ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21 грудня 2015 р. Справа № 903/1074/15
Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання - Шевчук Світлана Анатоліївна

за участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідача 1 (товариства з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Луцьк"): - н/з

від відповідача 2 (товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія"): - н/з

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю Дорсервіс Луцьк": - н/з

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні господарського суду Волинської області справу за позовом публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" до товариства з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Луцьк", товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Дорсервіс Луцьк", про визнання недійсними договору про відступлення права вимоги за кредитним договором № 1156 від 07.08.2014 р. та договору про відступлення права вимоги (договір цесії) № 1157 від 07.08.2014 р.

В судовому засіданні 21.12.2015 р. у відповідності до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Західінкомбанк" звернулось в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Луцьк", товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія" про визнання недійсними договору про відступлення права вимоги за кредитним договором № 1156 від 07.08.2014 р. та договору про відступлення права вимоги (договір цесії) № 1157 від 07.08.2014 р.

Позов мотивовано тим, що 08.08.2014 р. між публічним акціонерним товариством "Західінкомбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія" укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором. Відповідно до п. 1 даного Договору первісний кредитор здійснює відступлення права вимоги, а новий кредитор приймає право вимоги зобовязання до товариства з обмеженою відповідальністю «Доброслав-Луцьк» (боржник), які ґрунтуються на кредитному договорі № 1702/06-616 від 17.02.2006 р. з додатковими договорами до нього.

Відповідно до п. 4 договору з метою забезпечення виконання зобовязань боржника перед первісним кредитором укладені наступні договори: - договір іпотеки від 19.02.2008 р. між первісним кредитором та товариством з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Луцьк", посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_2 за р. № 629 зі змінами та доповненнями; - договір поруки № 1702/06-1 від 17.02.2006 р" укладеним між первісним кредитором, боржником та товариством з обмеженою відповідальністю «Рівненський комбінат будівельних матеріалів»; - договір поруки № 1702/06-2 від 17.02.2006 р" укладеним між Первісним кредитором, боржником та ОСОБА_3; - договір поруки № 1702/06-3 від 17.02.2006 р., укладеним між Первісним кредитором, боржником та ОСОБА_4; - договір поруки № 1702/06-4 від 17.02.2006 р., укладеним між первісним кредитором, боржником та ОСОБА_5; - договір поруки № .702/06-5 від 17.02.2006 р., укладеним між первісним кредитором, боржником та ОСОБА_6.

Позивач зазначає, що укладення договору про відступлення права вимоги за кредитним договором від 08.08.2014 р., договору про відступлення права вимоги (договір цесії) від 08.08.2014 р., р. №1209, відбулося з порушенням вимог чинного законодавства, а також всупереч правам та законним інтересам публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк».

Беручи до уваги викладене, позивач просив суд визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за кредитним договором (кредитний договір № 1702/06-616 від 17.02.2006 р.), укладений 08.08.2014 р. між публічним акціонерним товариством «Західінкомбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія". Визнати недійсним договір про відступлення права вимоги (договір цесії), укладений 08.08.2014 р. між публічним акціонерним товариством «Західінкомбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія", посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_2 та зареєстрований за р. № 1209.

Представник позивача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та заперечення проти клопотання поданого товариством з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія" про призначення експертизи.

Представники відповідачів в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Через канцелярію суду від представника третьої особи надійшла заява про відкладення розгляду справи та про продовження строку розгляду справи.

Суд залишає подані позивачем та представником третьої особи клопотання про відклання розгляду справи без задоволення, оскільки сторони не були позбавлені права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-четвертою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Сторони завчасно та належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання, і мали достатньо часу для направлення своїх представників до суду, з урахуванням також тривалого розгляду справи в суді. Крім того відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку справи, в якій вона є стороною. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 21.12.2015 р. за відсутності представників сторін, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та з огляду на встановлений ст. 69 ГПК України строк вирішення спору.

В судовому засіданні розглядалось клопотання про призначення експертизи подане представником товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія", суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання у звязку із безпідставністю та необґрунтованістю.

Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.08.2014 р. між публічним акціонерним товариством "Західінкомбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія" укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором (а.с.8-22).

Відповідно до п. 1 даного договору первісний кредитор здійснює відступлення права вимоги, а новий кредитор приймає право вимоги зобовязання до товариства з обмеженою відповідальністю «Доброслав-Луцьк» (боржник), які ґрунтуються на кредитному договорі № 1702/06-616 від 17.02.2006 р. з додатковими договорами до нього.

