ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2015 р.Справа № 922/2592/15

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Макаренко О.В.

судді: Лавренюк Т.А. , Светлічний Ю.В.

при секретарі судового засідання Нагірна М.Т.

розглянувши справу

за первісним позовом Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Руновщина", м. Харків Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні Товариства з обмеженою відповідальністю "Руновщина": 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн", м. Київ, 2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Техінпром", м. Харків
про та за зустрічним позовом до про стягнення 13 977 002,74 грн. Товариства з обмеженою відповідальністю "Руновщина", м. Харків Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз", м. Київ визнання недійсним договору
за участю представників:

позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) - ОСОБА_2, довіреність № 12/05 від 12.05.2015 р.

відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_3, довіреність б/н від 01.08.2015 р.

1-ї 3-ї особи (ТОВ "Петроліум Ойл Юкрейн") - не з'явився

2-ї 3-ї особи (ТОВ "Компанія Техінпром") - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

23.04.2015 року Приватне акціонерне товариство "Укрбудтрансгаз" (позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Руновщина" (відповідача) про стягнення заборгованості в розмірі 6 815 594,07 грн., пені в розмірі 3 137 804,04 грн., інфляційних втрат в розмірі 3 566 359,90 грн. та 3% річних в розмірі 457 244,73 грн. за договором про відступлення права вимоги №15.03-У від 15.03.2013 р. Позивач також просить суд стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 73 080,00 грн.

Ухвалою суду від 10.06.2015 р. для спільного розгляду з первісним позовом прийнято зустрічну позовну заяву відповідача - ТОВ "Руновщина" до позивача - ЗАТ "Укрбудтрансгаз" (вх.№23573 від 09.06.2015 р., т. 1 а.с. 197-203) про визнання недійсним з моменту вчинення договору про відступлення права вимоги №15.03-У від 15.03.2013 р. Відповідач також просить стягнути з позивача судовий збір в розмірі 1 218,00 грн. (т. 1 а.с. 243-244).

Представник ПрАТ "Укрбудтрансгаз" у судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить первісний позов задовольнити. Подав до суду додаткові пояснення по справі (вх.№51127 від 23.12.2015 р.), які долучено до матеріалів справи. Свої вимоги ПрАТ "Укрбудтрансгаз" мотивує тим, що ТОВ "Руновщина" свої договірні зобов'язання за договором про відступлення права вимоги №15.03-У від 15.03.2013 р. виконує неналежним чином, перерахувало на рахунок ПрАТ "Укрбудтрансгаз" лише 11 184 405,93 грн., внаслідок чого станом на 20.04.2015 р. у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 13 977 002,74 грн., з яких: основний борг в розмірі 6 815 594,07 грн., пеня в розмірі 3 137 804,04 грн., інфляційні втрати в розмірі 3 566 359,90 грн. та 3% річних в розмірі 457 244,73 грн., що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог ПрАТ "Укрбудтрансгаз" посилається на положення ст. ст. 526, 530, 611, 625, 629 ЦК України.

У зустрічному позові ПрАТ "Укрбудтрансгаз" просить суд відмовити. Наполягає на тому, що факт перерахування ТОВ "Руновщина" на рахунок ПрАТ "Укрбудтрансгаз" грошових коштів 11 184 405,93 грн. свідчить про наступне схвалення ТОВ "Руновщина" спірного договору відповідно до ст. 241 ЦК України та спростовує доводи ТОВ "Руновщина" щодо відсутності повноважень директора ТОВ "Петроліум Ойл Юкрейн" ОСОБА_4 на підписання цього договору. Вважає, що спірний договір відповідає нормам чинного законодавства, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні.

Представник ТОВ "Руновщина" у судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнає, просить у первісному позові відмовити. Зустрічний позов підтримує, просить зустрічний позов задовольнити. Свої вимоги ТОВ "Руновщина" мотивує тим, що спірний договір укладено від ТОВ "Руновщина" неуповноваженою особою, оскільки директор ТОВ "Руновщина" ОСОБА_5 не видавав директору TOB "Петроліум Ойл Юкрейн" ОСОБА_6 довіреність №49-2012 від 17.05.2012 р. на право укладання оспорюваного договору та Додаткової угоди б/н від 18.03.2015 р. до договору. Таким чином, оспорюваний договір суперечить вимогам ст. 207 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним з моменту вчинення в силу ст. 215 ЦК України.

