ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"22" грудня 2015 р. Справа № 922/4761/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О., суддя Камишева Л.М.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю прокурора Горгуль Н.В. (посв. №036152 від 29.10.2015 р.)

та представників:

1-го відповідача Берро ОСОБА_1 (дов. №08-11/1604/2-15 від 09.04.2015 р.)

2-го відповідача ОСОБА_2 (директор)

3-го відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області (вх.№5381Х/1-8) на рішення господарського суду Харківської області від 03 листопада 2015 року у справі

за позовом Заступника прокурора Київського району міста Харкова, м. Харків

до 1. Харківської міської ради, м. Харків;

2. Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Ялинка" м. Харків;

3. Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, м. Харків

про скасування рішення, визнання недійсним рішення та зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

Заступник прокурора Київського району м. Харкова звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати п.2.2. додатку до рішення 23 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про надання земельних ділянок для будівництва об'єктів" від 17.04.2013 р. №1095/13;

- визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_3 про державну реєстрацію на земельні ділянки площею 14,0926 га з кадастровим номером :10:001:0199, номер свідоцтва про право власності 3513988 від 16.05.2013 р. та 8,1911 га з кадастровим номером :10:001:0351, номер свідоцтва про право власності 3508563 від 16.05.2013 р.;

- зобов'язати ОК "ЖБК "Ялинка" передати, а Харківську міську раду прийняти земельну ділянку, площею 14,0926 га з кадастровим номером :10:001:0199 та земельну ділянку, площею 8,1911 га з кадастровим номером :10:001:0351, про що скласти акт прийому-передачі.

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.11.2015 р. у справі №922/4761/15 (суддя Макаренко О.В.) в позові відмовлено.

Заступник прокурора Харківської області з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вважаючи, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду про прийняття апеляційної скарги до провадження від 23.11.2015 р. клопотання заступника прокурора Харківської області про відстрочення сплати судового збору задоволено. Відстрочено сплату судового збору до прийняття постанови у справі №922/4761/15. Ухвалено до початку судового засідання прокурору надати банківські реквізити прокуратури Харківської області в органах Державної казначейської служби України, докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Прокурор вимоги ухвали суду не виконав, витребувані судом документи не надав, 22.12.2015 р. звернувся до суду з клопотанням (вх. №17299), в якому просить звільнити прокуратуру Харківської області від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі або відстрочити його сплату на строк до ухвалення судового рішення у справі.

В обґрунтування клопотання заявник вказує на той факт, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" видатки на сплату прокурорами судового збору не передбачено і відповідне фінансування органами прокуратури не здійснювалось, будь-які інші бюджетні кошти не можуть бути витрачені для сплати судового збору, оскільки це суперечить законодавству. На підтвердження клопотання прокурор посилається на позицію Вищого господарського суду України, викладену в постанові від 12.03.2015 р., в якій суд, враховуючи складну економічну ситуацію у фінансовому забезпеченні органів державної влади, відсутність коштів на їх рахунках може бути оцінена судом як підстава для звільнення від сплати судового збору. На думку прокурора, виходячи з системного аналізу ст. 129 Конституції України, ст. 1 Господарського процесуального кодексу України судові витрати не повинні бути перешкодою для доступу до суду всіх осіб незалежно від їх майнового стану.

Колегія суддів, розглянувши вказане клопотання, дійшла висновку про відмову в його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. за №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

Враховуючи, що відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи, обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

Окремий доказ, сам по собі, не свідчить про майновий стан. Зокрема, Вищий господарський суд України в ухвалі від 13.10.2014 р. у справі №910/5000/14 звертає увагу, що виписка з рахунку не може вважатись належним доказом того, що майновий стан скаржника перешкоджав сплаті судового збору у встановлених законом розмірах і в строки. Докази мають обґрунтовувати об'єктивні причини, які обумовлюють неможливість оплати судового збору.

Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Право на відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору мають і бюджетні установи.

У п. 12 ст. 2 Бюджетного кодексу України визначено, що бюджетні установи - це органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні клопотання бюджетної установи про відстрочення сплати судового збору чи звільнення від його сплати у звязку з відсутністю фінансування таких витрат слід враховувати наступне.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" № 484-VIII від 22.05.2015 р., на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Як свідчить судова практика, Верховний Суд України ухвалою від 27.10.2015 р. у справі № 2а-3361/10 відмовив в клопотанні про звільнення від сплати судового збору з тієї підстави, що відсутність фінансування само по собі не створює виняткових обставин для звільнення, відстрочення або розстрочення судового збору.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим господарським судом України, зокрема, в ухвалах від 19.08.2015 р. у справі № 910/2597/14, від 05.06.2014 р. у справі № 905/3363/13, від 07.09.2015 р. у справі № 926/366/15.

