номер провадження справи 6/175/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2015 Справа № 908/5740/15

Господарський суд Запорізької області у складі судді Місюри Людмили Сергіївни, при секретарі Авраменко К.В. розглянувши матеріали справи

За позовом Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 25)

До Товариства з обмеженою відповідальністю Руст-Кераміка (69068, АДРЕСА_1)

Про стягнення 16 620 грн. 21 коп.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1- дов. №545 від 25.11.2015р.

Від відповідача: не зявився

В С Т А Н О В И В :

Позивач просить стягнути з відповідача на підставі договору про постачання електричної енергії № 172 від 30.12.2005р., заборгованість за спожиту активну електричну енергію в сумі 9 386 грн. 65 коп., заборгованість за реактивну електричну енергію в сумі 31 грн. 43 коп., пеню в сумі 3 721 грн. 27 коп., 3% річних в сумі 211 грн. 44 коп., інфляційні нарахування в сумі 3 269 грн. 42 коп.

Розгляд справи відкладався.

22.12.2015р. розгляд справи продовжений та прийнято рішення.

В матеріалах справи знаходиться Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців , в якому вказано, що Товариство з обмеженою відповідальністю Руст-Кераміка знаходиться за адресою : 69068, АДРЕСА_1.

Ухвали суду про порушення провадження по справі та про відкладення розгляду справи направлялись відповідачу саме за цією адресою, що підтверджується вихідними реєстраційними номерами, які зазначені на зворотній стороні ухвал.

Поштове відділення повернуло суду ухвали про порушення провадження по справі та про відкладення розгляду справи з відміткою: за зазначеною адресою підприємство не знаходиться.

Відповідач позивачу іншу адресу, відповідно до п. 2.5 договору, не повідомив.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Таким чином, у суду є достатні докази направлення цієї ухвали відповідачу по справі.

Відповідач, повідомлений про місце, день та час розгляду справи, в порядку, передбаченому ГПК України, в судові засідання двічі не зявився, про причини неявки суд не повідомив, витребувані судом документи не надав, проти позову не заперечив.

Стаття 75 ГПК України дозволяє суду розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у випадку, якщо відзив на позов та витребувані судом документі не надані.

За таких обставин, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

30.12.2005р. між ВАТ Запоріжжяобленерго (постачальником електричної енергії, позивачем у справі) та ТОВ Руст-Кераміка (споживачем, відповідачем) був укладений договір про постачання електричної енергії № 172, відповідно до умов якого постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», а останній оплачує позивачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (розділ 1 договору в редакції додаткової угоди від 27.11.2006р.).

Відповідно до п. 9.7. договору він набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2006р. Договір вважаться щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії.

Відповідно до п. п. 2.2.3, 2.2.4 договору споживач зобовязався оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 4 «Порядок розрахунків» та № 5 «Графік зняття показників розрахункових засобів обліку електричної енергії». Здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника електричної енергії та електроустановками споживача згідно з додатком № 6 «Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії».

Пунктом 4 додатку № 4 до договору, в редакції додаткової угоди від 27.11.2006р., зокрема, визначено, що споживач не пізніше 12-00 годин другого робочого дня місяця, наступного за розрахунковим, направляє свого представника до постачальника електричної енергії для подання у двох примірниках, підписаних уповноваженою особою споживача та скріплених його печаткою: «Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію» за формою додатка № 5.1. Постачальника електричної енергії підписує подані акти та один примірник повертає споживачу.

У пункті п. 6 додатку № 4 до договору, в редакції додаткової угоди від 27.11.2006р., зазначено, що за підсумками розрахункового періоду постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок або платіжну вимогу-доручення для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних наданого відповідачем «Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію» з урахуванням сум платежів, що надійшли від споживача.

Згідно з п. 10 додатку № 4 до договору, редакції додаткової угоди від 27.11.2006р., споживач зобовязаний після розрахункового періоду і проведення позивачем розрахунку обсягу використаної електроенергії у разі неодержання рахунка або вимоги-доручення до 10 числа, направити свого уповноваженого представника отримати платіжний документ на сплату спожитої електроенергії, і не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим здійснити сплату.

Із матеріалів справи слідує, що позивачем у період з листопада 2014р. по грудень 2014р. було поставлено відповідачу активну електроенергію на загальну суму 9386,65 грн. За грудень 2014р. відповідачу нараховано плату за послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії на суму 31,43 грн.

В матеріалах справи містяться копії актів про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію за листопад та грудень 2014р. та копія акту про обсяги перетікання реактивної енергії з мереж постачальника в мережі споживача за грудень 2014р., дані акти підписані, як з боку позивача, так і з боку відповідача.