Як вбачається з матеріалів справи 08.08.2014 р. між публічним акціонерним товариством "Західінкомбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 (первісний іпотекодержатель) та товариством з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія" (новий іпотекодержатель) укладено договір про відступлення права вимоги (договір цесії), посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_2 за р. № 1209 (а.с.23-29).

У відповідності до п. 4 даного договору кредитний договір № 1702/06-616 був забезпечений договором іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_2 за р. № 629 між первісним іпотекодержателем та іпотекодавцем - товариством з обмеженою відповідальністю «Доброслав-Луцьк».

Згідно п. 5 договору про відступлення права вимоги (договору цесії) сторони домовились, що за цим договором до нового іпотекодержателя переходять права та обовязки первісного іпотекодержателя за договором іпотеки в обсязі та умовах, що існують на момент укладення договору.

Відповідно до п. 6 з моменту укладення договору новий іпотекодержатель приймає за договором іпотеки іпотечне майно, що знаходиться, у м. Луцьку, вул. Лідавська, 2.

На думку суду, укладення договору про відступлення права вимоги за кредитним договором від 08.08.2014 р., договору про відступлення права вимоги (договір цесії) від 08.08.2014 р., р. №1209, відбулося з порушенням вимог чинного законодавства, а також всупереч правам та законним інтересам публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» з огляду на наступне.

28.05.2014 р. рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 38 «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації" розпочато процедуру виведення публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 29.05.2014 р. по 28.08.2014 р.(а.с.16).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.07.2015 р. № 63 «Про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту з регулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_1 (а.с.17).

Відповідно до п. 1 ст. 51 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" надалі по тексту - Закон) в редакції, що діяла станом на момент укладення оспорюваних договорів відступлення права вимоги, передбачено, що уповноважена особа Фонду не має права відчужувати майно банку до затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси, крім випадків надання виконавчою дирекцією Фонду дозволу на реалізацію окремого майна з метою запобігання збиткам або ризикам його втрати.

Згідно п. 3 зазначеної статті Закону вказано, що після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси уповноважена особа Фонду розпочинає реалізацію майна банк у порядку, встановленому цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, з метою отримання максимальної виручки у найкоротший строк. Виконавча дирекція Фонду за поданням уповноваженої особи Фонду стверджує способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, що включене до ліквідаційної маси.

Отже, з вищезазначених норм випливає, що реалізація майна банку, яким у відповідності до ст. 190 ЦК України також є і майнові права по спірному кредитному договору, можлива лише після: затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку, затвердження виконавчою дирекцією Фонду ліквідаційної маси банку.

Реалізація можлива лише у спосіб, в порядку та на умовах затверджених виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Для затвердження інвентаризації майна банку та ліквідаційної маси банку Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» на підставі даних балансу станом на 01.11.2014 р. із врахуванням результатів інвентаризації станом на 01.11.2014 р. складено та подано на затвердження виконавчої дирекції Фонду акт про формування ліквідаційної маси банку станом на 01.11.2014 р. (Акт затверджено рішенням виконавчої дирекції № 268/14 від 15.12.2014 р.) (а.с.19).

Отже, затвердження ліквідаційної маси публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» відбулося по спливу 4,5 місяців після укладення оспорюваних договорів відступлення права вимоги, а саме 25.12.2014 р.

Таким чином, лише після 25.12.2014 р. Уповноважена особа Фонду на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" вправі була реалізувати майно публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк", у тому числі укласти договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 08.08.2014 р., договір про відступлення права вимоги (договір цесії) від 08.08.2014 р. р № 1209.

Відповідно до глави 8 Положення "Про виведення неплатоспроможного банку з ринку", затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.07.2012 № 2, та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 р. за № 1581/21893, де зазначено, що реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобовязання здійснюється шляхом проведення конкурсу між фінансовими установами (банками та небанківськими фінансовими установами - юридичними особами, крім кредитних спілок). Вибір переможця конкурсу з набуття прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобовязання здійснює конкурсна комісія, що створюється наказом уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку. До складу конкурсної комісії в обовязковому порядку входить директор - розпорядник Фонду або один із його заступників.

Вказані норми чітко регламентують порядок реалізації майнових прав по кредитним договорам.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 08.08.2014 р., договір про відступлення права вимоги (договір цесії) від 08.08.2014 р. укладені з порушенням норм чинного законодавства, а саме без проведення конкурсу з визначення особи, якій має бути відступлено право вимоги по кредитному договору та договорах забезпечення, до затвердження ліквідаційної маси та інвентаризації майна банку (рішенням виконавчої дирекції № 268/14 від 25.12.2014 р. про затвердження ліквідмаси), без дозволу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені істинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною другою ст. 203 ЦК України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно з ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Тобто наведена норма застосовується, якщо представник має повноваження на вчинення правочину, але вчиняє його з перевищенням обсягу права на здійснення правочину, який встановлено особою, яку він представляє, діючи при цьому в межах закону.

