РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2015Справа №910/17798/15

За позовомПублічного акціонерного товариства «Київенерго»
До Житлово-будівельного кооперативу «Обчислювач-12»
Простягнення 1 118 355,71 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

Від позивача ОСОБА_1- представник за довіреністю;

Від відповідача ОСОБА_2 голова кооперативу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію на загальну суму 1 18 355,71грн., а саме 726 507,87 грн. сума основного боргу, 35 373,33 пені, 325 900,19 грн. інфляційні втрати, 30 574,33 грн. 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між Позивачем та Відповідачем було укладено договір №1420087 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.11.1999р. на виконання умов якого Позивач поставив Відповідачу теплову енергію, однак Відповідач свої зобовязання не виконав у повному обсязі, у звязку з чим, за останнім станом на 01.05.2015р. рахується заборгованість за використану теплову енергію в сумі 726 507,87 грн.

16.07.2015р. ухвалою господарського суду міста Києва було порушено провадження у справі №910/17798/15 та призначено розгляд справи на 10.09.2015р. 01.12.2015р. позивачем в судовому засіданні було подано суду заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до заяви про зменшення позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 533 738, 40 грн., 34 907,55грн. пені, інфляційні втрати в розмірі 325 900,19 грн., 3% річних в розмірі 30 514, 61 грн.

Судом вищевказана заява про зменшення розміру позовних вимог прийнята до розгляду, оскільки дана заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, зменшити розмір позовних вимог.

Як визначено в п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 18.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціна позову.

Згідно з ч.3 ст. 55 ГПК України ціну позову вказує позивач.

Отже, позивач зменшив позовні вимоги, просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 894 060, 75 грн., тому має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Клопотання Відповідача про зупинення провадження у справі №910/17798/15 в звязку із неможливістю її розгляду до вирішення повязаної з нею іншої справи за №37/294, не задовольняється судом, у звязку з тим, що Відповідачем в порушення вимог ст. 79 ГПК України, не доведено неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи (№37/294), що розглядається іншим судом.

06.10.2015р. в судовому засіданні Відповідачем подано Клопотання про зменшення штрафних санкцій, відповідно до якого Відповідач просить зменшити суму пені до 500 грн., оскільки саме цю суму кооператив дійсно зможе сплатити. Відповідач просить при прийнятті рішення врахувати, що основними (безпосередніми) споживачами теплової енергії є мешканці житлового будинку, які відповідно до діючого законодавства здійснюють оплату спожитих житлово-комунальних послуг протягом календарного року, відповідно до тарифів визначених розпорядженнями Київської міської державної адміністрації. Кошти, які надходять на власний банківський рахунок Кооперативу-це лише грошові кошти, отримані від населення за надані послуги з утримання прибудинкових територій та обслуговування будинку, оскільки за опалення та гаряче водопостачання мешканці сплачують на рахунок Головного інформаційно-обчислювального центру КМДА.

Відповідач зазначає, що фінансовий стан мешканців будинку такий, що не дозволяє правлінню примушувати їх сплачувати за опалення лише в опалювальний період, тобто у два рази більше, якщо законодавчо визначено право мешканців сплачувати за опалення протягом всього календарного року.

Заборгованість мешканців будинку становить близько 100 тис. грн., що є досить значною сумою для Кооперативу, але й ці кошти будуть отримані не скоро. Крім того, за період з 2004 по 2013 роки заборгованість Київської міської державної адміністрації з відшкодуванню Кооперативу різниці в тарифах, становить близько 300 тисяч гривень. Тому, різниця в тарифах не є заборгованістю ані Відповідача, ані мешканців будинку.

10.12.2015р. Відповідачем в судовому засіданні подана Заява про розстрочення виконання рішення, відповідно до якої просить розстрочити виконання рішення суду у даній справі на 36 календарних місяці.

Ухвалою суду від 10.11.2015р., за клопотанням представника позивача, відповідно до ст. 69 ГПК України продовжено строк розгляду спору.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.1999р. між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (надалі Постачальник) та Житлово-будівельним кооперативом «Обчислювач-12» (надалі Споживач) укладено Договір №1420087 на постачання теплової енергії у гарячій воді (надалі Договір).

