ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2015р. справа№ 914/3799/15

за позовом: приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», м. Київ

до відповідача: приватного акціонерного товариства «Галичина», м. Радехів Львівська область

про стягнення 8 000,00 грн.

cуддя Юркевич М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

На розгляд до господарського суду Львівської області поступила позовна заява приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до приватного акціонерного товариства «Галичина» про стягнення 8 000,00 грн. в порядку регресу.

Ухвалою господарського суду від 04.11.2015 р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 24.11.2015 р.

В судове засідання 24.11.2015р. представник позивача свою явку не забезпечив, однак на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, надав витребувані документи. Крім того, позивач через канцелярію суду подав клопотання про розгляд даної справи без участі свого представника на підставі наявних матеріалів справи.

24.11.2015р. розгляд справи було відкладено на 22.12.2015р. з підстав викладених у відповідній ухвалі суду.

Відповідач, в жодне судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, причини неявки суду не повідомляв, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що від відповідача по справі повернулося повідомлення про вручення поштового відправлення, зокрема ухвали суду про порушення провадження у справі від 04.11.2015р., що свідчить, про належне повідомлення останнього про судовий розгляд та час і місце судового засідання.

Із врахуванням наведеного, матеріалів у справі, господарським судом дотримано встановлених ст.129 Конституції України, ст.ст.4-2,4-3 ГПК України засад здійснення судочинства та забезпечено відповідачу передбачені ст. 22ГПК України права як сторони в процесі (зокрема відкладався розгляд справи для надання можливості реалізації своїх прав відповідачем), а тому суд в межах процесуального Закону ( ст.ст.43,69,75 ГПК України) вбачає за можливе розглянути спір за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, судом зясовано:

24.04.2013р. в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «ВАЗ» д/н АС 0968АВ, що належить ПрАТ «Галичина», яким керував ОСОБА_1 та «Opel» д/н 50682ХА, яким керував ОСОБА_2, в результаті якої було пошкоджено транспортні засоби.

22.05.2013р. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова по адміністративній справі №641/4445/13-п ОСОБА_1, під керуванням якого перебував автомобіль «ВАЗ», було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПрАТ «СК «Уніка» (позивачем) та ПрАТ «Галичина» (відповідачем), 22.01.2013р. було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/0631771, згідно якого позивач взяв на себе зобовязання компенсувати заподіяну шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю транспортного засобу «ВАЗ», д/нАС0968АВ, і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, застрахованої за договором.

В ході розгляду даної справи судом було встановлено, що вказаною вище дорожньо-транспортною пригодою потерпілому було завдано матеріальну шкоду, зокрема:

Матеріальна шкода, завдана власнику автомобіля «Opel», під керуванням ОСОБА_2 становить 13 917,55 грн., про що свідчить висновок експерта ОСОБА_3 від 05.05.2013р.

Так, 25.04.2013р. потерпілий ОСОБА_2 звернувся до позивача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а також надав письмові пояснення по факту ДТП.

Зазначене повідомлення разом із письмовими поясненнями потерпілого були зареєстровані позивачем за вх.№00115149 від 25.04.2013р. (а.с.19-20).

В подальшому 23.07.2013р. потерпілий звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування по згаданому вище страховому випадку в межах страхового полісу в сумі 8 000,00 грн.

Як стверджує позивач, згідно з умовами полісу ОСЦПВ АС/0631771, на підставі страхового акту №00115149 від 24.07.2013р. та зібраних документів ПрАТ «СК «Уніка» здійснило виплату страхового відшкодування за матеріальні збитки потерпілої особи ОСОБА_2, які склали 8 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №026115 від 26.07.2013р. (а.с.53).

Відповідно до ст. 38 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив про таку пригоду страховика у строк і за умов визначених у п.33.1.2 п. 33.1 ст. 33 наведеного вище Закону.

Як наголошує позивач, винуватець дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 всупереч вищенаведеному положенню, не повідомив страховика про настання ДТП в строки передбачені п.33.1 ст. 33 цього закону (не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП) та не подав відповідної заяви встановленого МТСБУ зразка до позивача. З матеріалів страхової справи вбачається, що водій забезпеченого транспортного засобу звернувся до позивача з відповідним повідомленням лише 30.04.2013р., тобто тільки на шостий день після ДТП.

З матеріалів справи також вбачається, що позивачем з метою досудового врегулювання спору було направлено відповідачу регресну вимогу №ЛВ10025-12502 від 08.09.2015р. з проханням виплатити страхове відшкодування в сумі 8 000,00 грн., однак останній такої вимоги не виконав.

З огляду на вищенаведені обставини, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» звернулося в господарський суд з регресною вимогою до приватного акціонерного товариства «Галичина» про стягнення 8 000,00 грн. сплаченого страхового відшкодування в судовому порядку.

Розглянувши доводи позовних вимог, вивчивши наявні матеріали справи, подані докази, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. При цьому, суд виходить з наступного:

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

П.3 ч.1 ст. 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

В силу приписів статті 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як встановлено господарським судом, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в межах лімітів відповідальності страховика, зокрема на користь потерпілого ОСОБА_2 у розмірі 8 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №026115 від 26.07.2013р. (а.с. 53).

Відповідно до частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

В силу приписів ст. 33 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", учасники ДТП зобовязані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках передбачених законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

В ході розгляду даної справи судом встановлено, що як водій застрахованого транспортного засобу ОСОБА_1 так і власник такого автомобіля (відповідач) не повідомили у строки встановлені договором страхову компанію позивача про настання ДТП.

Доказів, які свідчили б про протилежне суду надано не було. Більше того, в матеріалах справи наявне повідомлення від ОСОБА_1 про таке ДТП, яке датоване лише 30.04.2013р., тобто з порушенням триденного терміну на повідомлення страховика. (а.с. 29)

Відтак, згідно ст. 38 наведеного вище закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4 ст. 33 цього закону.

Така правова позиція господарського суду повністю кореспондується судовою практикою Верховного Суду України. Зокрема, в Постанові від 12.02.2014р. у справі №6-1цс14, останній зробив правовий висновок про те, що виходячи з аналізу ст.. 33, 38 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", існує як обовязок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив про настання ДТП.

З огляду на вищенаведені обставини, а також враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази своєчасного та належного повідомлення позивача з боку відповідача про дорожньо-транспортну пригоду (у відповідності до п.33.1 ст. 33 закону), суд дійшов висновку, що позовна вимога ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення в порядку регресу з ПАТ «Галичина» страхового відшкодування в сумі 8 000,00 грн. підлягає до задоволення.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення повністю.

Витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 43 ,33,34,44,49,75,82,82-1,84,85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» задоволити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Галичина» (80200, Львівська область, м. Радехів, вул. Б. Хмельницького, 120, ) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А, ) 8 000,00 грн. страхового відшкодування в порядку регресу та 1 218,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.116 та 117 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 22.12.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 28.12.2015р.

Суддя Юркевич М. В.