КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2015 р. Справа№ 5011-41/15193-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лобаня О.І.

суддів: Федорчука Р.В.

ОСОБА_1

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 21.12.2015 року,

розглянувши апеляційну скаргу департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на ухвалу господарського суду міста Києва від 04.11.2015 року

за заявою департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про заміну сторони виконавчого провадження

у справі № 5011-41/15193-2012 (головуючий суддя Спичак О.М.,

судді Бондарчук В.В., Любченко М.О.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Проектна компанія «Ярус»

до департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні

відповідача 1) головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві

2) комунальне підприємство «Київський метрополітен»

про визнання частково недійсним договору та стягнення 57 931 419,11 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.11.2015 року по справі № 5011-41/15193-2012 відмовлено департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у задоволенні заяви про заміну стягувача його правонаступником.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 04.11.2015 року, департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 04.11.2015 року по справі № 5011-41/15193-2012 скасувати. Крім того, скаржник просив відновити строк на подання апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 року відновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження, скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

У судовому засіданні 21.12.2015 року представник скаржника надав суду свої пояснення по справі в яких, підтримав подану апеляційну скаргу на підставі доводів зазначених у ній та просив оскаржувану ухвалу господарського суду міста Києва скасувати, та прийняти нове рішення суду, яким задовольнити заяву про заміну стягувача його правонаступником.

Представник ТОВ «Проектна компанія «Ярус» у судовому засіданні 21.12.2015 року також надав суду свої пояснення по справі в яких заперечив проти поданої апеляційної скарги. Представник позивача вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною а ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою та такою, що винесена без порушення норм матеріального та процесуального права. Представник просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу господарського суду міста Києва від 04.11.2015 року без змін.

Представники головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві та комунального підприємства «Київський метрополітен» у судове засідання 21.12.2015 року не зявились про день та час розгляду справи треті особи були повідомлені належним чином про що, в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 75 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки треті особи що не зявилися в судове засідання, про дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Участь у судовому засіданні 21.12.2015 року представників головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві та комунального підприємства «Київський метрополітен», судом обовязковою не визнавалась. Клопотань про витребування письмових доказів та відкладення розгляду справи не надходило. В матеріалах справи міститься достатньо доказів для прийняття рішення по справі.

Крім того, у відповідності до ч.2 ст. 102 ГПК України суд апеляційної інстанції обмежений пятнадцятиденним строком розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, а продовження зазначеного строку розгляду справи у відповідності до ч. 3 ст. 69 ГПК України без клопотання сторони по справі, не передбачено ГПК України.

Відповідно до статті 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Дослідивши представлені докази, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду міста Києва від 04.11.2015 року є законною та обґрунтованою, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду м. Києва від 18.03.2013 року позов ТОВ «Проектна компанія «Ярус» до Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Київської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві та комунального підприємства «Київський метрополітен» про визнання частково недійсним договору та стягнення 57 931 419,11 грн. задоволено частково. Стягнуто з Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ТОВ «Проектна компанія «Ярус» 45 006 375 грн. 42 коп. основного боргу та 50 016 грн. 22 коп. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог до Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відмовлено.

04.06.2013 року на виконання вказаного рішення господарського суду м. Києва від 18.03.2013 року, видано наказ.

Постановою Київського апеляційного суду від 30.07.2013 року у справі № 5011-41/15193-2012 рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2013 року залишено без змін. Постановою Вищого господарського суду України від 15.10.2013 року касаційну скаргу Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишено без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2013 року та постанова Київського апеляційного суду від 30.07.2013 року - без змін.

09.10.2015 року до господарського суду м. Києва від боржника надійшла заява про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні по справі № 5011-41/15193-2012. В обґрунтування поданої заяви Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) послався на те, що за приписами пункту 3.4. Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.08.2015 р. № 938, органами Державної казначейської служби України зараховуються кошти на рахунки для обліку надходжень загального та спеціального фондів місцевого бюджетів.

