ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2015р. Справа№ 914/3689/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку ПРИВАТБАНК, м.Дніпропетровськ

до відповідача ОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_3, м.Червоноград Львівська область

про стягнення 12 268,43 грн.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_4 заступник керівника напрямку з юридичної роботи Західне головне регіональне управління ПАТ КБ Приватбанк (довіреність №3331-К-О від 06.08.2015р.);

від відповідача не зявився.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ПРИВАТБАНК звернулось із позовом до ОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення 12 268,43 грн. заборгованості, з яких 2 503,51 грн. заборгованість за кредитом, 4 297,30 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом та 5 467,62 грн. пеня.

Ухвалою суду від 29.10.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 16.11.2015р.

Ухвалою суду від 16.11.2015р. розгляд справи відкладено на 07.12.2015р., з підстав наведених в даній ухвалі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити, з підстав наведених у позовній заяві. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору, у звязку з чим виникла заборгованість по тілу кредиту, відсоткам та пені.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання повторно не забезпечив, причин неявки не повідомив, вимоги ухвал суду від 29.10.2015р. та від 16.11.2015р. не виконав.

07.12.2015р. на адресу суду повернувся поштовий конверт з рекомендованим відправленням відповідачу ухвали про порушення провадження у справі за адресою: 80100, АДРЕСА_1, з відміткою поштового відділення про те, що причиною повернення є закінчення терміну зберігання.

Як вбачається із представленої позивачем роздруківки з Інтернет сайту ДП Інформаційно-ресурсний центр, ОСОБА_2 особа-підприємець ОСОБА_3 перебуває в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходження: 80100, АДРЕСА_1. Інші адреси відповідача, крім вказаної у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ні позивачу, ні суду невідомі.

Станом на 07.12.2015р. на адресу суду від відповідача не повернулось поштове повідомлення про вручення йому ухвали суду від 23.11.2015р. про відкладення розгляду спору на 07.12.2015р., або поштовий конверт без вручення його адресату.

Відповідно до ч.1 ст.64 ГПК України, суддя, прийнявши позовну заяву, не пізніше трьох днів з дня її надходження виносить і надсилає сторонам, прокурору, якщо він є заявником, ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні. ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Згідно п.п.3.9.1. п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, № 18 із змінами та доповненнями Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку Укрпошта щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Станом на 07.12.2015р. на адресу суду від відповідача не повернулось поштове повідомлення про вручення йому ухвали суду від 16.11.2015р. про відкладення розгляду спору на 07.12.2015р., або поштовий конверт без вручення його адресату.

Факт надсилання відповідачу ухвали суду від 16.11.2015р. про відкладення розгляду справи на 07.12.2015р. підтверджується списком № 1360 зрупованих внутрішніх поштових відправлень рекомендованих листів від 18.11.2015р. та узгоджується з позицією Вищого господарського суду України викладеною у третьому абзаці п.п. 3.9.1 п.п.3.9 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції.

Відтак, суд виконав умови Господарського процесуального кодексу України щодо належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи. До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Інші адреси відповідача, крім вказаної у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ні позивачу, ні суду невідомі.

Станом на день розгляду спору (07.12.2015р.) від відповідача на адресу суду відзив, заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи не надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.75 ГПК України при відсутності представника відповідача, за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та заслухавши пояснення представника позивача, суд,-

встановив:

10.04.2008р. між Закритим акціонерним товариством Комерційного банку ПРИВАТБАНК, в особі керівника відділення «Універсальне» Червоноградської філії Закритого акціонерного товариства Комерційного банку ПРИВАТБАНК ОСОБА_5, що діє на підставі довіреності №593 від 24.01.2008р., повним правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ПРИВАТБАНК (надалі - банк) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (клієнт) було укладено договір банківського рахунку № CG0BXN (далі по тексту договір), згідно умов якого банк відкриває клієнту поточний (поточні) рахунок (рахунки) у національній та іноземній валюті (у томі числі картковий (карткові) та інші рахунки зі спеціальним режимом використання) та здійснює його (їх) розрахункове та касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативних актів НБУ та умов цього договору.

За умовами п.1.2. договору за договором банківського рахунку банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнту, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та здійснювати інші операції за рахунком (рахунками) у порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п.2.2.7. договору клієнт зобовязувався здійснювати оплату за виконання банком операцій і надання послуг за цим договором згідно з тарифами, строками та порядком оплати, передбаченими додатком №1.

