.07.2014 природного газу з метою подальшої його реалізації споживачам України за формою, наведеною у таблиці 1, що додається.

9) Копії 5 договорів з усіма додатками та додатковими угодами, на підставі яких ПАТ «Укргаз-Енерго» у період з 01.01.2012 по 01.07.2014 здійснювало купівлю імпортованого природного газу в Україну.

10) Інформацію щодо обсягів та вартості реалізованого безпосередньо ПАТ «Укргаз-Енерго» природного газу споживачам України (в розрізі категорій споживачів) у період з 01.01.2012 по 01.07.2014 за формою, наведеною у таблиці 2, що додається.

11) Копії 5 договорів з усіма додатками та додатковими угодами, укладених ПАТ «Укргаз-Енерго» з підприємствами теплоенергетики та чинних у період з 01.01.2012 по 01.07.2010 на підставі яких вказаним підприємствам ПАТ «Укргаз-Енерго» реалізовувало природний газ.

12) Копії 5 договорів з усіма додатками та додатковими угодами, укладених ПАТ «Укргаз-Енерго» з промисловими підприємствами та чинних у період з 01.01.2012 по 01.07.2014 на підставі яких вказаним підприємствам ПАТ «Укргаз-Енерго» реалізовувало природний газ.

Також, у вимозі повідомлялось, що згідно з пунктами 13, 14, 15 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», подання недостовірної інформації, подання інформації в неповному обсязі, неподання інформації у встановлені головою Відділення строки є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції та тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 52 цього Закону.

Отже, згідно зі статтею 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», основним завданням Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема, в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», державний уповноважений Антимонопольного комітету України має право, зокрема при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Згідно пункту 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», неподання інформації Комітету у встановлені органами Комітету строки є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Так, позивач отримав вимогу 18.07.2014, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до вимоги товариству необхідно було надати інформацію у 20-денний строк з дня отримання вимоги, тобто останній день строку припадав на 07.08.2014.

Листом від 07.08.2014 № 8/1-344 позивач надав інформацію на вимогу-1, але не у повному обсязі, а саме не надав інформацію на питання 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 вимоги-1.

Крім того, у зазначеному вище листі позивач повідомив Комітет, що компанія «Росукренерго АГ» не придбавала акцій Приватного акціонерного товариства «УКРГАЗ-ЕНЕРГО», а акції товариства у розмірі 2500 штук, які були стягнуті з НАК «Нафтогаз України» відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2013 у справі № 910/5598/13, були зараховані 29.10.2013 на рахунок в цінних паперах емітентом ПрАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО».

Так, Приватному акціонерному товариству «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» було направлено повторну вимогу про надання інформації № 24-25/09-7738 від 26.08.2014 (вимога-2), в якій комітет повторно пропонував у 5-денний термін з дня отримання даної вимоги надати інформацію на питання 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 вимоги-1 державного уповноваженого від 15.07.2014 № 24-25/09-6457.

Також, у вимозі-2 повідомлялось, що згідно з пунктами 13, 14, 15 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», подання недостовірної інформації, подання інформації в неповному обсязі, неподання інформації у встановлені головою Відділення строки є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції та тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 52 цього Закону.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення вимога-2 отримана позивачем 02.09.2014, отже останній день строку надання інформації комітету припадав на 08.09.2014.

На вимогу-2 позивач листом від 08.09.2014 № 01-14/2-356 (зареєстрований у Комітеті 12.09.2014 за № 8-24/7492) повідомив, що компанія «Росукренерго АГ» не збільшувала будь-яким способом належну їй кількість акцій ПрАТ «Укргаз-Енерго», яка становила на момент реєстрації акцій товариства 50 відсотків, у тому числі шляхом придбання, набуття у власність іншим способом або отримання в управління, у звязку з чим позивач вважає, що предмет перевірки відсутній.

Тобто, позивач не надав у повному обсязі інформацію, що була запитана у вимозі-1 та вимозі-2 органами Комітету, у звязку із здійсненням контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції щодо встановлення обставин, які дозволяють зробити висновки стосовно необхідності чи відсутності необхідності отримання дозволу органів Комітету на концентрацію, згідно з частиною другою статті 22 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді придбання та/або набуття у власність іншим способом чи одержання в управління компанією «Росукренерго АГ» часток (акцій, паїв), що забезпечує досягнення чи перевищення 50 відсотків голосів у вищому органі управління

Зокрема, позивачем не надано: копію статуту ПрАТ «Укргаз-Енерго» з усіма змінами та доповненнями з моменту державної реєстрації товариства; копії протоколів всіх органів управління ПрАТ «Укргаз-Енерго» (загальних зборів акціонерів, наглядової ради, і виконавчого органу товариства тощо), починаючи з червня 2013 року; інформації щодо можливого здійснення перепродажу та/або анулювання акцій ПрАТ «Укргаз-Енерго».

