ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

10.12.2015р. Справа №917/2505/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Полтавський "Облагропостач", вул. Жовтнева, 66, м.Полтава, Полтавська область, 36014

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківецьке", с.Харківці, Лохвицький район, Полтавська область, 37207

про стягнення 108 782,05 грн.

Суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Жадан Т.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 голова правління наказ від 15.04.2013р. №17-к

від відповідача: представник не з'явився

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "Полтавський "Облагропостач" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківецьке" заборгованості за Договором поставки нафтопродуктів №89 від 20.05.2015р. в розмірі 108 782,05 грн. з яких: 60 998,00 грн. - основного боргу, 29215,28 грн. - пені, 9099,80 грн. - штрафу, 5 329,00 грн.- 10% річних та 4 139,97 грн. - інфляційних втрат.

10.12.2015р. за вх. канцелярії суду №17974 від голови правління ПАТ "Полтавський "Облагропостач" ОСОБА_1 надійшла заява про припинення провадження по справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 60 998,00 грн., на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України. До заяви додані докази сплати ТОВ "Харківецьке" суми основної заборгованості за Договором поставки. Суд подану заяву прийняв, розглянув та задовольнив, залучивши до матеріалів справи.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоч і був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання (поштове повідомлення в матеріалах справи), вимоги ухвали суду від 01.12.2015р. не виконав, що не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказані обставини як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши і оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, а також за результатами оцінки поданих сторонами господарського процесу доказів, у нарадчій кімнаті суд задовольняє позовні вимоги частково виходячи з наступного:

20 травня 2015р. між Публічним акціонерним товариством «Полтавський Облагропостач» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківецьке» було укладено Договір поставки нафтопродуктів № 89 (далі - Договір).

За умовами Договору, Публічне акціонерне товариство «Полтавський "Облагропостач» (Постачальник) зобов'язувалося передати у власність покупця партіями у встановлений строк по домовленості з покупцем нафтопродукти в асортименті, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківецьке» (Покупець) зобов'язувалося прийняти цей товар й оплатити його на умовах та порядку, визначеному даним договором.

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- кількість та асортимент товару визначаються згідно виставлених постачальником рахунків та накладених. Днем отримання товару вважається день виписки видаткової накладної (п. 1.1 договору);

- ціна товару по узгодженню з покупцем по договірних цінах, діючих на день отримання товару. Оплата за товар здійснюється попередньою оплатою, по домовленості сторін можлива оплата за товар протягом 5-ти календарних днів з дня отримання товару (п. 3.1, п. 3.2 договору);

- за порушення термінів оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення, штраф у розмірі 8% від простроченого платежу, 10% річних та індекс

- інфляції за весь час прострочення (п. 4.4 договору);

- договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2015 р. (розділ 9 договору).

Факт виконання Публічним акціонерним товариством «Полтавський Облагропостач» прийнятих на себе зобов'язань з поставки відповідачу за умовами вказаного договору нафтопродуктів на загальну суму 385 998,00 грн. та факт їх отримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківецьке» (Покупець) підтверджується наступними первинними документами:

видатковою накладною № РН-655 від 21.05.2015 р. на суму 110 000,00 грн.,

накладною № 000838 від 21.05.2015 p.,

товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів форми 1-ТТН від 21.05.2015 р. та довіреністю № 69 від 21.05.2015 p.;

видатковою накладною № РН-791 від 05.08.2015 р. на суму 165 998,00 грн., видатковою накладною № РН-792 від 05.08.2015 р. на суму ПО 000,00 грн., накладною № 000917 від 05.08.2015 p., накладною № 000918 від 05.08.2015 p., товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів форми 1-ТТН від 05.08.2015 р. та довіреністю № 117 від 05.08.2015 p..

В порушення прийнятих на себе зобов'язань за умовами договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківецьке» (Покупець) отримані нафтопродукти оплачені не у повному обсязі, а саме : 55 000,00 грн. сплачено 09.06.2015 p., 55 000,00 грн. сплачено 16.06.2015 p., 25 000,00 грн. сплачено 18.09.2015 p., 130 000,00 грн. сплачено 29.09.2015 p., 30 000,00 грн. сплачено 30.09.2015 p., 30 000,00 грн. - 30.10.2015 p., всього - 325 000,00 грн..