Відповідно до п.2.2.11. договору клієнт зобовязувався не перевищувати платіжних лімітів, встановлених на КПК клієнта. У разі виникнення перевитрати платіжного ліміту за будь-якою з карток відшкодувати зазначені перевитрати та комісію банку, обумовлену в тарифах, шляхом внесення коштів на картковий рахунок або шляхом перерозподілу коштів на КПК.

Відповідно до п.5.8. договору за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим договором, клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню у розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

10.04.2008р. до договору банківського рахунку № CG0BXN від 10.04.2008р. між сторонами було укладено додаток №7, в якому визначено регламент надання мінімального банкового овердрафтового кредиту на картковий рахунок (надалі додаток №7).

Відповідно до п.1.1. додатку №7 до договору, банк за наявності вільних грошових ресурсів зобовязується здійснювати овердрафтові обслуговування клієнта на підставі Анкети-заяви на встановлення овердрафтового кредиту на картковий рахунок (додаток №8 до цього договору), що полягає в проведенні платежів, здійснених довіреними особами клієнта з використанням корпоративних платіжних карток, понад залишок коштів на картковому рахунку клієнта №1488, відкритому в банку (далі картрахунок), за рахунок кредитних коштів у межах ліміту, встановленого відповідно до п.1.3. цього додатка, шляхом дебетування картрахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Ліміт овердрафтового кредитування клієнта сума коштів, у межах якої банк зобовязується здійснювати оплату платежів довірених осіб клієнта, проведених з використанням корпоративних платіжних карток, понад залишок коштів на його картковому рахунку. Ліміт розраховується відповідно до затвердженої внутрішньобанківської методики на підставі даних про рух коштів за поточним рахунком, балансу підприємства і звіту про фінансові результати на останню звітну дату, показників відповідно до внутрішньобанківських нормативів і нормативних актів Національного банку України. Надається для використання довіреними особами клієнта за допомогою корпоративних платіжних карток на цілі, зазначені в п.4.2. додатка 6 до цього договору. Кредитне обслуговування клієнта здійснюється з дати підписання цього договору та додатків №6, 7, 8 до нього.

Відповідно до п.1.2. додатку №7 до договору на момент підписання цього додатку до договору ліміт складав 2 500,00 грн. (дві тисячі пятсот гривень, 00 копійок).

Відповідно до п.1.5. додатку №7 до договору клієнт сплачує відсотки за весь час фактичного користування кредитом згідно з пунктами 3.2., 3.3. цього додатка до договору.

Відповідно до п.3.1. додатку №7 до договору за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на картковому рахунку клієнта після закриття банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з диференційованої процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом і встановлений у розділі 4 цього додатка до договору.

Відповідно до п.3.2. додатку №7 до договору, відповідно до ст.212 Цивільного кодексу України у разі порушення клієнтом будь-якого із зобовязань з погашення кредиту, передбачених цим додатком до договору, клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі подвійної ставки річних інтервалу « 16-30 днів» від суми залишку непогашеної заборгованості.

Відповідно до п.3.3. додатку №7 до договору сплата відсотків за користування кредитом, розрахованих згідно з п.3.1., 3.3. цього додатка до договору, здійснюється в порядку зазначеному в п.1.11., 2.3. цього додатка до договору, відсотки, не сплачені після закінчення періоду безперервного користування кредитом, вважаються простроченими. Сплата відсотків може бути здійснена клієнтом також з інших належних йому рахунків у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.3.9. додатку №7 до договору у разі непогашення кредиту і будь-який з термінів, установлених п.1.3., 1.4., 1.5., 1.6., 1.7., 1.8., .1.9., 1.12.1., 1.12.2., 1.12.4. цього додатка до договору, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на залишок заборгованості за простроченою сумою розрахунок відсотків здійснюється відповідно до п.3.2. цього додатка до договору з дня виникнення простроченої заборгованості.

Відповідно до п.3.10. додатку №7 до договору нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється щодня, починаючи з дати утворення на картковому рахунку дебетового сальдо на момент закриття банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з фактичної кількості календарних днів у році. Нарахування відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал розрахунку відсотків не включається.