Відповідно до листа Департаменту фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської держаної адміністрації) від 06.05.2014 р. № 054-1-2-09/1788 кошти в сумі 50 538 971,42 грн., які надійшли від ТОВ «Проектна компанія «Ярус» були зараховані на рахунок спеціального фонду бюджету міста Києва № 0001 Головного управління Державного казначейської служби України у м. Києві, як кошти від інвестиційних угод.

Тобто, як зазначає заявник, Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не є розпорядником коштів, які надійшли від ТОВ «Проектна компанія «Ярус» у розмірі 50 539 871,42 грн., оскільки дана сума обліковується не на рахунках заявника.

Крім того, боржник зазначає, що згідно з додатком 8 до рішення Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2015 рік» від 28 січня 2015 року № 60/925, джерелами формування коштів цільового фонду спеціального фонду бюджету міста Києва є, зокрема, кошти, що надходять відповідно до умов інвестиційних угод та аукціонів.

Відповідно до додатку 9 вищевказаного рішення Київської міської ради, органом, який забезпечує контроль за надходженнями коштів відповідно до умов інвестиційних угод та аукціонів до бюджету міста Києва, як дохідний рахунок, є Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Таким чином, боржник вважає, що кошти у розмірі 45 006 375,42 грн., які обліковуються на рахунку спеціального фонду бюджету Києва мають бути стягнуті з Головного управління Державного казначейської служби України у м. Києві, як кошти від інвестиційних угод.

Однак, з такими доводами боржника, судова колегія апеляційного господарського суду погодитися не може.

Відповідно до частини 1, 2 статті 25 Господарського процесуального кодексу України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності субєкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в процесі до вступу правонаступника, є обовязковими для нього в такій же мірі, в якій вони були б обовязковими для особи, яку він замінив.

У відповідності до частини 5 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обовязкові тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи), державний виконавець за наявності підтверджуючих документів своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, змінює назву сторони виконавчого провадження.

Аналізуючи положення ст. 25 ГПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що з в казаних норм, по суті випливає, що господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу за наявності підтвердження факту правонаступництва відповідними доказами, обовязок доказування лежить на особі, яка звертається до суду з відповідною заявою, або на державному виконавцеві, або на стороні, або на заінтересованій на те стороні.

Як вірно вказав суд першої інстанції, процесуальне правонаступництво це перехід процесуальних прав і обовязків сторони у справі до іншої особи у звязку з вибуттям особи зі складу спірного матеріального правовідношення. Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає звязок матеріального і процесуального права. У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підстави процесуального правонаступництва можуть бути, зокрема: смерть або оголошення фізичної особи померлою; припинення діяльності субєкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення); заміна кредитора чи боржника в зобовязанні; інші випадки заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.

Таким чином, перелік підстав заміни особи правонаступником не є вичерпним. Інші підстави заміни особи її правонаступником можуть бути повязані із змінами субєктного складу матеріальних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, та вірно зазначив місцевий господарський суд, Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Головне управління Державного казначейської служби України у м. Києві є різними юридичними особами, при цьому, в розумінні статті 25 Господарського процесуального кодексу України останній не є правонаступником боржника, оскільки відсутні фактичні обставини з якими закон повязує можливість правонаступництва.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, судова колегія апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у задоволенні заяви про заміну стягувача.

Отже, виходячи з вищевикладеного, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала господарського суду міста Києва від 04.11.2015 року, прийнята після повного зясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у звязку з правильним застосуванням норм процесуального права, є такою що відповідає нормам закону.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на ухвалу суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) слід відмовити, а оскаржувану ухвалу господарського суду м. Києва від 04.11.2015 року залишити без змін.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 99, 101-106 ГПК України, господарський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на ухвалу господарського суду міста Києва від 04.11.2015 року у справі № 5011-41/15193-2012 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду м. Києва від 04.11.2015 року у справі № 5011-41/15193-2012 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 5011-41/15193-2012 повернути до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя О.І. Лобань

Судді Р.В. Федорчук

ОСОБА_1

Дата підписання 28.12.2015 року