РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2015Справа №910/24414/15

За позовом Приватного підприємства "Торговий Дім Поляков"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКС БАНКЕТ"

про стягнення 4 187,52 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не зявились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство Торговий Дім Поляков звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКС БАНКЕТ" про стягнення 4 187,52 за договором поставки №4318 від 26.11.2014 р., з яких: 3 489, 60 грн. сума основного боргу та 697,92 грн. 20% штрафу. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань щодо оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2015 р. порушено провадження у справі № 910/24414/15 призначено до розгляду у судовому засіданні на 21.10.2015 р. за участю представників сторін, яких зобовязано надати суду певні документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2015 р. позов Приватного підприємства «Торговий Дім Поляков» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС БАНКЕТ» про стягнення 4 187,52 грн. залишено без розгляду; повернуто Приватному підприємству Торговий Дім Поляков з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 218,00 грн. та повернуто Приватному підприємству Торговий Дім Поляков оригінал квитанції № 0.0.431328159.1 від 07.09.2015 р.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.11.2015 р. скасовано ухвалу від 21.10.2015 р. та передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

04.12.2015 р. матеріали справи № 910/24414/15 надійшли до Господарського суду міста Києва та передані на розгляд судді Пригунової А.Б.

Розгляд даної справи згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод упродовж розумного строку призначено на 21.12.2015 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2015 р. припинено провадження у справі № 910/24414/15 за позовом Приватного підприємства «Торговий Дім Поляков» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС БАНКЕТ» в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 2477,34 грн.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача на виклик суду не зявився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

При цьому, суд відзначає, що ухвала суду направлялась відповідачу на вказану в позовній заяві та витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців адресу відповідача та отримана його представником, про що свідчить підпис останнього на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 21.12.2015 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.11.2014 р. між Приватним підприємством «Торговий Дім «Поляков» та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЮКС БАНКЕТ" укладено договір поставки № 4318, за умовами якого позивач зобовязався передати, а відповідач приймати та оплатити продукти харчування та інші товари, ціна, асортимент та кількість якого вказується у накладній, що є невідємною частиною договору.

Відповідно до п. 4.2. договору відповідач здійснює розрахунки за отриману кожну поставку товару шляхом перерахування 100 % вартості отриманого товару на поточний рахунок позивача протягом 21-го календарного дня з моменту отримання товару або шляхом внесення 100 % вартості отриманого товару готівкою в касу позивача на протязі 14-ти календарних днів з моменту отримання товару.

Відповідно до п. 5.4. договору при порушенні відповідачем умов оплати товару на строк 45 днів, на відповідача покладається відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 20 % від простроченої суми.

Договір, відповідно до п. 6.1., набирає чинності в момент його підписання сторонами і діє до 31.12.2016р.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору № 4318 від 26.11.2014 р. позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 40 589,69 грн., що підтверджується видатковими накладними, засвідчені копії яких долучені до матеріалів справи.

Також наявними у справі виписками з банківського рахунку Приватного підприємства «Торговий Дім «Поляков» та платіжними дорученнями підтверджується здійснення відповідачем оплати за отриманий товар на суму 37 100,09 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач стверджує, що відповідачем допущено порушення умов договору № 4318 від 26.11.2014 р. щодо оплати поставленого товару, у звязку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 1 710,18 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Договором, відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобовязання є обовязковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обовязковість виконання договірних зобовязань.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобовязання.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, позивачем надано суду виписки з банківського рахунку Приватного підприємства "Торговий Дім Поляков" про надходження 10.09.2015 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКС БАНКЕТ" грошових коштів у розмірі 1012,26 грн.

Тож, виходячи з вищенаведеного, Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЮКС БАНКЕТ" фактично зараховано грошові кошти згідно виписок з банківського рахунку Приватного підприємства "Торговий Дім Поляков" 10.09.2015 р., тобто до порушення провадження у даній справі.

Приймаючи до уваги, що за приписами ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, суть якого полягає у обґрунтуванні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, своїх вимог і заперечень поданими суду доказами, які господарський суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, виходячи із встановлених у процесі розгляду справи обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення 1012,26 грн. у даній справі.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 697,92 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтями 230, 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Приймаючи до уваги, що відповідачем допущено порушення договірних зобовязань щодо оплати поставленого товару, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду доказів вжиття ним заходів щодо уникнення прострочення виконання зобовязань, суд вважає обґрунтованим притягнення відповідача до відповідальності за прострочення виконання грошового зобовязання за договором № 4318 від 26.11.2014 р.

Розмір штрафу за прострочення понад 45 календарних днів становить 697,92 грн.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Витрати по сплаті судового бору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, приймаючи до уваги, що у даному випадку судовий збір сплачений за мінімальною ставкою, суд покладає його на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства «Торговий Дім «Поляков» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКС БАНКЕТ" (03113, м. Київ, проспект Перемоги, буд.82, ідентифікаційний код 39469952), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Приватного підприємства «Торговий Дім «Поляков» (18005, м. Черкаси, вул. Чехова, буд.41, ідентифікаційний код 32268131) 697,92 (шістсот девяносто сім грн. 92 коп.) штрафу та 1 218, 00 (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.) грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 28.12.2015 р.

Суддя Пригунова А.Б.