Відповідно до пункту 2.2.1 Договору Позивач зобовязується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року в кількості та в обсягах згідно з Додатком №1.

Відповідно до пункту 2.3.1 Договору Відповідач зобовязується додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у Додатку №1, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

Згідно з пунктом 2 Додатку №4 до Договору Відповідач до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує Позивачу вартість, заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця.

Відповідно до п. 2 Додатку №4 до Договору Відповідач щомісячно з 12 по 15 число отримує у районному відділі теплозбуту, табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник, оформленого акту звірки відповідач повертає в РВТ),

Нарахування Відповідачу за теплову енергію здійснюється за розрахунковим способом по тарифам, встановленими і затвердженими постановами Національної комісії регулювання електроенергетики України та Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України.

Відповідно до п. 3 Додатку 4 до Договору «Абонент» (Відповідач) здійснює сплату вартості за вказаними в п.2 цього Додатку документами не пізніше 25 числа поточного місяця.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 01.09.2012р. по 01.05.2015р. у Відповідача виникла заборгованість за використану теплову енергію, яка станом на 01.05.2015р. становила 726 507,87 грн., що підтверджується відомостями обліку споживання теплової енергії, обліковими картами (табуляграмами), довідкою про надходження коштів за спожиту теплову енергію.

Відповідно до Заяви про зменшення позовних вимог, заборгованість за спожиту теплову енергію за вказаний період становить 533 738, 40 грн.

Відтак, вказаними доказами стверджується, а Відповідачем не заперечується факт постачання позивачем відповідачу протягом 01.09.2012р. по 01.05.2015р. теплової енергії у гарячій воді.

Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді є договором енергопостачання, а тому права та обовязки сторін визначаються в тому числі положеннями параграфу 3 глави 30 ГК України.

Відповідно до частини 1 статті 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до пункту 2 статті 32 закону України Про житлово-комунальні послуги розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Частинами 6, 7 статті 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що Відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені Позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у сумі 533 738, 40 грн. нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Таким чином, ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлює виняток із загального правила ст. 614 ЦК України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

З огляду на наявність прострочення грошового зобовязання, позивач також правомірно нарахував відповідачу суму боргу з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат від простроченої суми за весь час прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3% річних та інфляційні витрати, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права за порушення грошового зобовязання відповідачем вимагати сплати останнім інфляційні втрати та проценти річних від простроченої суми, перевіривши розрахунок в цій частині позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 30 514,61 грн. та 325 900,19 грн. інфляційних втрат.

Крім того, Позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення з відповідача 34 907,55грн. (з врахуванням заяви про зменшення) пені, відповідно до п.3.5 Додатку №4 до Договору №1410087 від 01.11.1999р.

Відповідно до п. 3.5 Додатку №4 до Договору №1410087, у випадку несплати теплової енергії до кінця розрахункового періоду (п.3 цього додатку), «Енергопостачальна організація» нараховує «Абоненту» пеню на суму на суму фактичного боргу в розмірі 0,5% за кожний день прострочення платежу по день фактичної сплати, але не більше суми обумовленої чинним законодавством України.

Отже, порушення Відповідачем умов п. 3.5 Додатку №4 до Договору, є порушенням зобов'язання, що відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема в разі прострочення.

Таким чином, за прострочення терміну платежу з відповідача належить стягнути пеню у сумі 34 907,55грн., відповідно до розрахунку Позивача з яким суд погоджується та вважає обґрунтованим.

Відповідач просить суд, відповідно до ст. 233 ГК України зменшити розмір пені до 500грн., оскільки в даному випадку не завдано збитків Позивачу. Просить надати належну оцінку тій обставині, що споживачами є населення, а також збитковість господарської діяльності Житлово-будівельного кооперативу «Обчислювач-12», що підтверджує ненавмисний характер невиконання відповідачем своїх зобовязань перед позивачем, відповідач також просить врахувати сплату основного боргу у розмірі 192 796,47 грн. .

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України ст. 551 Цивільного кодексу України та п. 3 статті 83 чинного Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, що приймає рішення, має право у певних випадках (якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора) зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання; це ж питання врегульовано і в розясненні Вищого арбітражного суду України від 29.04.1994 № 02-5/293 «Про деякі питання практики застосування майнової відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошових зобовязань».

