номер провадження справи 10/150/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2015 Справа № 908/5644/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпроавтозапчастини, м. Дніпропетровськ

до відповідача: Публічне акціонерне товариство ДТЕК Дніпроенерго, м. Запоріжжя

про стягнення 203 712 грн. 50 коп.

Суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1, на підставі довіреності б/н від 19.05.2014 р.;

від відповідача не зявився.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Дніпроавтозапчастини, м. Дніпропетровськ до Публічного акціонерного товариства ДТЕК Дніпроенерго, м. Запоріжжя про стягнення заборгованості в розмірі 203 712 грн. 50 коп., яка складається з 175 376, 06 грн. основного боргу, 24 293, 18 грн. пені, 2 630, 64 грн. інфляційних витрат та 1 412, 62 грн. 3 % річних за Договором поставки № К212 від 23.03.2015 р.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010р., відповідно до протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 09.11.2015 р., справу 908/5644/15 передано на розгляд судді Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 10.11.2015 р. порушено провадження у справі № 908/5644/15. Справі присвоєно номе провадження № 10/150/15, її розгляд призначено на 07.12.2015 р.

Представник позивача у судовому засіданні 07.12.2015 р. підтримав вимоги викладені в позові та надав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог. Суд заяву позивача прийняв та задовольнив. Відповідач у судове засідання 07.12.2015 р. відзив не надав, в судовому засіданні заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для врегулювання спору.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

У судовому засіданні було оголошено перерву на 21.12.2015 р. о 10-20 год.

21.12.2015 р. представник позивача у судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні 21.12.2015 р. пояснив суду, що має намір сплатити борг 29.12.2015 р. Відзив в судовому засіданні представник відповідача не надав.

У судовому засіданні 21.12.2015 р., розгляд справи був закінчений, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За клопотанням представників сторін судовий процес ведеться без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Справа була розглянута в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами та без надіслання на адресу суду відповідачем письмового відзиву щодо суті спору.

Вивчивши матеріали справи та проаналізувавши докази надані представниками сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що між ТОВ «Дніпроавтозапчастини» та ПАТ «ДТЕК «Дніпроенерго» було укладено Договір поставки № К 212 від 23.03.2015р., за яким Позивач зобов'язався поставити у власність Відповідача продукцію та обладнання виробничо-технічного призначення, а Відповідач зобов'язався прийняти та оплатити поставлену продукцію.

На підставі вказаного Договору позивач поставив, а відповідач - прийняв продукцію по накладній № ТОВ-000366 від 23.04.2015р. на суму 175 376, 06 грн. Факт поставки продукції стверджується рахунком, накладною, довіреністю на ТМЦ, податковою накладною.

Згідно з п.5.4 Договору поставки розрахунки за продукцію, що поставляється за цим Договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 робочих днів з 90-го календарного дня з дати поставки продукції.

Отже вартість продукції підлягала оплаті до 29.07.2015 р.

Але до цього часу відповідач не оплатив вартість поставленої продукції.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та відшкодування збитків.

Відповідно до п. 6.8 Договору № К 212 від 23.03.2015р. у випадку несвоєчасної оплати продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати від вартості не оплаченої своєчасно продукції.

Постановою Правління НБУ від 02.03.2015 р. № 154 облікова ставка з 04.03.2015 р. була встановлена у розмірі 30% річних. Постановою Правління НБУ від 27.08.2015р. № 557 облікова ставка з 28.08.2015р. була встановлена у розмірі 27% річних. Постановою Правління НБУ від 24.09.2015р. № 627 облікова ставка з 25.09.2015р. була встановлена у розмірі 22% річних.