Згідно ухвали Вищого господарського суду України від 21.09.2015 р. у справі № 916/57/15-г відсутність в кошторисі органу державної влади витрат на сплату судового збору не є обґрунтованою підставою в розумінні ст. 8 Закону України "Про судовий збір", оскільки не має виключного характеру. Відповідно до статті 129 Конституції України, як одну із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати. Крім того, жодних доказів, яким чином в нього з'являться кошти на момент винесення рішення апелянт не надав.

Вищевказаний висновок відповідає правовій позиції Вищого господарського суду України, викладеній в п. 5 інформаційного листа ВГСУ від 05.07.2012 р. за №01-06/869/2012 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до Законів України №639-VIII від 16.07.2015 р.; №647-VIII від 17.07.2015 р., № 648- VIII від 17.07.2015 р., № 680- VIII від 15.09.2015 р., № 704- VIII від 17.09.2015 р., до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" було внесено 4 зміни.

Таким чином, з моменту прийняття Закону № 484-VIII від 22.05.2015 р., яким було скасовано встановлені раніше пільги щодо його сплати, вносились зміни до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", а отже Кабінет Міністрів мав можливість передбачити фінансування органів прокуратури на сплату державного мита, це по-перше.

По-друге, Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" не передбаченого такого напряму, як сплата державного мита. Держбюджетом передбачено фінансування Генеральної прокуратури єдиною стрічкою.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Бюджетного Кодексу України, Головний розпорядник бюджетних коштів, зокрема, отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет); приймає рішення щодо делегування повноважень на виконання бюджетної програми розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та/або одержувачами бюджетних коштів, розподіляє та доводить до них у встановленому порядку обсяги бюджетних асигнувань; затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством;

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що наведена в ній інформація не відповідає фактичним обставинам. Так, відповідного бюджетного призначення на сплату судового збору не повинно бути в Державному бюджеті України, Генеральна прокуратура як головний розпорядник має право затвердити відповідні кошториси розпорядників нижчого рівня, зокрема органів обласної прокуратури.

Крім цього, в Додаток 3 до державного бюджету на 2015 рік, вносились зміни пов'язані із збільшенням обсягів фінансування Генеральної прокуратури, порівняно із видатками передбаченими під час ухвалення Закону 28.12.2014 р., а саме законами: №639-VIII від 16.07.2015 р.; №647-VIII від 17.07.2015 р., № 648- VIII від 17.07.2015 р., № 680- VIII від 15.09.2015 р., № 704- VIII від 17.09.2015 р.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що, по-перше, обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України (обмежене фінансування) та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, (відсутність фінансування) не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати; по-друге, такого спеціального фінансування не потрібно; по-третє, видатки Генеральної прокуратури були збільшені; по-четверте, Генпрокуратура як генеральний розпорядник має право самостійно вносити зміни до плану бюджетного використання та бюджетного кошторису.

За приписами пунктів 3.2, 3.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі відстрочення або розстрочення сплати судового збору господарський суд повинен зазначити в ухвалі (про прийняття заяви чи скарги до провадження або в іншій) конкретний строк (строки) сплати судового збору, який (які) не може бути пізнішим за дату, на яку судом призначено розгляд заяви чи скарги.

Якщо строк, на який судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою, зокрема, залишити позов чи скаргу без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 99 Господарського процесуального кодексу України справи в апеляційній інстанції переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XІІ Господарського процесуального кодексу України.

За приписами пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо, зокрема, позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2012р. "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" також встановлена можливість залишення апеляційної скарги без розгляду судом апеляційної інстанції у разі несплати апелянтом судового збору у встановленому Законом розмірі.

Прокурор судовий збір у встановленому порядку і розмірі, у строк, визначений в ухвалі суду апеляційної інстанції від 23.11.2015 р., не сплатив.

Враховуючи наведене, беручи до уваги надання апелянту відстрочки сплати судового збору, невиконання ним вимог ухвали суду від 23.11.2015 р., колегія суддів дійшла висновку, що клопотання прокурора про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга заступника прокурора Харківської області на рішення господарського суду Харківської області від 03.11.2015 р. у справі №922/4761/15 підлягає залишенню без розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку після усунення обставин, які зумовили залишення апеляційної скарги без розгляду, прокурор (позивач) має право знову звернутись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою у загальному порядку.

На підставі викладеного та керуючись п. 5 ст. 81, ст.ст. 86, 99, 101, 102, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

УХВАЛИЛА:

В задоволенні клопотання прокурора про звільнення прокуратури Харківської області від сплати судового збору за подання апеляційної скарги або відстрочення його сплати на строк до ухвалення судового рішення у справі відмовити.

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області на рішення господарського суду Харківської області від 03.11.2015 р. у справі №922/4761/15 залишити без розгляду.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Камишева Л.М.