ТОВ "Руновщина" також зазначило, що Додаткова угода №1 від 01.10.2013 р. до спірного договору є також недійсною з моменту вчинення, оскільки її підписано від ТОВ "Руновщина" ОСОБА_7, який на момент її укладення не очолював TOB "Руновщина", що встановлено рішенням господарського суду Харківської області від 02.12.2013 р. по справі № 922/3916/13, яке набрало законної сили.

Водночас представник ТОВ "Руновщина" у судовому засіданні зазначив, що у ТОВ "Руновщина" відсутні докази, зазначені у ОСОБА_3 прийому-передачі документів від 15.03.2013 р. до договору.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог TOB "Руновщина" посилається на приписи ст. ст. 92, 203, 207, 215, 236 ЦК України, ст. 35 ГПК України.

Представник 1-ї третьої особи (ТОВ "Петроліум Ойл Юкрейн") у судове засідання не з'явився. У минулому судовому засіданні та у письмових поясненнях (вх.№47941 від 30.11.2015 р.) ТОВ "Петроліум Ойл Юкрейн" просило суд задовольнити первісні позовні вимоги, проти зустрічного позову заперечувало.

Представник 2-ї третьої особи (ТОВ Компанія "Техінпром") у судове засідання не з'явився. У минулому судовому засіданні ТОВ Компанія "Техінпром" підтримало зустрічний позов, проти первісного позову заперечувало, письмових пояснень щодо первісних та зустрічних позовних вимог до суду не подало.

У судовому засіданні 17.12.2015 р. було оголошено перерву до 23.12.2015 р.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.03.2013 р. між ЗАТ "Укрбудтрансгаз" (Первісний кредитор) та ТОВ "Руновщина" (Новий кредитор) в особі ТОВ "Петроліум Ойл Юкрейн", в особі директора ОСОБА_8, який діяв на підставі довіреності № 49-2012 від 17.05.2012 р., був укладений договір про відступлення права вимоги № 15.03 - У (далі - договір) (т. 1 а.с. 13-15).

Згідно з п. 1.1. договору Первісний кредитор передає Новому кредиторові, а Новий кредитор приймає право вимоги у розмірі 10 000 000,00 (десять мільйонів гривень 00 коп.) грн., що належить Первісному кредиторові на підставі договору про відступлення права вимоги № SU01-03/13-UK від 01.03.2013 р., укладеного між ЗАТ "Укрбудтрансгаз" та Компанією HAYWORTH SERVICES LIMITED, і стає кредитором за договором кредиту № CR 2000/7/3 від 03.07.2000 р. (далі - Основний договір), укладеним між "АМКО ОСОБА_1А.", м. Кінгстаун. Сент-Вінсент' та ТОВ "Компанія "Техінпром" та угоди № 1-TR-07/03 від 20.11.2000 р. про строки погашення регресної заборгованості, що виникла з договору поруки № TR-03/07 від 03.07.2000 р., укладеної між Компанією "Troy Industries Inc. Limited" та ТОВ "Компанія "Техінпром" (далі - Боржник).

За умовами п. 1.2. договору за цим договором Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов'язань за Основним договором.

Відповідно до п. 2.1. договору згідно з відступленням права вимоги за цим договором Новий кредитор сплачує Первісному кредитору суму у розмірі 10 000 000,00 (двадцять мільйонів гривень 00 коп.) грн. шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок Первісного кредитора.

