ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2015 р. Справа №922/5395/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі Євтушенко Є.В.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю №05/94622 від 20.08.2015 року;

відповідача ОСОБА_2, за довіреністю б/н від 04.05.2015 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань», м.Харків, (вх.№5452Х/1-40) на ухвалу господарського суду Харківської області від 17.11.2015 року по справі №922/5395/15,

за позовом Публічного акціонерного товариства «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань», м.Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт Експо», м.Харків,

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.11.2015 року по справі №922/5395/15 (суддя Присяжнюк О.О.) провадження у даній справі зупинено до моменту прийняття рішення господарським судом Харківської області у справі №922/6015/14.

Публічне акціонерне товариство «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» з вказаною ухвалою господарського суду першої інстанції не погодилося та звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом при прийнятті ухвали норм процесуального права, а також на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 17.11.2015 року та направити справу на розгляд до місцевого господарського суду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідачем у справі №922/6015/14 заявлено зустрічний позов із вимогами, зокрема, про визнання недійсним договору оренди індивідуально визначеного майна №16, укладеного між позивачем та відповідачем, незважаючи на те, що предметом спору у справі №922/6015/14 за первісним позовом є заборгованість за договором №12 оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна від 17.09.2013 року.

Скаржник вказує, що у справі №922/6015/14 господарський суд дійсно прийняв до розгляду зустрічний позов, однією з вимог якого є визнання недійсним низки положень договору №16, однак необхідно звернути увагу на те, що договір №16 було укладено пізніше ніж договір №12; зазначені договори стосуються різних обєктів нерухомості та зазначені договори не мають перехресних посилань у тексті. Отже, на думку апелянта, спір за договором №12 ніяким чином не впливає на права позивача та відповідача за договором №16.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» прийнято до провадження та призначено до розгляду.

У судовому засіданні 14.12.2015 року представник позивача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник відповідача письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав, однак у судовому засіданні 14.12.2015 року пояснив, що згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, прийнятою при об'єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у звязку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт Експо», в якому просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором оренди №16 в розмірі 59097,53 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача штраф за договором оренди №16 в розмірі 11819,50 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 3225,26 грн. та інфляційні втрати в розмірі 43591,18 грн. за договором оренди №16, а також суму сплаченого судового збору.

Ухвалою місцевого господарського суду від 23.09.2015 року позовну заяву ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» прийнято до розгляду та порушено провадження у справі.

13.10.2015 року позивач надав до суду заяву про доповнення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача за договором оренди №16 заборгованість у сумі 59097,53 грн., штраф в розмірі 11819,50 грн., 3% річних у сумі 3225,26 грн., інфляційні втрати в розмірі 43591,18 грн.; розірвати договір оренди індивідуально визначеного майна №16, укладений 11.10.2013 року між ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» та ТОВ «Арт Експо»; зобовязати відповідача повернути позивачу все майно, передане за договором оренди індивідуально визначеного майна №16 від 11.10.2013 року, а також стягнути суму сплаченого судового збору, в тому числі судового збору за доповнення позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.10.2015 року прийнято заяву про доповнення позовних вимог до розгляду та ухвалено здійснювати подальший розгляд справи з урахування зазначеної заяви.

16.11.2015 року позивач надав до суду заяву про збільшення позовних вимог щодо стягнення заборгованості з орендної плати та відшкодування витрат з утримання нежитлового приміщення, в якій просив суд: стягнути з відповідача на користь позивача за договором №16 заборгованість у розмірі 78703,12 грн., штраф у розмірі 11830,05 грн., пеню в сумі 3197,91 грн., 3% річних у розмірі 5631,57 грн., інфляційні втрати в сумі 70726,55 грн. та суму сплаченого судового збору.

Оскаржуваною ухвалою суду від 17.11.2015 року заяву позивача про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, 17.11.2015 року відповідач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням, в якому просив суд зупинити провадження у справі №922/5395/15 про стягнення коштів до моменту прийняття рішення господарським судом Харківської області у справі №922/6015/14.

