КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2015 р. Справа№ 910/20697/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Отрюха Б.В.

За участю представників:

від позивача: Акімова А.В. - за дов.

від відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2015

у справі №910/20697/15 (суддя Балац С.В.)

за позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про виселення

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Київський метрополітен» (далі, позивач або КП «Київський метрополітен») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі, відповідач або ФОП ОСОБА_4) про виселення з орендованого майна та зобов'язання відповідача демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоск ФОП ОСОБА_4), що знаходяться за адресою: станція метро «Дорогожичі» загальною площею 46,6 кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовані припиненням строку дії укладеного між сторонами Договору про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва в оренду №217-У(Ор)-11 від 15.10.2011.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.09.2015 у справі №910/20697/15 позовні вимоги Комунального підприємства «Київський метрополітен» задоволено у повному обсязі.

Виселено Фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 з нерухомого майна (частини переходу) згідно з викопіюванням з схеми тимчасового розташування МАФ, що знаходиться за адресою: м. Київ, станція метро «Дорогожичі», загальною площею 46,6 кв. м.;

Зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції, що знаходяться за адресою: м. Київ, станція метро «Дорогожичі», загальною площею 46,6 кв. м.

Присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Київський метрополітен» витрати по сплаті судового збору в сумі 2 436,00 грн.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що Договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва в оренду №217-У(Ор)-11 від 15.10.2011 припинив свою дію з 14.10.2014, а тому у відповідача відсутні правові підстави для продовження користування комунальним майном.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2015 у справі №910/20697/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За твердженнями скаржника Комунальне підприємство «Київський метрополітен» не є належним позивачем у даній справі, оскільки належними позивачами за позовом, що стосується питань оренди нерухомого майна територіальної громади міста Києва може виступати або сама Київська міська рада - як власник зазначеного майна, або Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради - як орган, наділений власником повноваженнями бути орендодавцем зазначеного майна та здійснювати повноваження щодо розпорядження і управління зазначеним майном.

Також, відповідач наголосив на тому, що йому aні від позивача, aні від власника орендованого приміщення, aні від Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради у передбачений законом та Договором строк не надходили листи щодо відмови у продовженні дії договору, тому Договір оренди був продовжений, а лист №23 від 17.10.2014, на який посилається позивач, підписаний неуповноваженою особою та є недійсним.

Крім того, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог відповідач посилається на те, що підстава не продовження Договору оренди, яка вказана у повідомленні позивача №23 від 17.10.2014, не відповідає переліку підстав, визначених в пункті 12.4 Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 №34/6250.

Водночас, апелянт наголошує на тому, що виселення відповідача з орендованого приміщення та зобов'язання його демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції не є належними способами захисту цивільних прав позивача у даній справі.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями апеляційну скаргу відповідача у справі №910/20697/15 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.10.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 24.11.2015.

17.11.2015 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2015 - без змін.

20.11.2015 представник відповідача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду додаткові пояснення скаржника щодо відсутності у позивача належних повноважень для повернення на його користь спірного приміщення, переданого відповідачеві згідно договору оренди та вжиття необхідних заходів для примусового виселення відповідача з орендованого майна та додаткові пояснення щодо наявності належних повноважень та правоспособності позивача на подання позову про виселення відповідача з об'єкту оренди та здійснення демонтажу конструкцій торговельного кіоску відповідача, який розташовано на об'єкті оренди та направлення на адресу відповідача заяв про відмову у продовженні строку дії договору оренди на новий термін, а також пояснення щодо безпідставності тверджень позивача про наявність невідповідності розміщення конструкцій торговельного кіоску відповідача на орендованому приміщенні вимогам пункту 2.19. Правил пожежної безпеки в метрополітені, які затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 20.06.2012.

У вказаних додаткових поясненнях скаржник наголосив на тому, що позивач, який відповідно до умов договору оренди при його укладенні був визначений стороною - орендодавцем, на дату закінчення строку дії договору не уповноважений приймати рішення про передачу або відмову у передачі в оренду комунального майна, продовження або відмову у продовженні строку дії договору оренди цього майна, про що позивач зазначив у листі №13 від 17.10.2014. Позивачем, на думку апелянта, не доведено належними та допустимими доказами факт порушення його прав, як орендодавця, саме відповідачем - орендарем, та наявність підстав щодо виселення останнього з орендованого приміщення та повернення цього приміщення позивачеві. Крім того, відповідач зазначив, що позивач не є органом, до компетенції якого віднесено питання встановлення відповідності орендованого приміщення вимогам пожежних норм і правил та заборони використання орендованого приміщення в разі виявлення наявності порушень пожежних норм і правил.