Судом встановлено, що 18.03.2013 р. між ЗАТ "Укрбудтрансгаз" (Первісний кредитор) та ТОВ "Руновщина" (Новий кредитор) в особі ТОВ "Петроліум Ойл Юкрейн", в особі директора ОСОБА_8, який діяв на підставі довіреності № 49-2012 від 17.05.2012 р., було укладено Додаткову угоду б/н до договору, якою було внесено зміни до п.1.1. та п.2.1. договору (т. 1 а.с. 18), відповідно до п. 1.1. якої Первісний кредитор передає Новому кредиторові, а Новий кредитор приймає право вимоги у розмірі 20 000 000,00 (двадцять мільйонів гривень 00 коп.) грн., що належить Первісному кредиторові на підставі договору про відступлення права вимоги № SU01-03/13-UK від 01.03.2013 р., укладеного між ЗАТ "Укрбудтрансгаз" та Компанією HAYWORTH SERVICES LIMITED, і стає кредитором за договором кредиту № CR 2000/7/3 від 03.07.2000 р. (далі - Основний договір), укладеним між "АМКО ОСОБА_1А.", м. Кінгстаун. Сент-Вінсент' та ТОВ "Компанія "Техінпром" та угоди № 1-TR-07/03 від 20.11.2000 р. про строки погашення регресної заборгованості, що виникла з договору поруки № TR-03/07 від 03.07.2000 р., укладеної між Компанією "Troy Industries Inc. Limited" та ТОВ "Компанія "Техінпром" (далі - Боржник).

Відповідно до п. 2.1. договору згідно з відступленням права вимоги за цим договором Новий кредитор сплачує Первісному кредитору суму у розмірі 20 000 000,00 (двадцять мільйонів гривень 00 коп.) грн. шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок Первісного кредитора.

Суд також встановив, що 01.10.2013 р. між ЗАТ "Укрбудтрансгаз" (Первісний кредитор) та ТОВ "Руновщина" (Новий кредитор) в особі директора ОСОБА_9, який діє на підставі Статуту, було укладено Додаткову угоду №1 від 01.10.2013 р. до договору, якою було внесено зміни до п.2.2. договору, за умовами якого строк сплати суми, вказаної у п. 2.1. цього договору, становить п'ять місяців (т. 1 а.с. 19-20).

ТОВ "Руновщина" просить визнати договір №15.03 - У від 15.03.2013 р. недійсним. В обґрунтування своїх вимог стверджує, що спірний договір підписано від ТОВ "Руновщина" неуповноваженою особою, оскільки директор директор ТОВ "Руновщина" ОСОБА_5 довіреності №49-2012 від 17.05.2012 р. на право укладання спірного договору та Додаткової угоди б/н від 18.03.2015 р. до договору директору TOB "Петроліум Ойл Юкрейн" ОСОБА_6 не видавав.. Таким чином, на думку ТОВ "Руновщина", оспорюваний договір суперечить вимогам ст. 207, 238 Цивільного кодексу України, що є підставою для визнання його недійсним в силу ст.ст. 203, 215 ЦК України. В обґрунтування зустрічних позовних вимог TOB "Руновщина" посилається на приписи ст. ст. 92, 203, 207, 215, 236, 238 ЦК України.

Проаналізувавши доводи ТОВ "Руновщина", якими обґрунтовуються зустрічні позовні вимоги щодо недійсності спірного договору, суд вважає їх помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Так, предметом розгляду справи є вимога ТОВ "Руновщина" про визнання недійсним з моменту вчинення договору про відступлення права вимоги №15.03-У від 15.03.2013 р.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

За приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Статтею 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно зі ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Відповідно до ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Зі змісту оспорюваного договору вбачається, що від імені ПрАТ "Укрбудтрансгаз" договір підписано головою правління ПрАТ "Укрбудтрансгаз" ОСОБА_10, а від ТОВ "Руновщина" директором TOB "Петроліум Ойл Юкрейн" ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності №49-2012 від 17.05.2012 р. (т. 2 а.с. 34), виданої TOB "Руновщина" в особі директора ОСОБА_5.

Статтею 248 ЦК України передбачено, що представництво за довіреністю припиняється у разі: 1) закінчення строку довіреності; 2) скасування довіреності особою, яка її видала; 3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; 4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність; 5) припинення юридичної особи, якій видана довіреність.

