ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2015 року Справа № 904/6625/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач)

суддів: Широбокової Л.П., Герасименко І.М. ( зміна складу колегії суддів відбулася на підставі розпорядження секретаря судової палати ОСОБА_1 від 22 грудня 2015 року)

при секретарі Ковзикові В.Ю.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, представник, довіреність №б/н від 18.02.2015 р.;

від відповідача представник у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Кольорові метали»

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 9 жовтня 2015 року у справі № 904/6625/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕНШЛ Україна», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями « Кольорові метали», м. Дніпропетровськ

про розірвання договору фінансового лізингу від 13.08.2012 року № UA74L-12-01, стягнення 792 840 грн. 60 коп. та зобовязання передати предмет лізингу

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 9 жовтня 2015 року (суддя Рудь І.А.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕШНЛ Україна» - задоволені.

Суд стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями « Кольорові метали» на користь позивача 640 029 грн. 58 коп. заборгованості за лізинговими платежами, 142 779,79 грн. пені, 10 031,22грн. 3% річних та судовий збір у сумі 35804,32 грн.

Суд розірвав договір фінансового лізингу № UA74L-12-01 від 13 серпня 2012 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Кольорові метали» та зобовязав Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Кольорові метали» передати товариству з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» екскаватор - навантажувач Caterpillar 434Е, серійний номер CAT0434ЕНSEF00513.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Кольорові метали» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог, заявлених до нього.

В обґрунтування своєї скарги відповідач посилається на те, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Зокрема, апелянт вважає, що суд першої інстанції не врахував, що розмір пені за несвоєчасну сплату процентів та пені за несвоєчасне повернення кредиту є очевидно завищеними, проте, не призначив експертизу для встановлення розміру пені. Суд не зазначив, на підставі яких доказів він встановив порушення відповідачем строків оплати, взявши до уваги лише розрахунок, наданий позивачем, та не врахував лізинговий платіж на суму 20 000 грн., здійснений відповідачем 1 жовтня 2015 року, тобто, ще до винесення рішення по справі.

Крім того, апелянт вважає, що суд порушив норми процесуального права, оскільки розглянув справу без участі відповідача, чим позбавив його права на захист своїх інтересів.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у позові.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11 листопада 2015 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 7 грудня 2015 року.

Розпорядженням секретаря судової палати ОСОБА_1 від 04 грудня 2015 року було змінено склад колегії суддів , у звязку з відпусткою судді Дарміна М.О., визначено для розгляду справи № 904/6625/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В.( доповідач), судді Чус О.В., Широбокова Л.П.

В судовому засіданні 7 грудня 2015 року представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін, та пояснив, що дійсно, відповідачем 1 жовтня 2015 року було сплачено 20 000 грн., які не були враховані судом під час винесення рішення.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07 грудня 2015 року розгляд апеляційної скарги було відкладено на 23 грудня 2015 року.

Розпорядженням секретаря судової палати ОСОБА_1 від 22 грудня 2015 року було змінено склад колегії суддів , у звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Чус О.В, визначено для розгляду справи № 904/6625/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В.( доповідач), судді Герасименко І.М., Широбокова Л.П.

В судове засідання відповідач не зявився, що не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Відповідно до абзацу 1 п. 3.9.2. Постанови Пленуму, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, з аналізу вищенаведених норм випливає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів вважає можливим вирішити спір на підставі наявних у матеріалах справи доказів, оскільки про інше сторонами не було зазначено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 13 серпня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями „Кольорові метали (лізингоодержувач) укладений договір фінансового лізингу № UA74L-12-01 (надалі - Договір), у відповідності до умов якого лізингодавець зобовязується придбати у продавця у власність предмет лізингу, зазначений у Додатку №1 до цього Договору і надати його лізингоодержувачу в тимчасове володіння й користування для підприємницьких цілей, за плату, на строк і на інших умовах, зазначених у цьому Договорі й Загальних Умовах, з переходом права власності на предмет лізингу до лізингоодержувача за умови дотримання відповідних вимог, встановлених Загальними Умовами (п. 2.1. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору характеристики й дані, які дозволяють визначити предмет лізингу, що передається лізингодавцем у лізинг лізингоодержувачу за цим Договором, зазначені в Специфікації, що є Додатком № 1 до цього Договору.

За умов п. 3.2.1. Договору в період з дня укладення цього Договору до моменту передачі предмета лізингу вартість предмета лізингу становить гривневий еквівалент 115 600,00 доларів США, що за максимальним курсом продажу долара США на Міжбанківській валютній біржі на час закриття торгів, станом на дату, яка передує даті укладання цього Договору, складає 936 475,60 грн., в тому числі ПДВ 156 079,27 грн.

Згідно до п. 4.1. Договору загальна сума лізингових платежів за договором складається з: а) відшкодування вартості предмета лізингу (основного боргу лізингоодержувача); б) процентів, збільшених відповідно до пункту 4.4. цього Договору.

Пунктом 4.5. Договору передбачено, що лізингоодержувач сплачує лізингові платежі в розмірі, передбаченому Додатком №3 до цього Договору, збільшеному відповідно до пункту 4.4. цього Договору, не пізніше кінцевої дати сплати лізингових платежів.