20.11.2015 представник відповідача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду заяву про прийняття судом додаткових доказів, доданих скаржником до додаткових пояснень від 20.11.2015, а саме копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, майно державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 07.10.105 № 45818418, від 04.11.2015 №46948306 та копії постанови Вищого господарського суду України від 14.09.2015 у справі №925/312/15, які не були подані ним під час розгляду справи у суді першої інстанції, оскільки відповідач не приймав у часті в судовому засіданні, в якому було прийняте оскаржуване рішення. Вказані документи надані відповідачем на підтвердження відсутності у позивача належних повноважень для повернення на його користь спірного приміщення.

Зазначені документи були оглянуті колегією суддів та, враховуючи вимоги статті 101 Господарського процесуального кодексу України, долучені до матеріалів справи.

Також, представником відповідача 20.11.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду була подана заява про зупинення провадження у справі №910/20697/15 до вирішення Господарським судом міста Києва справи №910/28729/15.

Вказана заява мотивована тим, що предметом спору у справі №910/20697/15 є виселення ФОП ОСОБА_4 з орендованого майна у зв'язку із закінченням строку дії Договору №217-У(Ор)-11 від 15.10.2011, у той час як предметом спору у справі №910/28729/15 є визнання продовженим (пролонгованим) Договору №217-У(Ор)-11 від 15.10.2011 на термін до 10.10.2017, у зв'язку з чим дані справи є пов'язаними, а рішення господарського суду у справі №910/28729/15 вплине на подання та оцінку доказів у справі №910/20697/15, оскільки матиме преюдиційне значення щодо наявності правових підстав для виселення з орендованого майна.

Крім того, 23.11.2015 відповідачем через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду були подані клопотання про залучення до участі у справі Київської міської ради та Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Вказані клопотання відповідач мотивує тим, що розгляд даної справи безпосередньо вплине на права Київської міської ради та Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) як представника власника майна територіальної громади міста Києва та, відповідно, виконавчого органу місцевого самоврядування щодо розпорядження зазначеним нерухомим майном територіальної громади Києва, до якого відноситься орендоване приміщення, а також щодо отримання планових надходжень грошових коштів до бюджету міста Києва, які сплачує орендар за оренду спірного приміщення за Договором оренди, а також вплине на обов'язки зазначених осіб забезпечувати надходження грошових коштів від оренди спірного майна до бюджету міста Києва.

У судовому засіданні, призначеному на 24.11.2015, було оголошено перерву до 15.12.2015, зобов'язано представника позивача надати суду письмові пояснення з приводу заявлених відповідачем клопотань.

Колегія суддів, розглянувши у судовому засіданні 15.12.2015 клопотання відповідача про зупинення провадження у справі №910/20697/15 до вирішення Господарським судом міста Києва справи №910/28729/15, встановила, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 провадження у справі №910/28729/15 зупинено до набрання рішенням Господарського суду міста Києва від 21.09.2015 у справі №910/20697/15 законної сили. З огляду на це, клопотання відповідача про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню з підстав його недоцільності.

Представник відповідача подав у судовому засіданні, призначеному на 15.12.2015, клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду продовжено строк вирішення спору у справі №910/20697/15, оголошено перерву у судовому засіданні до 24.12.2015, запропоновано позивачу надати суду письмові пояснення з приводу заявлених відповідачем 20.11.2015 клопотань про залучення до участі у справі третіх осіб.

24.12.2015 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду заперечення проти задоволення клопотань відповідача про залучення до участі у справі в якості третіх осіб Київської міської ради та Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Представник відповідача у судове засідання, призначене на 24.12.2015, не з'явився, 23.12.2015 відповідач подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду заяву про відкладення розгляду справи в межах встановленого строку вирішення спору, але не раніше 31.12.2015, у зв'язку з необхідністю термінового лікування представника відповідача ОСОБА_5, який виїхав в інший регіон України.

Представник позивача проти задоволення заяви відповідача про відкладення розгляду справи заперечив.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Однак, це є правом суду, а не обов'язком, при цьому суд враховує вимоги статті 69 Господарського процесуального кодексу України щодо строків розгляду справи.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів, враховуючи сплив процесуальних строків розгляду спору та строків розгляду апеляційної скарги на рішення суду, які встановлені статтями 69, 102 Господарського процесуального кодексу України, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача та, відповідно, відмовляє останньому у задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи.

Водночас, колегія суддів, дослідивши матеріали справи, розглянувши клопотання відповідача про залучення до участі у справі третіх осіб, зазначає наступне.

