РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2015Справа №910/15423/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Даноша»
ДоПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аско-Медсервіс»
Простягнення 27 276,03 грн.

Суддя Домнічева І.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Даноша», позивач у справі, звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аско-Медсервіс», відповідач у справі, про стягнення 20 494,22 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.07.2015 р. позовні вимоги задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду міста Києва від 01.09.2015 р. рішення господарського суду міста Києва від 07.07.2015 р. скасовано, прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.11.2015 р. рішення господарського суду міста Києва від 07.07.2015 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2015 р. скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У результаті проведеного повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано для розгляду судді Домнічевій І.О.

Ухвалою від 13.11.2015 р. розгляд справи було призначено на 24.11.2015 р.

24.11.2015 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшов відзив на позов.

Ухвалою від 24.11.2015 р. розгляд справи було відкладено на 15.12.2015 р.

08.12.2015 р. від позивача через відділ діловодства суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду. Таким чином, має місце нова ціна позову, яка становить 27 276,03 грн.

15.12.2015 р. від позивача через відділ діловодства суду надійшли письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 15.12.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При розгляді матеріалів справи встановлено, наступне.

15.10.2014 р. у місті Калуш, Івано-Франківської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольксваген Кадді», д.р.н. АТ 0269 ВЕ, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «ЗАЗ Ланос», д.р.н. АТ 1465 ВІ.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.11.2014 р. винним у ДТП визнано ОСОБА_3

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована у відповідача відповідно до поліса № АС/3411909.

Внаслідок зазначеної ДТП було пошкоджено автомобіль «ЗАЗ Ланос», д.р.н. АТ 1465 ВІ, який належить на праві власності позивачу.

12.11.2014 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Дана заява відповідачем була отримана 18.11.2014 р.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач на підставі Звіту № 152/14, виплатив вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, у розмірі 23 723,97 грн.

Не погоджуючись з розміром отриманого страхового відшкодування, позивач 16.06.2015 .р звернувся до суду з позовною заявою.

Як зазначено вище, рішенням господарського суду міста Києва від 07.07.2015 р. позовні вимоги задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду міста Києва від 01.09.2015 р. рішення господарського суду міста Києва від 07.07.2015 р. скасовано, прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.11.2015 р. рішення господарського суду міста Києва від 07.07.2015 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2015 р. скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи встановлено, що Звіт (сканкопію) про оцінку колісного транспортного засобу № 152/14 позивач отримав від відповідача лише в кінці січня 2015 року, тоді коли був складений 03.11.2014 р.

Як зазначає позивач, станом на січень-лютий 2015 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу значно зросла в порівнянні з цінами листопада 2015 року, а тому позивач звернувся до іншого експерта для проведення повторної оцінки.

Висновком № 59 визначено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складових, що підлягають заміні, пошкодженого автомобіля «ЗАЗ Ланос», д.р.н. АТ 1465 ВІ станом на 26.02.2015 р. складає 43 218,19 грн. тоді як страховою компанією виплачено тільки 23 723,97 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що станом на час проведення відновлювального ремонту позивачем було витрачено суму в розмірі 57 412,01 грн., що підтверджується ОСОБА_2 виконаних робіт № 3А-0001347.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України закріплено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України визначено, що страховик зобов'язаний, у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Закон України «Про страхування» передбачає, що страхова компанія, надаючи послуги зі страхування, у разі настання страхового випадку здійснює не відшкодування матеріальних збитків, які понесла застрахована особа, а страхові виплати, розмір яких визначається у встановленому порядку у розмірі матеріальних збитків, понесених застрахованою особою.

У ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України вказується, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається, за відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля позивачем було сплачено 57 412,01 грн.

Ліміт відповідальності страховика згідно страхового поліса № АС/3411909 становить 50 000,00 грн.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 26 276,03 грн. (50 000,00 грн. 23 723,97 грн. = 26 276,03 грн.).

Також, позивач просить стягнути з відповідача 1 000,00 грн. за оплату вартості проведеного ним експертного дослідження.

Наявними у матеріалах справи платіжним дорученням № 4443 від 19.03.2015 підтверджується факт понесення позивачем витрат на проведення експертного дослідження в сумі 1 000,00 грн. Позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню як такі, що відповідають поняттю збитків, які в даному разі має відшкодувати відповідач, з огляду на порушення права позивача на отримання повної суми страхового відшкодування.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відтак, враховуючи все вище зазначене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Даноша» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аско-Медсервіс» (03150, м. Київ, вул. Горького, 122, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Даноша» (77330, Івано-Франківська область, Калуський район, с. Копанки, вул. Лісова, 1, ) страхове відшкодування в сумі 27 276 (двадцять сім тисяч двісті сімдесят шість) грн. 03 коп., 1 000 (одна тисяча) грн. витрат по оплаті послуг експерта та 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 21.12.2015 р.

Суддя І.О. Домнічева