Факт укладання оспорюваного договору, Додаткової угоди б/н від 18.03.2015 р. до договору та ОСОБА_3 прийому передачі документів від 15.03.2015 р. директором TOB "Петроліум Ойл Юкрейн" ОСОБА_4 на підставі довіреності №49-2012 від 17.05.2012 р. підтверджується і ТОВ "Петроліум Ойл Юкрейн" (3-ю особою у даній справі) у письмових поясненнях (т. 2 а.с. 118-119).

У даному випадку жодних доказів на підтвердження того, що на момент укладання спірного договору настали наслідки, які тягнуть за собою припинення представництва за довіреністю №49-2012 від 17.05.2012 р., передбачені ст. 248 ЦК України, TOB "Руновщина" до матеріалів справи не надано. В матеріалах справи відсутні також будь-які докази на спростування наявності у ОСОБА_5 повноважень директора ТОВ "Руновщина" на момент видачі довіреності №49-2012 від 17.05.2012 р. або повноважень на видачу цієї довіреності.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що правових підстав вважати оспорюваний договір і додаткову угоду б/н від 18.03.2015 р. такими, що були підписані неуповноваженою особою, немає.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши твердження ТОВ "Руновщина" про недійсність Додаткової угоди №1 від 01.10.2013 р. до спірного договору у зв'язку з її підписанням від ТОВ "Руновщина" ОСОБА_7, який на момент її укладення не очолював TOB "Руновщина", суд відхиляє дані твердження як юридично неспроможні з огляду на таке.

Відповідно до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Порядок та особливості застосування статті 241 ЦК України роз'яснено постановою Пленуму Вищого Господарського Суду України від 29.05.2013 р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", відповідно до п. 3.4 якої настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.).

Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Як з'ясовано судом, після підписання оспорюваного договору ТОВ "Руновщина" було здійснено часткову оплату на виконання оспорюваного правочину, що підтверджується відповідними первинними документами - банківськими виписками, де у призначенні платежу зазначено: "оплата згідно договору про відступлення права вимоги №15.03-У від 15.03.2013 р. Без НДС". Такі дії ТОВ "Руновщина" свідчать про наступне схвалення товариством оспорюваного правочину відповідно до ст. 241 ЦК України та спростовує доводи ТОВ "Руновщина" щодо відсутності повноважень директора ТОВ "Петроліум Ойл Юкрейн" ОСОБА_4 на підписання спірного договору, Додаткової угоди б/н від 18.03.2015 р. до договору, а також доводи щодо підписання Додаткової угоди №1 від 01.10.2013 р. до спірного договору неуповноваженою особою.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими посилання ТОВ "Руновщина" на положення ст.ст. 207, 238 ЦК України як на підставу визнання оспорюваного договору та додаткових угод до нього недійсними.

Разом з тим, в пункті 3.12. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв'язку з цим господарський суд, з'ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст оспорюваного договору, суд дійшов висновку про те, що оспорюваний правочин підлягає визнанню недійсним як такий, що суперечить закону. Даний висновок суду ґрунтується на такому.

Згідно з п.1.1. договору (з урахуванням змін, внесених Додатковими угодами до договору б/н від 18.03.2013 р. та № 1 від 01.10.2013 р.) Первісний кредитор передає Новому кредиторові, а Новий кредитор приймає право вимоги у розмірі 20 000 000,00 (двадцять мільйонів гривень 00 коп.) грн., що належить Первісному кредиторові на підставі договору про відступлення права вимоги № SU01-03/13-UK від 01.03.2013 р., укладеного між ЗАТ "Укрбудтрансгаз" та Компанією HAYWORTH SERVICES LIMITED, і стає кредитором за договором кредиту № CR 2000/7/3 від 03.07.2000 р. (далі - Основний договір), укладеним між "АМКО ОСОБА_1А.", м. Кінгстаун. Сент-Вінсент' та ТОВ "Компанія "Техінпром" та угоди № 1-TR-07/03 від 20.11.2000 р. про строки погашення регресної заборгованості, що виникла з договору поруки № TR-03/07 від 03.07.2000 р., укладеної між Компанією "Troy Industries Inc. Limited" та ТОВ "Компанія "Техінпром" (далі - Боржник).