Відповідно до п.4.1.1. додатку №7 до договору процентна ставка до розрахунку залежить від терміну існування непогашеного залишку за кредитом і визначається такою таблицею:

Термін користування кредитом Процентна ставка
протягом 1-3 днів14,5 %
протягом 4-7 днів15,5 %
протягом 8-15 днів19,5 %
протягом 16-30 днів21,5 %
Відповідно до п.5.1. додатку №7 до договору у разі порушення клієнтом будь-якого із зобовязань: за користування кредитом передбачених п.1.5., 1.9., 1.12.1., 3.1., 3.2., 3.3. цього додатка до договору; термінів повернення кредиту й інших витрат , передбачених п. 1.3., 1.4., 1.6., 1.7., 1.8., 1.9., 1.12.2., 1.12.4. цього додатка до договору; винагороди передбаченої п.1.10., 3.4., 3.5., 3.6. цього додатка до договору клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який виплачується пеня.

У зв'язку з невиконанням клієнтом (відповідачем) своїх зобовязань за договором банківського рахунку № CG0BXN від 10.04.2008р. та додатку №7 до нього позивач просить стягнути з відповідача 2 503,51 грн. заборгованість за кредитом та 4 297,30 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

Позивач керуючись умовами п.5.2., 5.8. договору та п.5.1. додатку №7 до договору нарахував відповідачу пеню, яка згідно поданого розрахунку позовних вимог становить 5 467,62 грн.

Отже, загальна сума заборгованості яку просить стягнути позивач, становить 12 268,43 грн., з яких 2 503,51 грн. заборгованість за кредитом, 4 297,30 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом та 5 467,62 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Положеннями ст.ст.627, 628, 629 ЦК України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст.1066 ЦК України закріплено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною 1 ст.1067 ЦК України закріплено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту (ст.345 ГК України).

Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).

Слід зазначити, що укладений між сторонами, договір за своєю правовою природою є змішаним, зокрема поєднує у собі ознаки договору банківського рахунку та кредитного договору.

Відповідно до п.1.2. додатку №7 до договору на момент підписання цього додатку до договору ліміт складав 2 500,00 грн. (дві тисячі пятсот гривень, 00 копійок).

Відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок в розмірі 2500,00 грн. (дві тисячі пятсот гривень, 00 копійок).

Слід зазначити, що кредитний ліміт це максимальна сума, яку банк може надати певному позичальнику, зважаючи оцінку його платоспроможності.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Доказом наявності заборгованості у спорах, що виникають з кредитних відносин, є первинний бухгалтерський документ у формі виписки банку по рахунку відповідача, де відображаються усі операції, які відбуваються з коштами.

Факт використання відповідачем коштів в сумі 2 503,51 грн. підтверджується наявною у матеріалах справи випискою банку за період з 19.05.2008р. по 01.09.2015р., яка є первинним документом, що відображає рух коштів по поточному рахунку №0890, який був відкритий для відповідача.

Згідно даних виписки банку, відповідач з 19.05.2008р. почав користуватись коштами, частково повертав їх, однак не повернув повністю, з 30.10.2008р. банк виніс суму 2 503,51 грн. на прострочку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання по договору банківського рахунку № CG0BXN від 10.04.2008р. виконав повністю, відкрив відповідачу рахунок №7757 в ПАТ КБ Приватбанк та здійснював овердрафтові обслуговування на картковому рахунку клієнта.

Відповідно до п.2.2.7. договору клієнт зобовязувався здійснювати оплату за виконання банком операцій і надання послуг за цим договором згідно з тарифами, строками та порядком оплати, передбаченими додатком №1.

Відповідач порушив свої зобов'язання згідно договору банківського рахунку №CG0BXN від 10.04.2008р., оплату за виконання банком операцій і надання послуг за цим договором в сумі 2 503,51 грн. не здійснив.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою досудового врегулювання спору позивач надсилав відповідачу претензію від 20.08.2015р. з вимогою про погашення боргу. Проте, дана претензія залишена без відповіді та задоволення.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно положень ч.3 ст.346 ГК України кредити надаються банками під відсоток. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків передбачених законом. Вказане узгоджується з положенням ст.1054 ЦК України.