Як зазначає відповідач, в провадження господарського суду Харківської області розглядається справа №922/6015/14, а позивачем стороною в зазначеній справі подано новий позов, який в частині виконання взаємних зобовязань стосується тих же сторін, того ж предмету та тих же підстав, тому обидва позови є повязаними. Рішення суду у справі №922/6015/14, на думку відповідача, визначить правомірність або неправомірність нарахування орендних платежів за договором №16 та надасть змогу вірно вирішити спір у даній справі - №922/5395/15. Тому, відповідач вважає неможливим розгляд цієї справи до вирішення повязаної з нею справи №922/6015/14, що вже розглядається судом.

17.11.2015 року господарським судом Харківської області винесено оскаржувану ухвалу.

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Згідно з п. 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 року господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому повязаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта ст. 35 ГПК України). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у звязку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох повязаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Зупинення провадження у справі це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен зясовувати, як повязана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

Отже, зупинення провадження у справі процесуальний закон повязує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи.

При цьому повязаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Так, предметом спору у справі №922/5395/15 є стягнення суми заборгованості, штрафу, санкцій, інфляційних та річних у звязку з неналежним виконанням умов договору №16 оренди індивідуально визначеного майна від 11.10.2013 року. У той час, у справі №922/6015/14 за зустрічним позовом ставиться питання, зокрема, про визнання недійсним п.3.6., п.3.11., п.5.3., п.5.4., п.7.5., п.8.6. договору оренди №16 від 11.10.2013 року та додатком №2 до договору №16 від 11.10.2013 року в частині взаємозобов'язань сторін щодо нарахування та сплати відшкодування витрат на управління та утримання орендованого майна за додатком №2 до договору №16 від 11.10.2013 року; стягнення 1520,53 грн. неправомірно нарахованих витрат на утримання орендованого майна згідно додатку №2 до договору №16 від 11.10.2013 року за період з 11.10.2013 року по 01.03.2015 року, з урахуванням штрафних санкцій передбачених договором. При цьому, відповідач у даній справі (позивач за зустрічним позовом у справі №922/6015/14) стверджує, що нарахування та стягнення плати за договором №16 є невірним, оскільки з боку орендодавця мало місце неналежне виконання умов договору, що призвело до неможливості користування орендованим майном.

У пункті 2.17 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» №11 від 29.05.2013 року прямо передбачено, що якщо спір про визнання недійсним правочину (господарського договору) вирішується одночасно з розглядом іншим судом іншої справи, позовні вимоги в якій ґрунтуються на цьому ж правочині (зокрема, про стягнення коштів, витребування майна тощо), то наведене згідно з частиною першою статті 79 Господарського процесуального кодексу з урахуванням обставин конкретної справи є підставою для зупинення провадження у такій іншій справі до закінчення розгляду справи про визнання правочину (господарського договору) недійсним.

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки в межах справи №922/6015/14 за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт Експо» до Публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» предметом розгляду є визнання недійсними пунктів договору, то стягнення грошових коштів є неможливий, оскільки, саме винесений судом процесуальний документ по справі №922/6015/14 визначить правомірність або неправомірність нарахування орендних платежів за договором №16 від 11.10.2013 року, що є предметом розгляду по справі №922/5395/15.

Отже, на думку суду апеляційної інстанції, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зупинення провадження по справі в порядку ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням позиції Вищого господарського суду України, викладеної у постанові пленуму, а також приймаючи до уваги обставини справи.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги позивача за своїм змістом зводяться до незгоди останнього з прийнятою господарським судом Харківської області ухвали по справі №922/6015/14 про прийняття зустрічної позовної заяви до розгляду, однак, це не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали про зупинення провадження у даній справі.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у звязку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвала господарського суду Харківської області від 17.11.2015 року по справі №922/5395/15 має бути залишена без змін.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 44, 49, 99, 101, 102, п.1 ст. 103, ст. ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 17.11.2015 року по справі №922/5395/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2015 року.

Головуючий суддя Черленяк М.І.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Хачатрян В.С.