ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2015 р. Справа № 926/367/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Мельник Г.І.

суддів Михалюк О.В.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Укрсиббанк

№30-4/1458 від 06.11.2015 року

на ухвалу господарського суду Чернівецької області від 02.11.2015 року

у справі № 926/367/14

за позовом Публічного акціонерного товариства Укрсиббанк, м. Харків

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгова компанія Д+Д ЛТД, м. Чернівці

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, с. Чагор, Глибоцький район, Чернівецька область

про стягнення заборгованості на предмет іпотеки 5041902,89 грн.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_4 представник (довіреність № 30-2/44656

від 01.10.2015 року)

від відповідача не зявився

від третьої особи не зявився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 02.11.2015р. заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково задоволено частково; визнано наказ господарського суду Чернівецької області № 926/367/14 від 29 липня 2014 року таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення на загальну суму 1 831 592, 85 грн.; відмовлено у визнанні наказу господарського суду Чернівецької області № 926/367/14 від 29 липня 2014 року таким, що не підлягає виконанню в частині припинення стягнення на предмет іпотеки (т. 1 а.с. 43-44).

Ухвала суду мотивована положеннями ст. 117 ГПК України та тим, що Публічне акціонерне товариство Укрсиббанк здійснило часткове анулювання (прощення) боргу за Договорами про надання споживчого кредиту №0 та №0 на загальну суму 1 831 592, 85 грн. Таким чином, господарський суд першої інстанції визнав наказ господарського суду Чернівецької області № 926/367/14 від 29 липня 2014 року таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення на загальну суму 1 831 592,85 грн., оскільки обовязок боржника на вказану суму відсутній.

При цьому, місцевий господарський суд виходив з того, що зобовязання ТзОВ Виробничо-торгова компанія Д+Д ЛТД не є припиненим належним чином на суму 3 210 310,04 грн., тому відповідно відсутні правові підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині звернення стягнення на майно, що передано в іпотеку.

Не погоджуючись з даною ухвалою місцевого господарського суду Публічне акціонерне товариство Укрсиббанк оскаржило її в апеляційному порядку, звернувшись до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №30-4/1458 від 06.11.2015 року, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Чернівецької області від 02.11.2015р. у справі № 926/367/14 та прийняти нове рішення, яким визнати наказ господарського суду Чернівецької області від 29.07.2014 року таким, що не підлягає виконанню.

Свої доводи скаржник аргументує, зокрема тим, що висновки місцевого господарського суду про часткове задоволення заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню не ґрунтуються на обставинах справи. При цьому зазначає, що задоволивши позов Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив із вимог, які заявлялися у позовній заяві, проте розрахунок заборгованості за Кредитними договорами здійснений станом на 05.02.2014 року, виходячи з курсу НБУ, що підтверджується відповідними розрахунками доданими до позовної заяви.

Разом з тим, скаржник покликається на те, що анулювання (прощення) боргу за Кредитними договорами відбулось виходячи з суми заборгованості по вказаних Кредитних договорах, яка була обрахована станом на день такого прощення. При цьому, як зазначає далі скаржник, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припинило зобовязальних правовідносин сторін договору та не звільнило боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 23.11.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 07.12.2015 року. Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 року, зокрема, строк розгляду апеляційної скарги продовжено та розгляд апеляційної скарги відкладено на 14.12.2015 року.

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгова компанія Д+Д ЛТД та ОСОБА_3 правом, наданим ст. 96 ГПК України, не скористалися, відзивів на апеляційну скаргу не подали.

В дане судове засідання прибув представник позивача, проте, відповідач та третя особа явки уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 07.12.2015р.

Враховуючи ту обставину, що відповідач та третя особа належним чином були повідомлені про час, місце розгляду апеляційної скарги та наслідки неявки в судове засідання, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення, судова колегія дійшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників відповідача та третьої особи.