Відповідно до статті 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення (відповідні дії можуть мати місце до прийняття апеляційною інстанцією судового рішення зі справи), з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

Під час вирішення питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому (пункт 1.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011).

Так, колегія суддів зазначає, що спір у даній справі стосується договірних відносин безпосередньо між КП «Київський метрополітен» та ФОП ОСОБА_4, що виникли на підставі Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №217-У(Ор)-11 від 15.10.2011. Зі змісту вказаного Договору вбачається, що орендодавцем та отримувачем коштів за ним виступає КП «Київський метрополітен», спірне майно за яким згідно пункту 5.2. його Статуту закріплено на праві господарського відання.

Враховуючи вищевикладене, прийняття рішення у даній справі жодним чином не впливає на права та обов'язки Київської міської ради та Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо однієї з сторін, а тому колегія суддів вважає клопотання відповідача про залучення до участі у справі третіх осіб необґрунтованими, безпідставними та відмовляє у їх задоволенні.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів, викладених відповідачем у апеляційній скарзі, просив у її задоволенні відмовити, рішення суду залишити без змін.

За заявою відповідача, поданою через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду 23.11.2015, здійснювалась фіксація судових засідань технічними засобами звукозапису.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, додаткових пояснень та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, 15.10.2011 між КП «Київський метрополітен» (орендодавець) та ФОП ОСОБА_4 (орендар) було укладено Договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва в оренду №217-У(Ор)-11 (далі, Договір; том 1, а.с. 26-30), відповідно до умов якого орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 28.12.2010 №517/5329 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю, визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря); далі - об'єкт оренди, за адресою: станція метро «Дорогожичі», для торгівлі непродовольчими товарами (пункт 1.1 Договору).

За умовами пункту 2.1. Договору об'єктом оренди є частина вестибюлю, визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючи ми конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 46,6 кв.м., згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього договору.

Згідно пункту 2.4. Договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП «Київський метрополітен».

Пунктом 4.14. Договору сторони визначили обов'язок орендаря після припинення дії договору оренди протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі орендодавцю.

Цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і відповідно до рішення Київради від 28.12.2010 №517/5329 діє з 15.10.2011 до 13.10.2014 (пункт 9.1. Договору).

Згідно із пунктом 9.3. Договору після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради.

Пунктом 9.5. Договору визначено, що договір припиняється, зокрема в разі закінчення строку, на який його було укладено.

На виконання умов даного Договору орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування частину вестибюлю станції метро «Дорогожичі», визначену тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками), загальною площею 46,6 кв.м., про що складено Акт приймання-передачі майна в оренду від 01.11.2011 (том 1, а.с. 33).

15.10.2011 сторонами було підписано Додаткову угоду №1 (том 1, а.с. 36), якою вони погодили розділ 8 Договору доповнити пунктом 8.5.6, яким передбачено, що у разі припинення дії цього договору, орендар звільняє орендовану частину вестибюлю станції метро «Дорогожичі» в термін, визначений пунктом 4.14. цього договору, від своїх огороджуючих конструкцій. При невиконанні орендарем зазначених в цьому пункті договору умов, орендодавець самостійно, на свій розсуд розпоряджається огороджуючими конструкціями (кіосками).

27.07.2012 набрали чинності Правила пожежної безпеки в метрополітенах, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 20.06.2012 №335, затверджені в Міністерстві юстиції України 09.07.2012 за №1128/21440.

У відповідності до пункту 2.19. Правил пожежної безпеки в метрополітенах, у метрополітені забороняється розміщувати об'єкти комерційного, торговельного та соціально-побутового призначення на платформах та балконах станцій і в переходах пересадочних вузлів, у підземних і надземних вестибюлях (за винятком автоматів із продажу газет, банкоматів, платіжних терміналів, таксофонів за умови, що вони розміщені поза межами шляхів евакуації), на поверхні землі в межах півкола радіусом 20 м від площини дверей у напрямку евакуації з центром у середині дверної групи, яка включає всі двері з написом «Вхід» та «Вихід» (на виходах із підземних переходів, які не мають дверей, відлік слід виконувати від центра площини краю останньої сходинки; розміщення об'єктів комерційного, торговельного та соціально-побутового призначення у підвуличних підземних переходах, суміщених із входами (виходами) на станції метрополітену, дозволяється за умови їх розміщення за межами евакуаційного проходу).