Станом на 30.10.2015 р. борг ТОВ «Харківецьке» склав 60 998,00 грн..

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного Кодексу України).

За приписами ст. 692, ст. 693 Цивільного Кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

В свою чергу, ст. 538 Цивільного Кодексу України визначає, що виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

10 грудня 2015 року позивачем подано до суду клопотання про припинення провадження по справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 60 998,00 грн., на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України. До заяви додані докази сплати ТОВ "Харківецьке" суми основної заборгованості за Договором поставки.

Суд, на підставі поданих позивачем доказів, припиняє провадження в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 60 998,00 грн., на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до постанови Верховного суду України від 07.10.2014 р. № 3-125гс14 у справі № 904/4451/13, яка є обов'язковою для застосування у судовій практиці відповідно до положень ст. 111 28 ГПК України), поставка товару без попередньої оплати не є вчиненням конклюдентних дій, які призвели до фактичної зміни умов договору, зокрема щодо порядку розрахунків, оскільки продавець скористався своїм законним правом у зустрічному зобов'язанні, тому якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Строк виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати отриманого за видатковою накладною № РН-655 від 21.05.2015 р. настав 22.05.2015 р., за видатковими накладними № РН-791 від 05.08.2015 р. та № РН-792 від 05.08.2015 р. - 06.08.2015 p..

Відповідач не повністю та не своєчасно оплатив частину вартості отриманого товару.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконаний), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України). Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4.4 договору визначено, що за порушення термінів оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення, штраф у розмірі 8% від простроченого платежу.

Отже, при укладені договору сторони дійшли згоди щодо стягнення одночасно штрафу та пені у разі невиконання відповідачем умов договору, тому їх одночасне застосування не суперечить вимогам чинного законодавства України та умовам укладеного між сторонами договору. Положеннями ст. ст. 627, 628, 629 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 29 215,28 грн. та штраф в розмірі 9 099,80 грн. (розрахунок в матеріалах справи).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 29 215,28 грн. пені та штрафу в розмірі 9 099,80 грн., суд прийшов до висновку, що розрахунки відповідають вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 4.4 договору визначено, що за порушення термінів оплати товару покупець сплачує постачальнику 10% річних та індекс інфляції за весь час прострочення.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків розмір 10% річних складає 5 329,00 грн., розмір інфляційних втрат складає 4 139,97 грн.

Після проведення перевірки наданих позивачем розрахунків позовних вимог в частині стягнення з відповідача 10% річних в сумі 5 329,00 грн. та інфляційних втрат в розмірі 4 139,97 грн., суд визнає їх правомірними (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга.Еліт 8.1.5" та "НІС" Законодавство").

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 ГПК України).

Частиною першою статті 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Позивач відповідно до статей 32-34,36,38 ГПК України надав належні докази, довів обставини на які він посилався як підставу своїх вимог та обґрунтував які дають підставу суду позов задовольнити частково.

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення яким позовні вимоги задоволено частково.

Судові витрати відповідно до статті 49 ГПК України покладаються на Відповідача.

На підставі матеріалів справи, керуючись статтями 4-3, 33, 34, 43, 82-85 Господарського процесуального кодексу України

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Припинити провадження в частині стягнення основного боргу в розмірі 60 998,00 грн., на підставі п.1.1. ст. 80 ГПК України.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківецьке» (37207, Полтавська обл., Лохвицький р-н, с Харківці, ідентифікаційний код 39362269) на користь Публічного акціонерного товариства «Полтавський «Облагропостач» (36029, м. Полтава, вул. Жовтнева, 66, ідентифікаційний код 00913686) за Договором поставки нафтопродуктів №89 від 20.05.2015р. пеню в розмірі- 29 215,28 грн., 9 099,80 грн. штрафу, 5 329,00 грн.- 10% річних, 4 139,97 грн.- інфляційних втрат.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківецьке» (37207, Полтавська обл., Лохвицький р-н, с Харківці, ідентифікаційний код 39362269) на користь Публічного акціонерного товариства «Полтавський «Облагропостач» (36029, м. Полтава, вул. Жовтнева, 66, ідентифікаційний код 00913686) витрати на сплату судового збору в розмірі 1631,73 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 17.12.2015р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.