Так, листом від 26.12.2014 № 07-14/2-442 (зареєстрований у Комітеті 30.12.2014 № 8-24/10781) позивачем надано відповідь на лист відповідача від 16.12.2014 № 24-26/05-11281, в якому позивач повідомив, що не визнає факт вчинення порушення, оскільки обсяг запитуваної інформації у вимогах державного уповноваженого від 15.07.2014 № 24-25/09-6457 та від 26.08.2014 № 24-25/09-7738 не відповідає змісту завдання Антимонопольного комітету України.

Однак, такі твердження позивача спростовуються наступним.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Так, згідно з ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», Антимонопольний комітет України відповідно до покладених на нього завдань:

- контролює дотримання антимонопольного законодавства в процесі економічної концентрації, зокрема, при створенні, реорганізації, ліквідації суб'єктів господарювання, створенні об'єднань підприємств, вступі одного або кількох суб'єктів господарювання в об'єднання, при перетворенні органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю в об'єднання суб'єктів господарювання, придбанні чи набутті будь-яким іншим способом у власність, одержанні в управління (користування) часток (акцій, паїв), активів (майна) у вигляді цілісних майнових комплексів суб'єктів господарювання або їх структурних підрозділів, оренді цілісних майнових комплексів суб'єктів господарювання або їх структурних підрозділів, набутті будь-яким іншим способом контролю господарської діяльності;

- контролює дотримання антимонопольного законодавства при здійсненні господарської діяльності суб'єктами господарювання та при реалізації повноважень органами влади, органами місцевого самоврядування, органами адміністративно-господарського управління та контролю щодо суб'єктів господарювання;

- розглядає справи про порушення антимонопольного законодавства та приймає рішення за результатами розгляду в межах своїх повноважень;

- звертається до суду чи арбітражного суду з позовами (заявами) у зв'язку з порушенням антимонопольного законодавства, надсилає правоохоронним органам матеріали про порушення законодавства, що містять ознаки злочину;

- дає рекомендації та вносить пропозиції органам державної влади, установам, органам місцевого самоврядування, суб'єктам господарювання та їх об'єднанням щодо проведення заходів, спрямованих на обмеження монополізму, розвиток підприємництва і конкуренції, запобігання порушенням антимонопольного законодавства;

- дає рекомендації органам влади, органам місцевого самоврядування, органам адміністративно-господарського управління та контролю, суб'єктам господарювання щодо припинення дій (бездіяльності), що містять ознаки порушень антимонопольного законодавства, усунення причин цих порушень і умов, що їм сприяють, а після припинення порушення - про вжиття заходів по усуненню наслідків цих порушень у визначені Комітетом строки;

- бере участь у розробці та вносить у встановленому порядку проекти актів законодавства, що регулюють питання розвитку конкуренції, конкурентної політики та демонополізації економіки;

- бере участь в укладанні міждержавних угод, розробці і реалізації міжнародних проектів та програм, а також здійснює співробітництво з державними органами і неурядовими організаціями іноземних держав та міжнародними організаціями з питань, що належать до компетенції Антимонопольного комітету України;

- узагальнює практику застосування антимонопольного законодавства, розробляє пропозиції щодо його удосконалення;

- затверджує кошторис доходів і видатків Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень;

- розробляє і організовує виконання заходів, спрямованих на запобігання порушенням антимонопольного законодавства;

- систематично інформує населення України про свою діяльність;

- здійснює інші дії щодо контролю за дотриманням антимонопольного законодавства в межах його повноважень.

Приписами ст. 6 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» встановлено, що державні уповноважені Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.

Згідно п. 6 ст. 16 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», державний уповноважений Антимонопольного комітету України має такі повноваження, зокрема при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Положеннями статей 22 та 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що вимоги державного уповноваженого Комітету є обовязковими для виконання у визначений ним строк; субєкти господарювання, обєднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобовязані на вимогу державного уповноваженого Комітету подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Комітетом завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Так, державним уповноваженим Антимонопольного комітету України вимога-1 та вимога-2 надсилались у звязку із здійсненням державного контролю за дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції компанією «Росукренерго АГ» та/або субєктами господарювання, повязаними з нею відносинами контролю під час здійснення концентрації шляхом безпосереднього або опосередкованого (через інших осіб) придбання, набуття у власність іншим способом чи одержання в управління акцій, що забезпечує досягнення 100 відсотків голосів у вищому органі управління ПрАТ «Укргаз-Енерго».

