РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2015Справа №910/26642/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Житлово-будівельного кооперативу "Молодіжний -11"

про стягнення 309 924,45 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Кирищук В.П. (довіреність № 91/2015/1/23-8 від 23.01.2015)

від відповідача: Ковальова О.О. (доручення б/н від 23.10.2015),

Глухенко В.М. (голова правління)

вільний слухач: ОСОБА_4

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Житлово - будівельного кооперативу "Молодіжний - 11" про стягнення 656 014, 20 грн. заборгованості за договором постачання теплової енергії від 01.07.1999 № 1630406.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором постачання теплової енергії від 01.07.1999 № 1630406 в частині повної та своєчасної оплати за поставлену позивачем теплову енергію у період з 01.10.2012 р. по 01.05.2015 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2015 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі 910/26642/15, розгляд справи призначено на 03.11.2015.

02.11.2015 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (б/н від 02.11.2015).

В судовому засіданні 03.11.2015 р. представник позивача надав документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2015 відкладено розгляд справи № 910/26642/15 на 17.11.2015.

12.11.2015 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли документи по справі (клопотання б/н від 10.11.2015), а також відзив на позовну заяву.

У поданому відзиві відповідач зазначає, що у травні 2015 року відповідачем сплачено 147131,05 гривень (120 000,00 гривень сплачено відповідачем, а решта суми - погашення заборгованості за рахунок пільг та субсидій), в липні - 10000,00 гривень, у серпні - 11538,84 гривень (10 251,24 грн. сплачені відповідачем, решта суми - пільги та субсидії). Також відповідач зазначає про відсутність вини у несвоєчасних розрахунках, у задоволенні позову просить відмовити.

17.11.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зменшення проміру позовних вимог (б/н від 17.11.2015), у якій позивач просить стягнути з відповідача основний борг за спожиту теплову енергію у розмірі 267 599,25 грн.. три відсотки річних в сумі 20 292,85 грн., інфляційну складову боргу 192 283,59 грн. та витрат із сплати судового збору в сумі 9 603,52 грн. Повернути зайво сплачений судовий збір у розмірі 3 516,76 грн.

Представник позивача у судовому засіданні 17.11.2015 р. надав суду розгорнутий розрахунок ціни позову.

У судовому засіданні 17.11.2015 р. судом оголошено перерву до 08.12.2015.

02.12.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі (клопотання б/н від 02.12.2015).

08.12.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог (б/н від 08.12.2015), відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача основний борг за спожиту теплову енергію у розмірі 97 348,01 грн., три відсотки річних в сумі 20 292,85 грн., інфляційну складову боргу 192 283,59 грн. та витрат із сплати судового збору в сумі 6 198,49 грн. Повернути зайво сплачений судовим збір у розмірі 6 921,79 грн.

08.12.2015 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (б/н від 08.12.2015).

В судове засідання 08.12.2015 з'явився представник позивача.

Представник позивача в судовому засіданні 08.12.2015 надав суду пояснення щодо заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив прийняти її до розгляду.

Відповідно ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи те, що заява про зменшення позовних вимог відповідає приписам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, остання прийнята господарським судом до розгляду, у зв'язку з чим, позовні вимоги розглядаються в її редакції та відповідно має місце нова ціна позову.

Крім того, представником позивача в судовому засіданні 08.12.2015 надано клопотання про продовження строку вирішення спору, яке просив суд задовольнити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2015 р. продовжено строк вирішення спору, розгляд справи відкладено на 22.12.2015 р.

У судовому засіданні 22.12.2015 р. представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені у заяві про зменшення розміру позовних вимог від 08.12.2015 р., просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 22.12.2015 р. частково визнав позовні вимоги.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 22.12.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.07.1999 між Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" (далі - енергопостачальна організація) та Житлово-будівельним кооперативом "Молодіжний-11" (далі - абонент) укладено договір № 1630406 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - Договір), предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до Статуту Публічного акціонерного товариства "Київенерго", затвердженого загальними зборами акціонерів Акціонерної енергопостачальної організації "Київенерго" (протокол № 2/2013 від 22.04.2013), Акціонерна енергопостачальна компанія "Київенерго" перейменована у Публічне акціонерне товариство "Київенерго" у відповідності до вимог та положень Закону України "Про акціонерні товариства" від 17.09.2008 № 514-VI.

Також між позивачем та відповідачем укладено додатки до Договору, якими визначено кількість, вартість споживання теплової енергії, тариф, межі балансової належності та терміни сплати споживачем вартості спожитої теплової енергії.

Згідно з п. 2.2.1 Договору, енергопостачальна організація зобов'язалась постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону, гарячого водопостачання - протягом року, в кількості та обсягах згідно з Додатком № 1 до цього Договору.

Відповідно до п.п. 2.3.1, 2.3.2 Договору, абонент зобов'язався додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у Додатку № 1, не допускаючи їх перевищення, своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені в Додатку № 4 до Договору.