Розглянувши апеляційну скаргу, враховуючи пояснення представника позивача надані у судовому засіданні, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвалу господарського суду Чернівецької області від 02.11.2015р. у справі № 926/367/14 слід залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Укрсиббанк без задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 17.07.2014 року у справі №926/367/14 (з врахуванням додаткового рішення господарського суду Чернівецької області від 29.07.2014 року у даній справі) позов задоволено; в рахунок погашення боргу звернуто стягнення на предмет іпотеки за договорами іпотеки № 8548 від 21.03.2007 року та № 8548/1від 05.02.2008 року, посвідчених приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу за реєстровими номерами № 384 та № 1479, а саме на нерухоме майно: нежилі приміщення (кафе) 1-1 - 1-22, загальною площею 305,6 м2; нежилі приміщення (магазин) 2-1 - 2-5, загальною площею 60,80 м2; нежилі приміщення (магазин) 8-1 - 8-4, загальною площею 60,80 м2; нежилі приміщення (магазин) 9-1 - 9-4, загальною площею 54,4 м2; нежилі приміщення 10-1 - 10-4, загальною площею 55,4 м2; нежилі приміщення 11-1 - 11-4, загальною площею 57,0 м2, що належать ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Д+Д»ЛТД» на праві приватної власності та знаходяться за адресою: м. Чернівці, вул. Червоноармійська, 7, для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в сумі 5 041 902,89 грн., що виникли за кредитними договорами № НОМЕР_1 від 21.03.2007 року, № 0 від 05.02.2008 року, № НОМЕР_2 від 05.02.2008 року укладеними між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнуто з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Д+Д»ЛТД» на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 69 426,00 грн.судового збору; стягнуто з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Д+Д»ЛТД» на користь Державного бюджету України 69 426,00 грн. судового збору (т. 1 а.с. 173-174, 186).

На виконання рішення господарського суду Чернівецької області від 17.07.2014р. у даній справі 29.07.2014р. було видано відповідний наказ про примусове виконання рішення (т. 1 а.с. 187), який надіслано сторонам, згідно відмітки на звороті копії наказу.

Аналізом матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгова компанія Д+Д ЛТД звернулося до господарського суду Чернівецької області із заявою б/н від 15.10.2015 року (вхідний номер канцелярії господарського суду Чернівецької області №1647 від 21.10.2015р.) про визнання наказу господарського суду Чернівецької області від 29.07.2014 року таким, що не підлягає виконанню частково.

У вищевказаній заяві б/н від 15.10.2015р. ТзОВ Виробничо-торгова компанія Д+Д ЛТД просить визнати наказ господарського суду Чернівецької області від 29.07.2014 року у справі №926/367/14 таким, що не підлягає виконанню частково у частині стягнення на суму 1 831 592, 85 грн., в тому числі і частково на предмет іпотеки. При цьому, боржник покликається на те, що банк здійснив анулювання (прощення) боргу за Договором про надання споживчого кредиту № 0 та за Договором про надання споживчого кредиту №0 на загальну суму 1 831 592, 85 грн.

Згідно з ст. 116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Разом з тим, статтею 117 ГПК України передбачено, що наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 18 Закону України Про виконавче провадження у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 117 ГПК України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Крім цього, пунктом 3.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України від 17.10.2012р. №9 (з наступними змінами і доповненнями) передбачено, що ч. 4 ст. 117 ГПК України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

При цьому, наведений перелік підстав є вичерпним.

Зясуванням документальних доказів у справі встановлено, що між Акціонерним комерційно-інвестиційним банком «УкрСиббанк» (перейменоване на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») (ОСОБА_1) та ОСОБА_5 (Позичальник) укладено Договори про надання споживчого кредиту № 0 від 21.03.2007р. (т. 1 а.с. 91-95) та № 0 від 05.02.2008р. (т. 1 а.с. 37-45).