Разом з тим, Закон України «Про Антимонопольний комітет України» та інші нормативно-правові акти не містять положень про право субєктів господарювання на відмову від виконання вимоги уповноваженої особи Комітету щодо надання інформації, необхідної для реалізації завдань, покладених на органи Антимонопольного комітету України.

Крім того, на подання від 28 квітня 2015 року № 24-26.13/266-14/144-спр з попередніми висновками у справі № 24-26.13/266-14 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції ПрАТ «Укргаз-Енерго» листом від 27.05.2015 № 05-14/2-096 (зареєстрований у Комітеті 03.06.2015 за № 8-24/4698) повідомило, що не погоджується з висновками Комітету, оскільки останній не розглядав справу, у межах якої запитувалась інформація, зазначена у вимозі-1 та вимозі-2, та не здійснював перевірку в порядку, визначеному законодавством.

З приводу зазначених вище тверджень позивача, суд відзначає наступне.

Законодавство про захист економічної конкуренції не містить вичерпного переліку випадків коли уповноважені особи Антимонопольного комітету України мають право вимагати відповідну інформацію у субєктів господарювання та інших осіб.

Відповідно до статті 22і Закону Країни «Про Антимонопольний комітет України» юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники зобовязані на вимогу органу Антимонопольного комітету України подавати документи, інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Обовязок надання інформації на вимогу уповноваженої особи Антимонопольного комітету України повинен виконуватися субєктом господарювання незалежно від того, чи розпочата органом Комітету справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Інформація може бути витребувана як під час розгляду заяв, так і під час розгляду справ, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Проведення перевірок і надсилання вимог про надання інформації є окремими і не тотожними повноваженнями органів Антимонопольного комітету України, встановленими законодавством.

Так, згідно з п. 14 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних доказів направлення запитуваної Комітетом інформації.

Таким чином, оскаржуваним рішенням Антимонопольного комітету України від 29.09.2015 № 489-р встановлено, що Приватне акціонерне товариство «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» не надало інформації у повному обсязі на вимоги у встановлений строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про:

- визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

-зобов'язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю;

- визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку;

- примусовий поділ суб'єкта господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку;

- накладення штрафу;

- блокування цінних паперів;

- усунення наслідків порушень законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема усунення чи пом'якшення негативного впливу узгоджених дій, концентрації суб'єктів господарювання на конкуренцію;

- скасування дозволу на узгоджені дії у разі вчинення дій, заборонених згідно із статтею 19 цього Закону;

- оприлюднення відповідачем за власні кошти офіційної інформації Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення стосовно рішення, прийнятого у справі про порушення, в тому числі опублікування рішень у повному обсязі (за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим, головою територіального відділення інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), у строк і спосіб, визначені цим рішенням або законодавством;

- закриття провадження у справі.

Згідно п. 13.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», закон не визначає певної форми витребування інформації, у зв'язку з чим його може бути здійснено в будь-якій письмовій формі, крім тієї, щодо якої є пряма заборона закону, з урахуванням, однак, того, що в разі заперечення суб'єктом господарювання факту отримання ним запиту про надання інформації орган Антимонопольного комітету України з огляду на вимоги статті 33 ГПК України має подати господарському суду належні докази надсилання такого запиту. Відповідні докази мають свідчити про надіслання запиту за місцезнаходженням суб'єкта господарювання, визначеним згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, і про отримання його від підприємства зв'язку уповноваженою на це особою відповідно до Правил надання поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 N 270.

Як встановлено судом вище, доказів на підтвердження того, що позивач надав інформацію в необхідних обсягах, як вимагалось Комітетом у вимогах № 24-25/09-6457 від 15.07.2015 та № 24-25/09-7738 від 26.08.2014, матеріали справи не містять, а позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження наведеного у позові суду не представлено.

Тому відповідач у спірному рішенні обґрунтовано дійшов висновку, що дії Приватного акціонерного товариства «УКРГАЗ-ЕНЕРГО», які полягають у неподанні інформації на вимоги державного уповноваженого комітету № 24-25/09-6457 від 15.07.2015 та № 24-25/09-7738 від 26.08.2014 у встановлений державним уповноваженим строк, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачено пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації Антимонопольному комітету України у встановлений державним уповноваженим Антимонопольного комітету України строк.

Отже, рішення Антимонопольного комітету України № 489-р від 29.09.2015 прийнято у межах визначеним законом повноважень та за результатами повного і обєктивного зясування всіх обставин справи № 24-26.13/266-14.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають.

Згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 25.12.2015.

Суддя Бондарчук В.В.