20.10.2014 КП «Київський метрополітен» направив на адресу ФОП ОСОБА_4 лист №23 від 17.10.2014 (том 1, а.с. 38-39), в якому наголосив на тому, що огороджуюча конструкція, розміщена відповідачем на орендованій площі, не відповідає вимогам пункту 2.19. Правил пожежної безпеки в метрополітенах, чим створює загрозу життю та здоров'ю людей, що користуються метрополітеном.

Крім того, у своєму листі КП «Київський метрополітен» повідомляв відповідача про закінчення терміну дії договору оренди 13.10.2014 та звертався з вимогами про повернення орендованого майна за актом приймання-передачі і наголошував, що в разі невиконання зазначених вимог КП «Київський метрополітен» буде ініційовано примусове виселення з орендованого майна.

Втім, зазначених у листі №23 від 17.10.2014 вимог орендар не виконав.

Позовні вимоги КП «Київський метрополітен» мотивовані тим, що укладений між сторонами Договір оренди №217-У(Ор)-11 від 15.10.2011 припинив свою дію у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено, а тому просив суд примусово виселити орендаря з займаного ним орендованого майна та демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог КП «Київський метрополітен», виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором найму (оренди).

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічні приписи містяться у частині 2 статті 291 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічна норма міститься в частині 2 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», відповідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

При цьому, такі заперечення мають бути висловлені ним, як до закінчення терміну дії договору оренди, так і протягом одного місяця після закінчення цього строку.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Судом першої інстанції було правомірно встановлено, що волевиявлення орендодавця відносно припинення договору у зв'язку із закінченням строку його дії 13.10.2014 і небажання продовжувати орендні відносини, підтверджується його листом №23 від 17.10.2014, який в межах встановленого законом місячного терміну надіслано відповідачеві.

Доводи відповідача щодо недійсності повідомлення №23 від 17.10.2014 колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Розпорядчий документ - це вид письмового документа, у якому фіксують рішення адміністративних і організаційних питань, а також питань управління, взаємодії, забезпечення і регулювання діяльності органів влади, установ, підприємств, організацій, їх підрозділів та посадових осіб.

Дослідивши зміст повідомлення №23 від 17.10.2014, суд дійшов висновку, що останнє не є розпорядчим документом, як вказує відповідач, оскільки носить лише інформаційний характер, щодо закінчення строку дії Договору оренди та необхідності вчинення відповідачем дій пов'язаних із закінченням терміну дії такого Договору.

Водночас, твердження відповідача стосовно підписання вказаного повідомлення неуповноваженою на те особою, а саме директором Департаменту забезпечення організаційної діяльності КП «Київський Метрополітен» ОСОБА_6, не підтверджуються належними та допустимим доказами. Водночас, сам відповідач, повідомляючи позивача про зміну юридичної адреси, направляв відповідний лист (том 1, а.с. 41) саме на ім'я ОСОБА_6

Крім того, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог відповідач посилався на неотримання ним повідомлення №23 від 17.10.2014, стосовно чого суд зазначає наступне.

Як підтверджується матеріалами справи, позивачем повідомлення №23 від 17.10.2014 надіслано 20.10.2014 на адресу відповідача: 04209, АДРЕСА_1, яка вказана у повідомленні про зміну юридичної адреси відповідача (том 1, а.с. 41), рекомендованим листом з повідомленням про вручення (том 1, а.с. 38).

Вказаний лист був вручений за адресою відповідача 27.10.2014, про що свідчить підпис на поштовому повідомленні про вручення (том 1, а.с. 38).

Твердження відповідача з приводу того, що належними та допустимими доказами направлення позивачем на адресу відповідача листа №23 від 17.10.2014 повинен бути опис вкладення від цінного листа про направлення на адресу відповідача цієї заяви, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки чинним законодавством не передбачено обов'язку орендодавця направляти таке повідомлення саме цінним листом з описом вкладення.

Отже, судом встановлено, а матеріалами справи підтверджується, що позивачем було своєчасно повідомлено відповідача про припинення терміну дії Договору та відмову від його продовження.

Крім того, положення пункту 9.3. Договору оренди містять умови, що ставлять процедуру продовження дії цього договору в залежність від наявності прийнятого Київською міською радою рішення, тобто, виключають його автоматичну пролонгацію (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 21.10.2015 по справі № 910/193/15-г).

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №217-У(Ор)-11 від 15.10.2011 припинив свою дію з 14.10.2014.

Відповідно до частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, визначених договором оренди.

Аналогічний обов'язок орендаря щодо повернення орендованого майна передбачено також пунктами 4.14., 7.5. Договору оренди.

З огляду на припинення дії Договору оренди у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено, відсутні правові підстави для продовження користування відповідачем комунальним майном.