За 5 банківських днів до кінцевої дати сплати лізингових платежів у відповідному періоді нарахування (не включаючи кінцеву дату сплати) лізингодавець надсилає лізингоодержувачеві рахунок-фактуру на вказану в цьому Договорі електрону адресу лізингоодержувача або за допомогою факсимільного звязку.

У додатку № 3 до Договору сторони узгодили загальний графік лізингових платежів із зазначенням суми до сплати, відсотків, відшкодування частини вартості предмета лізингу та балансу. В подальшому додатковою угодою до Договору від 18 вересня 2012 року № 1 сторони встановили уточнений загальний графік платежів до Договору фінансового лізингу.

Згідно п. 2.2 Договору цей Договір укладений відповідно до загальних Умов, які є невідємною частиною цього Договору. При виконанні цього Договору сторони керуються Загальними Умовами так, якби положення зазначених Загальних Умов були б включені в текст цього Договору (з врахуванням відповідно їх інтерпретації стосовно цього Договору), у тому числі, при виконанні цього Договору сторони мають обовязки і права, передбачені Загальними Умовами У разі наявності протиріч між цим Договором та Загальними Умовами застосовуються/мають перевагу положення цього Договору. У разі наявності протиріч між цим Договором та Загальними Умовами, застосовуються/ матимуть перевагу положення цього Договору.

У відповідності до п. 1.2.32 Загальних Умов кінцева дата сплати лізингового платежу це кінцева дата сплати чергового лізингового платежу за відповідний період нарахування, вказана в загальному графіку платежів.

За умовами п. 14.5 Загальних Умов кінцевою датою сплати для першого лізингового платежу після авансового платежу є: в разі, якщо передача предмета лізингу лізингодавцеві відбулася з 1 по 15 число відповідного місяця перше число місяця, наступного за місяцем відповідної дати передачі; в разі, якщо передача предмета лізингу лізингодавцеві відбулася після 15 числа відповідного місяця перше число другого місяця, відраховуючи від місяця дати передачі.

Звертаючись до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Кольорові метали» із позовом про стягнення заборгованості за лізинговими платежами, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕШНЛ Україна» посилався на невиконання відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Кольорові метали» своїх зобовязань за договором фінансового лізингу в частині сплати лізингових платежів.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що лізингоодержувач, тобто відповідач, не виконував зобов'язань з оплати лізингових платежів належним чином, що призвело до виникнення заборгованості за договором, яка підлягає стягненню в судовому порядку, а оскільки тривала несплата лізингових платежів є істотним порушенням умов Договору лізингу, внаслідок чого позивач значною мірою позбавлений того на, що він розраховував при укладанні договору, означене є підставою для розірвання договору та повернення майна лізингодавцю.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору фінансового лізингу позивачем передано, а відповідачем прийнято обладнання - екскаватор-навантажувач Caterpillar модель 434Е, серійний номер САТ0434EHSEF00513, кількістю 1 шт., про що сторонами складені акт прийому-передачі обладнання від 18 вересня 2012 року № 64 та видаткова накладна від 18 вересня 2012 року № 64.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, в порушення взятих на себе зобовязань відповідач лізингові платежі вносив із порушенням графіку та не в повному обсязі, у звязку із чим заборгованість відповідача по лізинговим платежам за період з серпня 2014року по червень 2015року становить 640 029 грн. 58 коп., з яких: 158 124 грн. 23 коп. - відшкодування вартості предмету лізингу, 481 905 грн. 35 коп. проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Оскільки лізингоодержувач, тобто - Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Кольорові метали», не виконував зобов'язань з оплати лізингових платежів належним чином, що призвело до виникнення заборгованості за договором, господарський суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про стягнення заборгованості відповідача по лізинговим платежам за період з серпня 2014року по червень 2015року.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, суд стягнув заборгованість за лізинговими платежами у сумі 640 029 грн. 58 коп., 142 779 грн. 79 коп. пені та 10 031 грн. 22 коп. 3% річних, в той час як поза увагою суду залишився платіж на суму 20 000 грн. у якості лізингового платежу, виконаний відповідачем під час розгляду справи, а саме - 1 жовтня 2015 року, тому сума заборгованості за лізинговими платежами підлягає зменшенню на 20 000 грн. і на користь позивача підлягає стягненню 620 029 грн. 58 коп. заборгованості за лізинговими платежами, що є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в цій частині.

Як зазначено у ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки суд правильно встановив, що боржник прострочив виконання грошового зобовязання, то обґрунтовано задовольнив вимоги позивача про стягнення 3% річних у розмірі 10 031 грн. 29 коп. за період з 02 лютого 2013року по 15 липня 2015року, розрахунок яких судом перевірений та є вірним.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Пунктом 14.10 Загальних Умов визначено, що у випадку прострочення сплати будь-якого платежу відповідача, відповідач буде зобов'язаний сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з дати сплати, визначеної відповідним договором (з урахуванням загальних умов) і по дату фактичної сплати відповідачем простроченої суми у повному обсязі.