Отже, не можна вважати правочин схваленим особою, від імені якої його укладено, якщо дії, що свідчать про прийняття його до виконання, вчинені особою, котра зловживала своїм службовим становищем.

З вищевикладеного слідує, що уповноважена особа Фонду ОСОБА_1, укладаючи вищевказані спорювані договори відступлення права вимоги не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності на їх укладення та зловживав своїм службовим становищем, оскільки: такі договори могли бути укладені виключно після проведення відповідного конкурсу, на якому мав бути визначений переможець (Глава 8 Положений про виведення неплатоспроможного банку з ринку), і лише з таким переможцем можна було укладати договори. Проте Уповноважена особа Фонду ОСОБА_1 без проведення відповідного конкурсу самостійно визначив фінансову установу, з якою уклав відповідні договори уступки права вимоги. Оскаржувані договори укладені до затвердження ліквідаційної маси та інвентаризації майна публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» (рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 268/14 від 25.12.2014 р. про затвердження), необхідність чого передбачено п.1 ст. 51 Закону. Уповноважена особа Фонду ОСОБА_1, укладаючи оспорювані договори до затвердження ліквідаційної маси, не отримав дозволу від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а таким чином не набув цивільної дієздатності на укладення договорів.

Стосовно заперечень наведених представником ТОВ "Волинська факторингова компанія" у відзиві на позов (а.с.13-132), суд їх до уваги не приймає огляду на наступні обставини.

Що стосується твердження відповідача, що станом на день укладення спірних правочинів, заборгованість товариства з обмеженою відповідальністю «Доброслав-Луцьк» перед публічним акціонерним товариством «Західінкомбанк» не була активом банку.

Облік заборгованості у банках здійснюється у відповідності до плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 17.06.2004 № 280 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 липня 2004 р. за № 918/9517, Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, відповідно до яких облік прострочену заборгованості здійснюється на рахунку 9611, який використовується для обліку активів банках та є активним рахунком.

Відповідно до п. 7 Порядку відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 01.06.2011 № 172, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 червня 2011 р. за № 722/19460 (редакція станом на дату укладення оспорюваних договорів) відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. Банк зобовязаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості. Отже, дана норма спростовує твердження відповідача.

Відповідно до п. 4. ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовий актив - кошти, цінні папери, боргові зобовязання та право вимоги боргу, що не віднесені до цінних паперів. У відповідності до ст. 190 ЦК України майном вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Майнові права визнаються речовими правами. Відтак, право вимоги за кредитним договором є активом.

Згідно п. 1 ст. 50 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. Пунктом 2 ст. 50 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що до ліквідаційної маси банку включаються будь- яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку.

Отже, враховуючи, що право вимоги за кредитним договором № 1702/06-616 від 17.02.2006 р. та договорами забезпечення є активом та майновим правом, то у відповідності до ст. 50 Закону воно є частиною ліквідмаси, реалізація якої здійснюється виключно у встановлений Законом спосіб.

Крім того, п. 2 ст. 50 Закону чітко визначає, що не є ліквідаційною масою, а саме зазначено, що до ліквідаційної маси банку не включається майно у випадках, прямо передбачених законом, а також ліцензія, гудвіл. Право вимоги за кредитним договором не включене до даного переліку, а отже є ліквідаційною масою.

Як встановлено судом уповноважена особа не мала необхідного обсягу повноважень для підписання оспорюваних договорів, а приватним нотаріусом в даному випадку проігноровано вищезазначені норми матеріального права.

Стосовно доводів схвалення банком правочину суд зазначає, що подане платіжне доручення №107 від 08.08.2014 р. (а.с.148) є неналежним доказом сплати коштів на виконання умов договору, оскільки в даному платіжному документі призначення платежу є погашення боргу по справі № 5004/1113/12. Крім того, суд не приймає пояснення в листі від 09.09.2015 р., що в платіжному дорученню допущено помилку стосовно призначення платежу і у звязку із чим ТОВ "Волинська факторингова компанія" зазначено "Оплата зг. Договору про відступлення права вимоги від 08.08.2014 р. реєстраційний номер 129 та зг. Договору про відступлення права вимоги за кредитним договором від 08.08.2014р. без ПДВ" (а.с.149).

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 "Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 р. N 22, дана Інструкція встановлює загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів, та обов'язкові для виконання ними.