Враховуючи зазначене, правомірним є висновок місцевого господарського суду про те, що вимога позивача про виселення відповідача з орендованого майна, а саме: частини вестибюлю загальною площею 46,6 кв.м., що знаходиться за адресою станція метро «Дорогожичі», підлягає задоволенню, оскільки з моменту припинення Договору відповідач втратив статус орендаря.

Крім того, позивачем було заявлено вимогу про зобов'язання відповідача демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції, що належать ФОП ОСОБА_4 та знаходяться за адресою: станція метро «Дорогожичі» загальною площею 46,6 кв.м.

Згідно пункту 8.5.6. Договору у разі припинення дії цього договору, орендар звільняє орендовану частину приміщення переходу станції метро «Дорогожичі» в термін, визначений пунктом 4.14. цього Договору від своїх огороджуючих конструкцій.

Враховуючи, що умовами Договору прямо передбачений обов'язок відповідача звільнити орендовану частину приміщення від своїх тимчасових огороджуючих конструкцій, то вимога позивача про зобов'язання відповідача демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції є обґрунтованою та правомірно задоволена місцевим господарським судом.

Суд апеляційної інстанції зазначає про безпідставність доводів відповідача в частині того, що КП «Київський метрополітен» є неналежним позивачем у даній справі (які сторона обґрунтовує тим, що у вказаної особи відсутнє право на розпорядження комунальним майном територіальної громади міста, зокрема, повноваження на укладення договорів оренди такого майна, тощо), враховуючи наступне.

Частиною 1 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальними громадами сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» встановлено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування у місті Києві є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності громади міста або знаходяться в її управлінні.

Так, на підставі Наказу Головного управління комунальної власності м. Києва № 98 від 23.04.2003 за Комунальним підприємством «Київський метрополітен» на праві повного господарського відання було закріплено, в тому числі, вестибюль станції метро «Дорогожичі»» (додаток № 2 до зазначеного наказу).

Пунктом 5.2. Статуту КП «Київський метрополітен» передбачено, що майно підприємства є комунальною власністю територіальної громади міста Києва і закріплено за ним на праві господарського відання.

Відповідно до статті 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб'єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства. Суб'єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

При цьому, як уже зазначалося вище, спірний Договір було укладено на підставі рішення Київради від 28.12.2010 №517/5329, в якому була пряма вказівка саме КП «Київський метрополітен», як орендодавцю, укласти договір оренди вказаного об'єкта з відповідачем

Правомірність дій КП «Київський метрополітен» та визначення його повноважень, як орендодавця спірного майна, також підтверджується Порядком передачі майна територіальної громади міста Києва в оренду, затвердженим рішенням КМР від 28.09.2006 № 34/91, який був чинним на момент укладення договору оренди.

На момент припинення договору оренди у жовтні 2014 року було чинне Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затверджене рішенням КМР від 22.09.2011 №34/6250, яким також передбачалося, що орендодавцями нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, яке закріплено за ними на праві господарського відання або оперативного управління, є саме комунальні підприємства, установи та організації.

До того ж, на момент звернення позивача до суду з позовом у даній справі (а також на час ухвалення цієї постанови) діяло та є чинним Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затверджене рішенням КМР від 21.04.2015 №415/1280, яким також передбачені повноваження комунальних підприємств бути орендодавцями майна, яке закріплено за ними на праві господарського відання (з усіма правами сторони договору оренди, в тому числі право на розірвання договору в судовому порядку та пред'явлення вимог про виселення).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що КП «Київський метрополітен» є належним позивачем у даній справі, а надані скаржником на підтвердження відсутності у позивача належних повноважень для повернення на його користь спірного приміщення Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, майно державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 07.10.2015 № 45818418 та від 04.11.2015 №46948306 зазначеної обставини не спростовують.

Доводи скаржника про відсутність у позивача підстав для відмови у внесенні змін до істотних умов договору щодо строку його дії, звернення відповідача до Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) як до належного орендодавця з заявою про продовження терміну дії договору, відсутність нормативного обґрунтування необхідності прийняття рішення Київської міської ради для продовження строку дії договору оренди, не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що після припинення строку дії Договору оренди у ФОП ОСОБА_4 немає правової підстави використовувати майно, передане йому в оренду саме за цим Договором, до якого зміни ні щодо строку дії, ані щодо орендодавця не вносились, натомість з'явився обов'язок повернення майна в порядку, визначеному умовами Договору, який так і не було виконано відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, а заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймає до уваги, оскільки останні не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2015 у справі №910/20697/15 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2015 у справі №910/20697/15 залишити без змін.

Матеріали справи №910/20697/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

Б.В. Отрюх