Пунктом 2 Додатку № 4 до Договору передбачено, що абонент щомісяця з 12 по 15 числа отримує в районному відділі теплозбуту табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду та платіжну вимогу-доручення, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.

Згідно з п. 3 Додатку № 4 до Договору сплату за вказаними в п. 2 цього Додатку документами, абонент виконує не пізніше 25 числа поточного місяця.

Відповідно до п. 8.1., п. 8.4. Договору, даний Договір, набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.1999 року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що ним належним чином виконувалися зобов'язання за Договором № 1630406 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.07.1999 р., тоді як відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого за період з 01.10.2012 р. по 01.05.2015 у відповідача утворилась заборгованість за надані позивачем послуги, яка відповідно до заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог становить 97 348,01 грн., що підтверджується обліковими картками (табуляграмами) за спірний період. Крім того, позивачем також нараховані 3% річних в розмірі 20 292,85 грн. та інфляційні втрати у розмірі 192 283,59 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір № 1630406 за своєю правовою природою є договором енергопостачання.

У відповідності до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

На виконання умов Договору за період з 01.10.2012 р. по 01.05.2015 р. позивачем було поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 2 396 562,78 грн. Факт здійснення позивачем поставки теплової енергії, її обсяги та вартість підтверджується доданими до позовної заяви обліковими картками (табуляграмами), відомостями обліку споживання теплової енергії.

З наданих суду доказів вбачається, що позивач, взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, зауважень щодо відпуску теплової енергії від відповідача не надходило, тоді як відповідач у визначений Договором та Додатками до нього, строк, оплату за спожиту теплову енергію в повному обсязі не здійснив.

За розрахунком позивача, розмір заборгованості відповідача за спожиту теплову енергію за період з 01.10.2012 по 01.05.2015 становить 97 348,01 грн.

У той же час, як стверджує відповідач, та підтверджується матеріалами справи, позивачем не враховані пільги та субсидії, перераховані позивачу в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем за Договором № 1630406 у розмірі 28 418,65 грн.

При цьому, позивачем не надано обґрунтованих пояснень щодо підстав неврахування зазначених пільг та субсидій у рахунок зменшення суми основного боргу відповідача перед позивачем.

За розрахунком суду здійсненим з урахуванням умов Договору та виходячи з наявних у матеріалах справи доказів, сума осново боргу відповідача перед позивачем становить 68 929,36 грн.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що сума основного боргу становить 73 874,96 грн., оскільки заборгованість у розмірі 4 945,60 грн. нарахована позивачем відповідачу у травні 2015 р., тобто поза межами періоду, за який позивач стягує боргу у даній справі. Тобто, заборгованість, яка виникла у відповідача у травні 2015 р. не є предметом розгляду справи № 910/2642/15.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.10.2012 по 01.05.2015 визнаються судом обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню у розмірі 68 929,36 грн.

Крім того, за порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань за Договором № 1630406 позивачем нараховано 20 292,85 грн. 3% річних та 192 283,59 грн. інфляційних втрат.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу, є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами, що підлягають до сплати кредиторові.

В розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р. (п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, наданий позивачем, встановив, що він є вірним, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 20 292,85 грн. та інфляційні втрати у розмірі 192 283,59 грн.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" частково.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4 222,59 грн. витрат зі сплати судового збору.

Крім того, відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.06.2011 №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 № 80-VIII, з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Позивачем заявлено до стягнення, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, 309 924,45 грн., а тому розмір судового збору має складати 4 648,87 грн.

Відповідно до наявного в матеріалах справи платіжного доручення № від 01.07.2015 позивачем сплачено 13 120,28 грн. судового збору.

Таким чином, позивачем сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом (надмірно сплачена сума судового збору складає 8 471,41 грн.).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З огляду на зазначене, надмірно сплачений судовий збір повертається за клопотанням сторони.

У заяві про зменшення розміру позовних вимог позивач просить повернути зайво сплачений судовий збір у розмірі 6 921,79 грн.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку повернути позивачу 6 921,79 грн. надмірно сплаченого судового збору. При цьому, суд зазначає, що для повернення решти надмірно сплаченого судового збору у розмірі 1549,62 грн. позивачу необхідно подати відповідне клопотання.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу "Молодіжний -11" (02217, м. Київ, проспект Маяковського, будинок 30-А, код 22883081) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, будинок 5, код 00131305) 68 929,36 грн. основного боргу, 20 292,85 грн. 3% річних, 192 283,59 грн. інфляційних втрат, 4 222,59 грн. витрат зі сплати судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повернути Публічному акціонерному товариству "Київенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, будинок 5, код 00131305) з Державного бюджету України зайво сплачений згідно платіжного доручення від 01.07.2015 р. № , яке міститься в матеріалах справи №910/26642/15, судовий збір у сумі 6 921,79 грн., про що винести ухвалу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 24.12.2015 р.

Суддя С.О. Турчин