Положеннями зазначеної інструкції, вимоги якої є обовязковими для всіх учасників безготівкових розрахунків, не передбачено можливості зміни призначення платежу вчиненої безготівкової операції, одним із її учасників.

Крім того пунктом 3.8 зазначеної Інструкції передбачено, що платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Враховуючи вищевикладене, зміна призначення платежу, здійснених платіжним дорученням №107 від 08.08.2014 року, не відповідає вимогам законодавства.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

У разі коли господарським судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до прийняття рішення зі справи сплачено не було, а останнє прийнято на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у доход державного бюджету України (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»).

В даному випадку позовні вимоги задоволено повністю, а позивачем сплачено судовий збір лише за одну вимогу, а тому витрати по сплаті судового збору за одну вимогу необхідно стягнути з відповідачів порівну на користь позивача, а за іншу вимогу стягнути порівну у дохід бюджету.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо (зокрема, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. У разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Правило статті 49 ГПК України щодо розподілу сум судового збору у справах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, пропорційно розміру задоволених позовних вимог застосовується також і у випадках, коли судовий збір сплачено за мінімальною (визначеною Законом) ставкою.

Також суд зазначає, що позивачем подано дві заяви про забезпечення позову в яких судом було відмовлено. Дані заяви не були оплачені, а тому судові витрати за розгляд заяв про забезпечення позову слід покласти на позивача в розмірі 1218,00 (за подання до господарського суду заяви про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову; заяви про видачу виконавчого документа на підставі рішення іноземного суду; заяви про скасування рішення третейського суду; заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання третейського суду; заяви про роз'яснення судового рішення, пункт 2.3 судовий збір становить - 0,5 розміри мінімальної заробітної плати на даний час сума збору становить: 609.00 грн. (609,00+609,00=1218,00)

Керуючись ст.ст. 32, 33, 39, 43, 44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за кредитним договором (кредитний договір № 1702/06-616 від 17.02.2006 р.), укладений 08.08.2014 р. між публічним акціонерним товариством "Західінкомбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія".

Визнати недійсним договір про відступлення права вимоги (договір цесії), укладений 08.08.2014 р. між публічним акціонерним товариством "Західінкомбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія", посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_2 та зареєстрований за р. № 1209.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Луцьк" на користь публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" витрати по сплаті судового збору розмірі 609,00 грн. (шістсот девять гривень).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія" на користь публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" витрати по сплаті судового збору розмірі 609,00 грн. (шістсот девять гривень).

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" судовий в розмірі 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень) отримувач коштів - УДКСУ у м. Луцьку Волинської області, код отримувача 38009628, банк отримувача - ГУДКСУ у Волинської області, код банку отримувача МФО 803014, рахунок отримувача 3002, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ суду - 03499885, призначення платежу судовий збір за подання заяв про забезпечення позову від 24.09.2015 р. та від 21.10.2015 р в справі за позовом публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" до товариства з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Луцьк", товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Дорсервіс Луцьк" про визнання недійсними договору про відступлення права вимоги за кредитним договором № 1156 від 07.08.2014 р. та договору про відступлення права вимоги (договір цесії) № 1157 від 07.08.2014 р.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Луцьк" судовий збір в розмірі 609,00 грн. (шістсот девять гривень) отримувач коштів - УДКСУ у м. Луцьку Волинської області, код отримувача 38009628, банк отримувача - ГУДКСУ у Волинської області, код банку отримувача МФО 803014, рахунок отримувача 3002, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ суду - 03499885, призначення платежу судовий збір за позовом публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" до товариства з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Луцьк", товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Дорсервіс Луцьк" про визнання недійсними договору про відступлення права вимоги за кредитним договором № 1156 від 07.08.2014 р. та договору про відступлення права вимоги (договір цесії) № 1157 від 07.08.2014 р.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія" судовий збір в розмірі 609,00 грн. (шістсот девять гривень) отримувач коштів - УДКСУ у м. Луцьку Волинської області, код отримувача 38009628, банк отримувача - ГУДКСУ у Волинської області, код банку отримувача МФО 803014, рахунок отримувача 3002, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ суду - 03499885, призначення платежу судовий збір за позовом публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" до товариства з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Луцьк", товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Дорсервіс Луцьк" про визнання недійсними договору про відступлення права вимоги за кредитним договором № 1156 від 07.08.2014 р. та договору про відступлення права вимоги (договір цесії) № 1157 від 07.08.2014 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Апеляційна скарга подається через господарський суд Волинської області до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 25.12.2015 р.

Суддя І. О. Гарбар