Отже за прострочення оплати продукції з Відповідача підлягає стягненню пеня

Період простроченняСума боргу,Ставка пені, %Кількість днівСума пені,
Початокзакінчення(грн.) прострочення(грн.)
30.07.201527.08.2015175 376,0660/365298 360,39
28.08.201524.09.2015175 376,0654/365287 264,89
25.09.201504. і 1.2015175 376,0644/365418 667,90
Всього:24 293,18
Також згідно з ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Враховуючи відсутність відомостей про індекс інфляції у жовтні 2015 року, нарахування інфляції на суму боргу здійснюється за серпень - вересень 2015 р.

Згідно з відомостями Держкомстату визначений наступний індекс інфляції: у серпні -99, 2 %, у вересні - 102,3 %. Середній індекс інфляції за цей період дорівнює: 99,2 % * 102,3 % = 101,5 %. Тобто інфляційні втрати за період дорівнюють 1,5%.

Сума інфляційних втрат за період серпень-вересень 2015 р. дорівнює: 175 376, 06 грн. * 1,5 % = 2 630,64 грн.

Сума 3 % річних за період прострочення оплати продукції становить:

Період простроченняСума боргу, (грн.)Ставка %Кількість днів простроченняСума процентів, (грн.)
Початокзакінчення
30.07.201519.10.2015175 376,063/365981 412,62
Отже ціна позову дорівнює: 175 376,06 грн. (сума основного боргу) + 24 293, 18 грн. (пеня) + 2 630, 64 грн. (інфляція) + 1 412, 62 грн. (3 % річних) - 203 712, 50 грн. (двісті три тисячі сімсот дванадцять гривень 62 коп.)

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно частини 2 цієї статті судовий захист здійснюється зокрема шляхом примусового виконання обов'язку в натурі. Згідно зі ст. 1 ГПК України юридичні особи мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів.

07.12.2015 р. представник позивача надав до суду заяву про зміну розміру позовних вимог.

Свою заяву про зміну розміру позовних вимог, позивач обґрунтовує тим, що під час підготовки до розгляду спору в суді було виявлено, що внаслідок програмної помилки бухгалтерського обліку не було враховано здійснені відповідачем оплати по вказаному договору на загальну суму 30 000, 00 грн.

Крім того, після пред'явлення позову відповідач 30.11.2015р. сплатив позивачу в рахунок погашення заборгованості 10 376, 06 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

У зв'язку із цим позивач уточнює суму позовних вимог наступним чином:

Відповідач в рахунок оплати продукції сплатив позивачу 40 376, 06 грн., в тому числі:

- платіжним дорученням від 13.08.2015 р. - 25 000, 00 грн.

- платіжним дорученням від 21.10.2015р.-5 000, 00 грн.,

- платіжним дорученням від 30.11.2015р. - 10 376, 06 грн.

Таким чином, у відповідача з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог існує заборгованість перед позивачем по оплаті вартості поставленої продукції у сумі: 175 376, 06 грн. - 40 376, 06 грн. = 135 000,00 грн.

Отже за прострочення оплати продукції з Відповідача підлягає стягненню наступна пеня:

Період простроченняСума боргу,Ставка пені, %Кількість днівСума пені,
Початокзакінчення(грн.) прострочення(грн.)
30.07.201512.08.2015175 376,0660/365144 036,05
13.08.201527.08.2015150 376,0660/365153 707,90
28.08.201524.09.2015150 376,0654/365286 229,28
25.09.201520.10.2015150 376,0644/365263 713,16
21.10.201504.11.2015145 376,0644/365152 628,72
Всього:20 315,11
Водночас 5 % від суми несвоєчасно оплаченої продукції (а продукція не була оплачена своєчасно у повній сумі) дорівнює: 175 376,06 * 5 % = 8 768,80 грн. Таким чином, пеня підлягає стягненню у сумі 8 768, 80 грн.

Сума інфляційних втрат за період серпень-вересень 2015р. дорівнює: 150 376,06 грн. * 1,5% = 2 255,64 грн.