Для оплати позивач оформив та виставив відповідачу відповідні рахунки. Копії рахунків, буди отримані відповідачем нарочно, про що свідчать витяги з Журналу видачі рахунків та попереджень про відключення споживача за заборгованість за 2014р.

Однак вказана в рахунках сума в установлений договором строк відповідачем сплачена не була.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту активну електричну енергію за листопад - грудень 2014р. становить 9386,65 грн., заборгованість за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії становить 31,43 грн.

Згідно зі ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач в письмових поясненнях №426 від 09.12.2015р. вказав, що Порядок розрахунку за реактивну електричну енергію (Додаток №6 до договору) у позивача відсутній. Таким чином, позивач не довів суду, що додаток №6 взагалі існував.

Оскільки Порядок розрахунку за реактивну електричну енергію (Додаток №6 до договору) відсутній, то строки погашення боргу між позивачем та відповідачем не узгоджені.

Згідно ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач вручив відповідачу рахунок на оплату реактивної електроенергії 30.12.2014р., що підтверджується випискою з журналу за грудень 2014р. (а. с. 55).

Таким чином, заборгованість за реактивну електроенергію в сумі 31 грн. 43 коп. відповідач повинен був оплатити у семиденний строк від дня пред'явлення рахунка на оплату.

Відповідач доказів виконання зобовязання і перерахування позивачу заявленої до стягнення суми не надав.

Факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем за спожиту активну електроенергію в розмірі 9386,65 грн. та за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії в розмірі 31,43 грн. підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 9386,65 грн. основного боргу за спожиту активну електричну енергію та суми 31,43 грн. основного боргу за реактивну електричну енергію є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач у встановлений термін заборгованість не оплатив, то весь цей час він користувався грошовими коштами позивача, та ці грошові кошти знецінилися за цей час, в звязку з інфляційними процесами в державі.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за загальний період з 16.12.2014р. по 30.09.2015р. за прострочення виконання зобовязання з оплати спожитої активної та реактивної електроенергії в розмірі 211,44 грн. та інфляційні втрати за загальний період з січня 2015р. по вересень 2015р. за прострочення виконання зобовязання з оплати спожитої активної та реактивної електроенергії в розмірі 3269,42 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних суд встановив, що розрахунок здійснений вірно, а тому з відповідача підлягає стягненню 3% річних в сумі 211 грн. 44 коп..

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат суд встановив, що період їх нарахування позивачем визначений вірно, за вказаний період інфляційні нарахування складають 3 690 грн. 91 коп., але суд не знаходить підстав для виходу за межі позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню інфляційні нарахування в сумі 3 269 грн. 42 коп.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені за загальний період з 16.12.2014р. по 30.09.2015р. за прострочення оплати за спожиту активну та реактивну електроенергію в розмірі 3721,27 грн.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Частиною 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною ж 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

З приписів п. 2.5 Постанови пленуму вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» вбачається, що до пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість періоду часу, за який нараховується пеня.

Пунктом 4.2.1. договору сторонами визначено, що за недотримання термінів сплати рахунків або платіжних вимог-доручень за активну електроенергію та за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії, відповідач сплачує позивачу пеню за весь період часу, протягом якого не виконане зобовязання по сплаті, в розмірі 0,5% від суми платежу за кожний день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені) по день фактичної оплати.

Факт порушення грошових зобовязань відповідачем є доведеним, період та розмір заявленої до стягнення пені визначний позивачем вірно.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 3 721 грн. 27 коп. є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Руст-Кераміка (69068, АДРЕСА_1; ) на користь Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 25; ; поточний рахунок зі спеціальним режимом використання 19 в ЗОУ ВАТ Державний Ощадний банк України, МФО 313957) суму 9386 (девять тисяч триста вісімдесят шість) грн. 65 грн. основного боргу за спожиту активну електричну енергію. Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Руст-Кераміка (69068, АДРЕСА_1; ) на користь Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 25; ; р/р 1102 в Філії «Запорізьке РУ» ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 313399) суму 31 (тридцять одна) грн. 43 коп. основного боргу за реактивну електричну енергію, суму 211 (двісті одинадцять) грн. 44 коп. - 3% річних, суму 3269 (три тисячі двісті шістдесят девять) грн. 42 коп. втрат від інфляції, суму 3721 (три тисячі сімсот двадцять одна) грн. 27 коп. пені, суму 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. витрат зі сплати судового збору. Видати наказ.

Повне рішення складено : 22.12.2015р.

Суддя Л.С. Місюра