Крім того, згідно п.3.1. додатку №7 до договору за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на картковому рахунку клієнта після закриття банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з диференційованої процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом і встановлений у розділі 4 цього додатка до договору.

Відповідно до п.3.2. додатку №7 до договору, відповідно до ст..212 Цивільного кодексу України у разі порушення клієнтом будь-якого із зобовязань з погашення кредиту, передбачених цим додатком до договору, клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі подвійної ставки річних інтервалу « 16-30 днів» від суми залишку непогашеної заборгованості.

Відповідно до п.3.3. додатку №7 до договору сплата відсотків за користування кредитом, розрахованих згідно з п.3.1., 3.3. цього додатка до договору, здійснюється в порядку зазначеному в п.1.11., 2.3. цього додатка до договору, відсотки, не сплачені після закінчення періоду безперервного користування кредитом, вважаються простроченими. Сплата відсотків може бути здійснена клієнтом також з інших належних йому рахунків у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.3.9. додатку №7 до договору у разі непогашення кредиту і будь-який з термінів, установлених п.1.3., 1.4., 1.5., 1.6., 1.7., 1.8., .1.9., 1.12.1., 1.12.2., 1.12.4. цього додатка до договору, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на залишок заборгованості за простроченою сумою розрахунок відсотків здійснюється відповідно до п.3.2. цього додатка до договору з дня виникнення простроченої заборгованості.

Відповідно до п.3.10. додатку №7 до договору нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється щодня, починаючи з дати утворення на картковому рахунку дебетового сальдо на момент закриття банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з фактичної кількості календарних днів у році. Нарахування відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал розрахунку відсотків не включається.

З огляду на викладене та дослідивши наявні в справі матеріали, перевіривши розрахунок боргу, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 2 503,51 грн. заборгованості за кредитом та 4 297,30 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом є правомірними, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондують з приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Так, у відповідності із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.6 ст.231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно п.5.8. договору за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим договором, клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню у розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

Згідно п.5.1. додатку №7 до договору у разі порушення клієнтом будь-якого із зобовязань: за користування кредитом передбачених п.1.5., 1.9., 1.12.1., 3.1., 3.2., 3.3. цього додатка до договору; термінів повернення кредиту й інших витрат , передбачених п. 1.3., 1.4., 1.6., 1.7., 1.8., 1.9., 1.12.2., 1.12.4. цього додатка до договору; винагороди передбаченої п.1.10., 3.4., 3.5., 3.6. цього додатка до договору клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який виплачується пеня.

Відповідно до п.5.3. додатку №7 до договору нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобовязань, передбаченої п.5.1., 5.2., здійснюється протягом 3 (трьох) років із дня, коли відповідне зобовязання мало бути виконане клієнтом.

Відповідно до п.5.4. додатку №7 до договору терміни давності позову за вимогою про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів за цим додатком до договору установлюються сторонами тривалістю 5 років.

Перевіривши розрахунок пені суд встановив, що позивач правомірно нарахував пеню, яка згідно поданого розрахунку позовних вимог становить 5 467,62 грн. та підлягає до стягнення з відповідача.

Беручи до уваги той факт, що відповідач не реалізував, надані йому законом права на судовий захист, не надав суду належні докази на спростування позовних вимог, не подав належних доказів поважності причин, які завадили йому зявитись у судові засідання та подати відзив, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку що вимоги позивача про стягнення з відповідача 12 268,43 грн., з яких 2 503,51 грн. заборгованість за кредитом, 4 297,30 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом та 5 467,62 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором є підставними та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За умовами ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Сплата судового збору підтверджується платіжним дорученням №BOTM8B10O9 від 08.09.2015р. на суму 1 218,00 грн., який відповідно до ст.49 ГПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.11, 525, 526, 549, 610-612, 627-629, 1048, 1049, 1054, 1066, 1067 ЦК України, ст.ст.174, 193, 230-232, 345, 346 ГК України, ст.ст.33, 43, 49, 75, 82-85, 87,115,116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_3 (80100, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (49094, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, буд.50; ) 2 503,51 грн. заборгованості за кредитом, 4 297,30 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 5 467,62 грн. пені та 1 218,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно вимог ст.116 ГПК України, після набрання рішенням суду законної сили.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 14.12.2015р.

Суддя Сухович Ю.О.