Сума 3% річних за період прострочення оплати продукції становить:

Період простроченняСума боргу,Ставка %Кількість днівСума процентів,
ПочатокЗакінчення(грн.) прострочення(грн.)
30.07.201512.08.2015175 376,063/36514201, 80
13.08.201520.10.2015150 376,063/36569852, 82
21.10.201504.11.2015145 376,063/36515179, 23
Всього:1 233, 85
Отже ціна позову з урахуванням заяви позивача про уточнення розміру позовних вимог дорівнює: 135 000,00 грн. (сума основного боргу) + 8 768,80 грн. (пеня) + 2 255,64 грн. (інфляція) + 1 233,85 грн. (3% річних) = 147 258,29 грн. (сто сорок сім тисяч двісті п'ятдесят вісім гривень 29 коп.)

Таким чином, суд задовольняє заяву про уточнення розміру позовних вимог, відповідно до якої розмір позовних вимог підлягає зменшенню на суму 56 454,21 грн. (203 712,50 грн. - 147 258,29 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме :

1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 173 Господарського Кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 193 Господарського кодексу України, Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання: нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Невиконанням своїх грошових зобов'язань відповідач порушив вищевказані умови договору поставки № К212 від 23.03.2015 р.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач в добровільному порядку заборгованість не погасив.

Як свідчать надані суду документи, між сторонами склалися господарські відносини, що породили взаємні обовязки.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.12.2015 р. надав усне пояснення, що має намір сплатити заборгованість 29.12.2015 р. Відповідач до суду письмовий відзив не направив, ніяких письмових пояснень стосовно суті спору до суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені у справі позивачем були підтверджені належними доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, проаналізувавши надані докази, суд задовольняє позов Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпроавтозапчастини, м. Дніпропетровськ до Публічного акціонерного товариства ДТЕК Дніпроенерго, м. Запоріжжя про стягнення заборгованості в розмірі 147 258, 29 грн. (сто сорок сім тисяч двісті п'ятдесят вісім гривень 29 коп.), яка складається з 135 000, 00 грн. основного боргу, 8 768, 80 грн. пені, 2 255, 64 грн. інфляційних витрат та 1 233, 85 грн. 3 % річних за Договором поставки № К212 від 23.03.2015 р.

Судом встановлено, що до позовної заяви в якості доказу сплати судового збору позивачем додано платіжне доручення № 2982 від 05.11.2015 р. на суму 3 055 грн. 69 коп.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи викладене, суд вважає наявними підстави для повернення позивачу з Державного бюджету України, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір частини судового збору у розмірі 691, 18 грн. , як зайво сплаченого платіжним дорученням № 2982 від 05.11.2015 р.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається пропорційно задоволеним вимогам на відповідача, внаслідок неправильних дій якого виник спір у суді.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 82, 84, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпроавтозапчастини, м. Дніпропетровськ до Публічного акціонерного товариства ДТЕК Дніпроенерго, м. Запоріжжя задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ДТЕК «Дніпроенерго» (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 20, р/р 4264 у філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк, МФО 313957, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроавтозапчастини» (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, б. 98, кв. 195, р/р 5 в АТ «ОСОБА_2 Аваль», МФО 380805, ) - 135 000 (сто тридцять пять тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 8 768 (вісім тисяч сімсот шістдесят вісім) грн. 80 коп. пені, 2 255 (дві тисячі двісті пятдесят пять) грн. 64 коп. інфляційних, 1 233 (одна тисяча двісті тридцять три) грн. 85 коп. 3 % річних та судовий збір у сумі 2 364 (дві тисячі триста шістдесят чотири) грн. 51 коп.

Видати відповідний наказ.

Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроавтозапчастини» (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, б. 98, кв. 195, р/р 5 в АТ «ОСОБА_2 Аваль», МФО 380805, ) зайво сплачений судовий збір у сумі 691 (шістсот девяносто одна) грн. 18 коп., сплачений платіжним дорученням № 2982 від 05.11.2015 р.

Суддя Т.Г. Алейникова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 24.12.2015 р.