Водночас, судом встановлено, що для забезпечення виконання зобовязань за вищевказаними Договорами про надання споживчого кредиту, між Акціонерним комерційно-інвестиційним банком «УкрСиббанк» (перейменоване на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») (ОСОБА_1) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Д+Д» ЛТД» (Іпотекодавець, майновий поручитель Боржника ОСОБА_5) укладено Договори іпотеки №8548 від 21.03.2007р. (т. 1 а.с. 118-121) та № 8548/1 від 05.02.2008 року (т. 1 а.с. 64-67), предметом яких, з урахуванням укладених між сторонами додаткових договорів, виступають нежилі приміщення (кафе) 1-1 - 1-22, загальною площею 305,6 м2; нежилі приміщення (магазин) 2-1 - 2-5, загальною площею 60,80 м2; нежилі приміщення (магазин) 8-1 - 8-4, загальною площею 60,80 м2; нежилі приміщення (магазин) 9-1 - 9-4, загальною площею 54,4 м2; нежилі приміщення 10-1 - 10-4, загальною площею 55,4 м2; нежилі приміщення 11-1 - 11-4, загальною площею 57,0 м2, які знаходяться за адресою: м. Чернівці, вул. Червоноармійська, 7, якими забезпечується в повному обсязі виконання зобов'язань ОСОБА_5 за укладеними між ним та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» договорами про надання споживчих кредитів: № НОМЕР_1 від 21.03.2007 року, № 0 від 05.02.2008 року, № НОМЕР_2 від 05.02.2008 року.

Документальними доказами у справі встановлено, що Публічне акціонерне товариство Укрсиббанк здійснило анулювання (прощення) боргу за Договором про надання споживчого кредиту №0 та за Договором про надання споживчого кредиту №0 на загальну суму 1 831 592, 85 грн., що підтверджується повідомленням про анулювання боргу (в порядку пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України) № 31-8-02-01/8 від 18.02.2014 року на суму 1 809 785,55 грн. (1 489 751,76 грн. + 320 033,79 грн.) (т. 2 а.с. 22) та повідомленням про анулювання боргу (в порядку пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України) № 31-4-23-07/48 від 09.09.2014 року на суму 22 405,54 грн. (т. 2 а.с. 23).

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що виконання зобовязання за Договорами про надання споживчого кредиту відповідачем не виконано на суму 3 210 310,04 грн. (5 041 902,89 грн. - 1 831 592,85 грн.), що не заперечується представником позивача у судовому засіданні Львівського апеляційного господарського суду.

Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги колегія суддів погоджується з покликанням скаржника про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припинило зобовязальних правовідносин сторін договору та не звільнило боржника від відповідальності. Поряд з цим, судова колегія зазначає, що відповідно до статті 605 ЦК України зобовязання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Таким чином, враховуючи викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги в їх сукупності не спростовують обґрунтованого висновку місцевого господарського суду про визнання наказу таким що не підлягає виконанню у частині стягнення на загальну суму 1 831 592, 85 грн.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобовязання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що зобовязання ТзОВ Виробничо-торгова компанія Д+Д ЛТД не є припиненим належним чином на суму 3 210 310,04 грн., тому відповідно відсутні правові підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині звернення стягнення на майно, що передано в іпотеку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що господарський суд Чернівецької області дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви про визнання наказу Господарського суду Чернівецької області від 29.07.2014р. у справі №926/367/14 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 1 831 592,85 грн. та зазначає, що скаржником у справі не доведено обставини на які він покликається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Чернівецької області від 02.11.2015р. відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для її скасування немає, а інші зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює спірні правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Судовий збір за перегляд ухвали в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 105, 106, 117 ГПК України, - Львівський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 02.11.2015р. у справі № 926/367/14 залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Укрсиббанк №30-4/1458 від 06.11.2015 року без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд ухвали господарського суду Чернівецької області в апеляційному порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи скеровуються в Господарський суд Чернівецької області.

Повний текст постанови складений 18.12.2015р.

Головуючий-суддя Мельник Г.І.

Суддя Михалюк О.В.

Суддя Плотніцький Б.Д.