За умовами п. 1.2. договору за цим договором Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов'язань за Основним договором.

Таким чином, предметом оспорюваного правочину є право вимоги, яке витікає з Основного договору - договору кредиту № CR 2000/7/3 від 03.07.2000 р.

При цьому ТОВ "Руновщина" набуває прав кредитора у договорі кредиту № CR 2000/7/3 від 03.07.2000 р. та одержує право вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов'язань за цим договором.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За умовами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, ч. 3 вказаної статті визначено, що кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. ст. 515 ЦК України заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровся або смертю.

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.

Отже, з аналізу ст. 1054 ЦК України вбачається, що за кредитним договором кредитодавцем може бути лише банк або інша фінансова установа. У випадку заміни кредитора в порядку договору уступки права вимоги відбувається заміна осіб у кредитному договорі, що суперечить вимогам ст. 1054 ЦК України.

У даному випадку внаслідок укладення спірного договору уступки права вимоги відбулася заміна ПрАТ "Укрбудтрансгаз" (Первісного кредитора) на ТОВ "Руновщина" (Нового кредитора) у кредитному договорі № CR 2000/7/3 від 03.07.2000 р., що в свою чергу, суперечить вимогам ст. 1054 ЦК України, оскільки дані товариства не є ані банками, ані фінансовими установами.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього ж Кодексу.

В той же час, статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи вищевикладені обставини та приписи закону, суд дійшов висновку про те, що договір про відступлення права вимоги №15.03-У від 15.03.2013 р. суперечить вимогам ст. 1054 ЦК України. За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати договір про відступлення права вимоги №15.03-У від 15.03.2013 р. недійсним відповідно до вимог ст. ст. 203, 215, 1054 ЦК України.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які засвідчують права, що передаються за спірним договором.

Даний висновок суду ґрунтується на наступному.

Предметом відступлення виступає зобов'язальне право вимоги, яке є дійсним, належним чином індивідуалізованим та правомірним. Воно може грунтуватися на договорі або мати недоговірний характер.

За умовами ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Пунктом 3.1. спірного договору передбачено, що в момент підписання цього договору Первісний кредитор зобов'язується передати Новому кредитору всі документи, які засвідчують права, що передаються за і цим Договором та інформацію, яка є важливою для їх здійснення за Основним договором, що підтверджується актом приймання-передачі.

ПрАТ "Укрбудтрансгаз" стверджує, що 15.03.2013 р. на виконання п. 3.1. договору ТОВ "Укрбудтрансгаз" передало ТОВ "Руновщина" всі документи, що підтверджують права вимоги до TOB "Компанія Техінпром (Боржника), про що свідчить ОСОБА_3 прийому-передачі документів від 15.03.2013 р. згідно договору про відступлення права вимоги №15.03-У від 15.03.2013 р. (т. 1 а.с. 16).

В матеріалах справи міститься ОСОБА_3 прийому-передачі документів від 15.03.2013 р. згідно Договору про відступлення права вимоги №15.03-У від 15.03.2013 р. (т. 1 а.с. 16), зі змісту якого вбачається, що відповідно до п. 3.1. договору про відступлення права вимоги №15.03-У від 15.03.2013 р. Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає наступні документи: копію договору кредиту № CR 2000/7/3 від 03.07.2000 р., договір поруки № TR-03/07 від 03.07.2000 р., копію повідомлення АМКО ОСОБА_1А. № 1/11 від 01.11.2000 р., копію Угоди № 1-TR-07/03 від 03.07.2000 р., копію Додатка до Угоди № 1-TR-07/03 від 03.07.2000 р., копію додаткових угод до Угоди № 1-TR-07/03 від 03.07.2000 р., копію Додаткової угоди до договору № CR 2000/7/3 від 03.07.2000 р., копію реєстраційного посвідчення № 1135 від 13.07.2000 p., копію валютного меморіального ордера № 264_5 від 19.07.2000 р., копію валютного меморіального ордера № 264_8 від 19.07.2000 р., копію договору про відступлення права вимоги № 2-TR-04/11 від 02.04.2011 р., оригінал повідомлення Компанії "Тгоу Industries Inc. Limited" npo відступлення права вимоги та докази направлення повідомлення на адресу ТОВ "Техінпром", копію договору про відступлення права вимоги № TR-03-08/12 від 17.08.2012 р., оригінал повідомлення Компанії "BEXTRAL International LTD про відступлення права вимоги та докази направлення повідомлення на адресу ТОВ "Техінпром", копію договору про відступлення права вимоги № SU01-03/13-UK від 17.08.2012 р., оригінал повідомлення Компанії HAYWORTH SERVICES LIMITED про відступлення права вимоги та докази направлення повідомлення на адресу ТОВ "Техінпром".