Зазначена пеня нараховується тільки при наявності факту пред'явлення позивачем відповідачеві письмової вимоги про виплату такої пені.

З матеріалів справи вбачається, що 07 липня 2015року за вих. № 175/07, на адресу відповідача листом з описом вкладення направлена письмова вимога про виплату пені за договором фінансового лізингу № UA74L-12-01, яка залишилась без задоволення.

Оскільки позивачем дотриманий порядок, який передує нарахуванню пені, господарський суд першої інстанції також перевіривши розрахунок пені, виконаний позивачем, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення пені у сумі 142 779 грн. 79 коп. за період з 02 лютого 2013 року по 15 липня 2015 рік за кожен місяць окремо в межах строків, визначених ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо розірвання договору фінансового лізингу та витребування майна з огляду на наступне.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець має право вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках.

Положеннями ст. 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

"Істотність порушення договору" є загальною підставою, яка може бути встановлена лише шляхом оцінки "істотності" у порушенні договору. У разі існування загальної підстави у вигляді "істотності порушення договору" суб'єктом оцінки, відповідно до положень частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України, має бути лише суд. Відповідно визначається, що договір, у разі істотності його порушення може бути розірвано лише за рішенням суду.

Визначення "істотності порушення договору" у частині 2 статті 651 Цивільного кодексу України надано через іншу оціночну категорію "значна міра" позбавлення того на що особа розраховувала при укладенні договору. Значна міра позбавлення того на що особа розраховувала при укладенні договору має визначатися посилаючись на об'єктивні обставини. Так зміст договору може допомогти визначити очікування особи на які вона розраховувала при укладенні договору і які вона визначила об'єктивно погоджуючи його умови.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач не сплачував лізингові платежі більш як пять місяців, що є істотним порушенням умов Договору лізингу, оскільки позивач значною мірою позбавлений того, на що він розраховував при укладанні договору.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині розірвання Договору лізингу підлягають задоволенню, а Договір фінансового лізингу № UA74L-12-01 від 13 серпня 2012року - розірванню.

Відповідно до пункту 3.4.7 Загальних умов, у разі дострокового розірвання або припинення Договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу відповідач зобов'язаний повернути предмет лізингу в стані, в якому його було одержано у володіння і користування відповідно до Договору лізингу та Загальних умов, з урахуванням нормального зносу, якщо інше не обумовлено Договором лізингу.

Договір лізингу не обумовлює залишення предмету лізингу у відповідача при достроковому розірванні Договору лізингу

Враховуючи вимогу про розірвання Договору лізингу, що в свою чергу зумовлює припинення зобов'язання, висновки суду першої інстанції про зобовязання відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями « Кольорові метали» повернути предмет лізингу є також законними та обґрунтованими.

Доводи відповідача про те, що судом першої інстанції не було призначено експертизу для підтвердження розміру пені, є неспроможними з огляду на наступне.

Відповідно до статті 41 Господарського процесуального кдексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Як розяснено у п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року N 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи», судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, заперечуючи проти позову, не надавав контррозрахунків пені, 3 % річних, обґрунтованих доводів, які б свідчили про неправильність розрахунків, здійснених позивачем, та перевірених судом першої інстанції, відповідач також не надав, а тому суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги розрахунок, наданий позивачем.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідач до суду першої інстанції не надавав клопотання про призначення судової експертизи, не запропонував господарському суду питання, які мають бути роз'яснені експертом, а неявка відповідача в судове засідання не перешкоджала можливості надання ним письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог, що свідчить про недобросовісне користування стороною своїми правами.

Посилання відповідача на те, що суд першої інстанції не витребував у відповідача відповідних документів для підтвердження нарахованих сум, також є безпідставними, оскільки відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин господарський суд законно та обґрунтовано вирішив спір на підставі доказів, наданих сторонами.

Доводи відповідача про розгляд справи без його участі не є підставою для скасування рішення суду, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що надавало право суду першої інстанції розглянути спір на підставі наданих сторонами доказів.

Інші доводи позивача є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, розглядаючи справу, господарський суд першої інстанції всебічно, повно і обєктивно зясував всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, у тому числі і доводам позивача, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, проте не врахував здійснений відповідачем платіж на суму 20 000 грн., що у відповідності до п. 4 ч.1 ст.103 Господарського процесуального кодексу України є підставою для зміни рішення суду в цій частині. В частині стягнення пені, 3% річних та вимог про розірвання договору фінансового лізингу та зобовязання повернути предмет лізингу - рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101,103,104 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Кольорові метали» - задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 9 жовтня 2015 року у справі № 904/6625/15 в частині стягнення на користь позивача заборгованості за лізинговими платежами змінити.

Стягнути з (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Челюскіна, буд.. 5, кімн. 28, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" (03022, м. Київ, вул. Васильківська, 34, ) 620 029 грн. 58 коп. заборгованості за лізинговими платежами.

В іншій частині це ж рішення залишити без змін.

Доручити господарському суду Дніпропетровської області видати наказ по справі.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 24 грудня 2015 року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя І.М.Герасименко

Суддя Л.П.Широбокова