ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2015 р. Справа № 911/5135/15

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 Плюс, Київська обл., с. Трипілля

про стягнення 30 000,00 гривень

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3 (довіреність б/н від 15.12.2015)

від відповідача: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24.11.2015 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-ФОП А.А./позивач) звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 Плюс (далі- ТОВ ОСОБА_2 Плюс/відповідач) про стягнення 30 000,00 гривень за поставлений товар згідно видаткової накладної №182 від 26.09.2014.

Відповідач не скористався правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.12.2015 порушено провадження у справі №911/5135/15, розгляд справи призначено на 15.12.2015.

15.12.2015 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду означеної справи у звязку з неможливістю представника ТОВ "ОСОБА_2 Плюс" бути присутнім у судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.12.2015 розгляд означеної справи було відкладено на 29.12.2015.

У судове засідання 29.12.2015 представник відповідача не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду даної справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача суд

ВСТАНОВИВ:

26.09.2014 позивач поставив, а відповідач отримав товар, насіння озимої пшениці, вартістю 65 625,00 грн, що підтверджується підписами та відбитками печатки сторін на видатковій накладній №182 від 26.09.2014, копія якої наявна в матеріалах справи.

Отримання товару за вказаними накладними з боку відповідача (покупця) було здійснено керівником ТОВ ОСОБА_2 Плюс.

Натомість, відповідач вартість поставленого товару оплатив частково на суму 35 625,00 грн, що підтверджується банківським виписками з рахунку позивача. Копії означених виписок наявні в матеріалах справи.

Таким чином, внаслідок часткової оплати за отриманий товар за відповідачем утворилось 30 000,00 грн заборгованості, що підтверджується довідкою позивача №18/3 від 15.12.2015.

З метою досудового врегулювання даного спору, 14.09.2015 позивачем було надіслано відповідачу лист №18/3, відповідно до якого останній вимагав від відповідача здійснити відповідні грошові розрахунки за поставлений товар протягом семи днів з дати отримання листа. Копія відповідного листа та повідомлення про вручення такого листа наявні в матеріалах справи.

Посилаючись на те, що відповідач на зазначену вимогу не відповів, вартість поставленого товару повністю не оплатив, позивач просить суд стягнути з відповідача 30 000,00 грн заборгованості за поставлений товар видатковою накладною №182 від 26.09.2014.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд у відповідності до ст. 75 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив, що заявлена позовна вимога підлягає задоволенню виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до статей 173, 181, 174 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з системного аналізу наведених нормативних приписів, вчинення сторонами дій, пов'язаних із передачею однією особою іншій у власність товару, підтвердженням чого є документи, які оформлюють рух товарно-матеріальних цінностей (видаткові накладні та довіреність), свідчить про виникнення між сторонами цивільно-правових відносин купівлі-продажу, незалежно від підстави виникнення у продавця (постачальника) обовязку по передачі товару: будь-то - виконання умов двосторонньо підписаного договору, чи низка разових поставок, оформлених видатковими накладними та довіреностями на прийняття товару.

З огляду наведеного, суд дійшов висновку, що підписання відповідачем, як покупцем, спірної видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом та фіксує найменування, кількість, ціну товару, тобто містить всі істотні умови договору, свідчить про виникнення договірних відносини та відповідно майново-господарських зобов'язань між сторонами.

Водночас, згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як слідує з наявної в матеріалах справи копії повідомлення про вручення, відповідачем 18.09.2015 було отримано лист з вимогою позивача про оплату поставленого за видатковою накладною №182 від 26.09.2014 товару.

З огляду наведеного, підписання відповідачем видаткової накладної №182 від 26.09.2014 без будь-яких заперечень щодо кількості чи якості поставленого товару свідчить про прийняття відповідачем цього товару, а отримання вимоги позивача про сплату вартості поставленого товару, в силу положень ст. 530 ЦК України, породжує для останнього обовязок по його оплаті у повному обсязі до 24.09.2015 включно.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Дана норма кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, а також враховуючи те, що станом на день прийняття рішення відповідач поставлений позивачем товар не оплатив, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 30 000,00 грн заборгованості за поставлений товар згідно накладної №182 від 26.09.2014 підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача, та визначені згідно приписів Закону України «Про судовий збір» станом на дату звернення позивача до суду 24.11.2015.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 525, 526, 530, 655 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 181, 193 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 агро плюс (вул. Дружби, 6, с. Трипілля, Обухівський р-, Київська обл., 08722, ідентифікаційний код 36349093) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 03022, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 30 000 (тридцять тисяч) грн 00 коп. заборгованості та 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 29.12.2015.

Суддя В.А. Ярема