ТОВ "Руновщина", в свою чергу, факт отримання вищевказаних документів від ПрАТ "Укрбудтрансгаз" не визнає.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні зазначені у ОСОБА_3 прийому-передачі документів від 15.03.2013 р. (т. 1 а.с. 16) документи, які засвідчують права, що передаються за спірним договором, у зв'язку з чим суд не має можливості перевірити право вимоги, яке є предметом спірного договору, на предмет його дійсності та правомірності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати договір відступлення права вимоги недійсним на підставі ч. 1 ст. 203, ст.ст. 215, 1054 ЦК України.

Відповідно до статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Враховуючи визнання договору про відступлення права вимоги №15.03-У від 15.03.2013 р. недійсним, суд дійшов висновку про те, що первісні позовні вимоги ПрАТ "Укрбудтрансгаз" про стягнення з ТОВ "Руновщина" основного боргу в розмірі 6 815 594,07 грн., пені в розмірі 3 137 804,04 грн., інфляційних втрат в розмірі 3 566 359,90 грн. та 3% річних в розмірі 457 244,73 грн. за договором про відступлення права вимоги №15.03-У від 15.03.2013 р. є неправомірними і такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 49 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при відмові в позові на позивача.

Беручи до уваги ту обставину, що позивачеві за первісним позовом (ПрАТ "Укрбудтрансгаз") в позові відмовлено повністю, суд, керуючись ч. 5 ст. 49 ГПК України, покладає судовий збір на позивача за первісним позовом (ПрАТ "Укрбудтрансгаз").

Водночас слід зазначити, що ухвалою господарського суду Харківської області від 27.04.2015 р. про порушення провадження у даній справі було задоволено клопотання ПрАТ "Укрбудтрансгаз" про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі.

Враховуючи те, що позивач за первісним позовом (ПрАТ "Укрбудтрансгаз") витребувані судом докази сплати судового збору за подання до суду позовної заяви в розмірі 73 080,00 грн. до суду не подав, суд вважає за необхідне стягнути з позивача за первісним позовом (ПрАТ "Укрбудтрансгаз") на користь державного бюджету України судовий збір за подання первісного позову в розмірі 73 080,00 грн.

Водночас суд вважає за необхідне покласти на відповідача за зустрічним позовом (ПрАТ "Укрбудтрансгаз") судовий збір за подання до господарського суду зустрічної позовної заяви в розмірі 1 218,00 грн. та витрати за проведення судової експертизи в розмірі 11 088,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 92, 203, 207, 215, 237, 239, 244, 246, 248, 509, 512, 514, 515, 517, 1054, 626 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 4-3, 12, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У первісному позові відмовити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз" (03061, м. Київ, вул. Суздальська, 13, ) на користь державного бюджету України (61166, м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі, , п/р 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) судовий збір за подання до господарського суду первісної позовної заяви в розмірі 73 080,00 грн.

Зустрічний позов задовольнити.

Визнати недійсним з моменту вчинення договір про відступлення права вимоги №15.03-У від 15.03.2013 р.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз" (03061, м. Київ, вул. Суздальська, 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Руновщина" (61082, АДРЕСА_1, ) судовий збір за подання до господарського суду зустрічної позовної заяви в розмірі 1 218,00 грн. та витрати за проведення судової експертизи в розмірі 11 088,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28.12.2015 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13