Господарський суд, вирішуючи питання про стягнення розміру неустойки (пені), яка підлягає стягненню з відповідача, який порушив зобовязання, обєктивно оцінив всі надані сторонами докази неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань, причини неналежного виконання зобовязання, сплату на протязі розгляду справи основного боргу у розмірі 192 796,47 грн., вважає за можливе зменшити штрафні санкції до 3 000,00 грн.

Таким чином, з відповідача належить стягнути пеню у сумі 3 000,00 грн. за прострочення терміну сплати платежу за теплову енергію.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково, в загальній сумі 893 153,20грн Разом з тим, Відповідач просить суд відстрочити виконання рішення суду у звязку з недостатнім фінансуванням Відповідача.

Відповідачем в процесі розгляду справи було заявлена також Заява про розстрочення виконання рішення у справі протягом 36 місяців.

Відповідно до п. 6 ст. 83 чинного Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, що приймає рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення протягом 36 місяців задовольняється судом частково.

Господарським судом, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення взято до уваги той факт що відповідач боржник по справі не відмовляється від виконання рішення та той факт, що основними (безпосередніми) споживачами теплової енергії є мешканці житлового будинку, які відповідно до діючого законодавства здійснюють оплату спожитих житлово-комунальних послуг протягом календарного року, відповідно до тарифів визначених розпорядженнями Київської міської державної адміністрації. Кошти, які надходять на власний банківський рахунок Кооперативу-це лише грошові кошти, отримані від населення за надані послуги з утримання прибудинкових територій та обслуговування будинку, оскільки за опалення та гаряче водопостачання мешканці сплачують на рахунок Головного інформаційно-обчислювального центру КМДА.

Судом також взято до уваги, що заборгованість мешканців будинку становить близько 100 тис. грн., що є досить значною сумою для Кооперативу, заборгованість за період з 2004 по 2013роки це заборгованість Київської міської державної адміністрації з відшкодуванню Кооперативу різниці в тарифах, становить близько 300 тисяч гривень.

Судом прийнято до уваги доводи відповідача щодо неспроможності сплатити заборгованість, оскільки одноразове стягнення спірної суми може привести до негативних наслідків для кооперативу.

Приймаючи до уваги, що стягненню з боржника підлягає грошова сума, яка може призвести до негативних наслідків та паралізувати господарську діяльність Відповідача, така значна сума позову становить для кооперативу значний барєр для подальшого розвитку і може призвести до повної призупинки діяльності кооперативу, то за таких обставин суд вважає за доцільне задовольнити заяву заявника та розстрочити виконання рішення по даній справі протягом 12 місяців шляхом сплати щомісячних платежів рівними частинами. Тобто суд частково задовольняє клопотання відповідача щодо розстрочення виконання рішення шляхом здійснення щомісячних платежів рівними частинами протягом 12 (дванадцяти) місяців з моменту винесення даного рішення по справі та набрання ним законної сили.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, відповідно до статті 49 ГПК України, на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Обчислювач-12» (03179 м. Київ, вул. Пушиної Федори, буд. 49,і ) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) 533 738 (пятсот тридцять три тисячі сімсот тридцять вісім) грн. 40 коп. основного боргу, 30 514 (тридцять тисяч пятсот чотирнадцять) грн. 61 коп. 3% річних, 325 900 (триста двадцять пять тисяч девятсот) грн. 19 коп. інфляційних втрат, 3 000 (три тисячі) грн. 00коп. пені та 22 361 (двадцять дві тисячі триста шістдесят одну) грн. 11 коп. судового збору.

- здійснивши стягнення з Житлово-будівельного кооперативу «Обчислювач-12» (03179 м. Київ, вул. Пушиної Федори, буд. 49,і ) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) 915 514 (девятсот п'ятнадцять тисяч пятсот чотирнадцять) грн. 31 коп. боргу (з врахуванням судових витрат), рівними частинами по 76 292 (сімдесят шість тисяч двісті девяносто дві) грн. 85 коп.) кожного місяця протягом 12 (дванадцять) місяців з моменту винесення даного рішення по справі та набрання ним законної сили.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

У решті частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 25.12.2015р.

Суддя І.І. Борисенко