РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015Справа №910/27975/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютак-Сервіс" про стягнення 60 945,59 грн., за участю представників позивача - ОСОБА_2, договір №40 від 17.03.2015 року, відповідача - Юрка С.В., власник товариства,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 36 754,38 грн. основного боргу, 9 286,27 грн. пені, 14 034,92 грн. інфляційних втрат, 3% річних у розмірі 870,02 грн. у зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань з оплати вартості поставленого товару за договором поставки № 1 від 08.01.2014 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.10.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 02.12.2015 року.

16.12.2015 року в судовому засіданні представник відповідача підтвердив наявність у відповідача основної заборгованості перед позивачем у розмірі 23 567,60 грн.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.01.2014 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ютак-Сервіс" (покупець) було укладено договір поставки № 1, за умовами якого продавець зобов'язується передати покупцю у власність товар, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити товар на умовах та у строк, встановлений цим договором (п. 1. договору).

Передплата за товар здійснюється покупцем протягом 5 календарних днів на підставі видаткових накладних та специфікацій продавця шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця (п.3.2. договору). Видатковими накладними № КФ-0170892 від 05.08.2014 року на суму 2 047,24 грн., №КФ-0170900 від 05.08.2014 року на суму 1 300,07 грн., №КФ-0170451 від 05.08.2014

Поясненнями позивача, відповідача, видатковими накладними, які містяться в матеріалах справи стверджується факт поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 120 600,87 грн.

Відповідач на час подання позову до суду мав заборгованість перед позивачем у розмірі 36 754,38 грн., з урахуванням часткової оплати, що підтверджується також актом звіряння взаємних розрахунків за 2014 рік, який підписаний уповноваженими представниками обох сторін та копія якого міститься в матеріалах справи.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання за договором з поставки товару відповідачу, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з оплати отриманого товару у строк, передбачений умовами договору, і на час подання позову мав заборгованість у сумі 36 754,38 грн.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем у строк, передбачений п. 3.2. договору відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, після подання позовної заяви до суду відповідачем 24.11.2015 року, 30.11.2015 року та 11.12.2015 року було сплачено частину основного боргу на загальну суму 13 186,78грн., що підтверджується платіжними дорученнями наданими позивачем та поясненнями сторін в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги, що станом на день розгляду справи відповідач сплатив частину основної заборгованості за договором поставки після звернення позивача з позовною заявою до суду в сумі 13 186,78грн., суд вважає, що провадження у справі в цій частині позову підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 статті 80 ГПК України в зв'язку з відсутністю предмету спору, судовий збір в цій частині позову покладається на відповідача.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Позивач просить суд стягнути пеню в розмірі 9 286,27 грн.

Проте, згідно з частини 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовані Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», положеннями якого встановлено, що за прострочення платежу, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 2.1. роз'яснень Вищого арбітражного суду України № 02-5/293 від 29.04.1994 р., якщо сторони у відповідному договорі не встановили конкретного розміру відповідальності, пеня стягненню не підлягає, за винятком випадків, коли розмір пені встановлений чинними актами законодавства.

Таким чином, в силу наведених положень законодавства, пеня може бути стягнута у передбачених в письмовому договорі випадках (встановлено за згодою сторін).

Оскільки факту погодження нарахування пені за прострочення відповідачем оплати за поставлений товар позивачем не доведено, відповідальність відповідача за порушення строків оплати договором не передбачена, вимоги позивача про стягнення пені в сумі 9 286,27 грн. задоволенню не підлягають.

Тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 9 286,27 грн. слід відмовити.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з цим, позов в частині стягнення 23 567,60 грн. основного боргу, 870,02 грн. 3 % річних та інфляційних втрат 14 034,92 грн. обґрунтований та підлягає задоволенню за розрахунком позивача, який здійснено у відповідності до умов договору та вимог закону.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютак-Сервіс" ( м. Київ, вул. А. Міцкевича, буд. 5, кв. 20; код 33776870) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 23 567 (двадцять три тисячі п'ятсот шістдесят сім) грн. 60 коп. основного боргу, 14 034 (чотирнадцять тисяч тридцять чотири) грн. 92 коп. інфляційних втрат, 870 (вісімсот сімдесят) грн. 02 коп. 3% річних та 1 088 (одна тисяча вісімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Провадження у справі в частині стягнення 13 186,78 грн. основного боргу припинити.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 21.12.2015р.

Суддя С.О. Чебикіна