ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.12.15р. Справа № 904/8695/14

За позовом Приватного підприємства "Український юридично-фінансовий центр", м. Київ

до Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради, м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення 131 395,14 грн.

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1, дов. від 14.09.15р.

ОСОБА_2, дов. від 18.02.15р.

СУТЬ СПОРУ:

У листопаді 2014р. Приватне підприємство "Український юридично-фінансовий центр" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради про стягнення заборгованості за договором-дорученням №1-юр/01-08-2013/269 від 01.08.2013р. у розмірі 131 395,14грн., з яких: основний борг у розмірі 7 545,72 грн., штраф у розмірі 123 849,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором-дорученням №1-юр/01-08-2013/269 від 01.08.2013р. в частині повного та своєчасного розрахунку за надані послуги у розмірі 7 545,72 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2015р. у позові відмовлено повністю.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.07.2015р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2015р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.10.2015р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2015р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.07.2015р. у справі №904/8695/14 в частині відмови в позові щодо стягнення 7 545,72 грн. заборгованості скасовано. Справа в цій частині направлена до господарського суду Дніпропетровської області на новий розгляд. В решті рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2015р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.07.2015 р. у справі № 904/8695/14 залишено без змін.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи №904/8695/14 від 09.11.2015р. дану справу передано для розгляду судді Петровій В.І.

Ухвалою суду від 11.11.2015р. суддя Петрова В.І. прийняла справу №904/8695/14 до свого провадження.

Позивач явку представника в судові засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач проти позову заперечував, зазначав, що зобов"язання, визначені договором, позивачем не виконувались.

22.12.2015р. по даній справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2013р. між позивачем (повірений) та відповідачем (довіритель) був укладений договір-доручення №1-юр/01-08-2013/269, за умовами якого довіритель доручив, а повірений взяв на себе зобов'язання в межах цієї угоди здійснювати юридичне супроводження підприємства - комплекс юридичних та фактичних дій, направлених на стимулювання населення щодо сплати заборгованості довірителю за спожиті житлово-комунальні послуги, відповідно до письмових замовлень (вказівок) довірителя з метою представництва та захисту законних інтересів довірителя перед юридичними та фізичними особами при реалізації довірителем своїх прав та обов'язків, а саме:

- вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, що були надані боржнику довірителем (підпункт 2.1.1.);

- за погодженням з довірителем, звертатися до суду з вимогою до боржників довірителя про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги (підпункт 2.1.2.);

- повірений за територіальною підсудністю звертається до відповідного суду загальної юрисдикції з позовом (заявою про видачу судового наказу) до боржників довірителя про примусове стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги (підпункт 2.1.3.);

- повірений гарантує вчиняти певні юридичні дії по стягненню заборгованості з населення згідно чинного законодавства України, що не суперечать та не принижують честі населення (підпункт 2.1.4.);

- довіритель надає повіреному замовлення (заявку), що містить дійсну (актуальну) інформацію про стан існуючої заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, на момент укладання цього договору. Замовлення (заявка) надається в електронному вигляді на електронну адресу повіреного та в обов'язковому порядку підтверджується та надається в письмовому вигляді із підписом уповноваженої особи довірителя на поштову адресу повіреного з печаткою сторін (довірителя та повіреного) (підпункт 2.1.5.);

- довіритель приймає від повіреного послуги та виплачує йому винагороду у строк та на умовах цього договору (підпункт 2.1.6.).

Пунктом 3.1. договору встановлено, що повірений зобов'язаний: здійснювати в інтересах довірителя всі необхідні юридичні дії та розробляти всі необхідні документи в межах предмету цього договору; надавати послуги згідно з діючим законодавством, цим договором та письмовими вказівками довірителя; використовувати всі передбачені законом засоби для захисту прав та законних інтересів довірителя; належним чином зберігати та використовувати документи, що надані йому довірителем для виконання умов цього договору, а також документи, що були отримані повіреним від третіх осіб під час виконання цього договору; отримувати від боржників та обробляти, аналізувати документи та інші матеріали, які стосуються предмету цього договору; надавати послуги довірителю, не порушуючи Закон України "Про захист персональних даних" та законодавство з прав людини.

Відповідно до п.4.1 договору довіритель з моменту підписання цього договору зобов'язаний підготувати та передати повіреному підписане уповноваженими представниками довірителя та скріплене печаткою підприємства замовлення, в якому містяться заявки на боржників як споживачів житлово-комунальних послуг і за якими існує заборгованість по сплаті за спожиті житлово - комунальні послуги, щодо вчинення дій, передбачених п. 2.1. цього договору.

Частиною 2 статті 180 Господарського кодексу України, що кореспондується з частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно ч.3 ст.180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ч.4 ст.180 Господарського кодексу України умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Пунктом 4, 5 статті 181 Господарського кодексу України встановлено, що за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Частиною 6 статті 181 Господарського кодексу України передбачено, що у разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Як вбачається із тексту вказаного договору, містом складання проекту цього договору та містом його підписання зі сторони повіреного - є місто Київ, тобто місцезнаходження позивача, а зі сторони довірителя (відповідача) цей договір був підписаний у м. Нікополь.

При підписанні вказаного договору - доручення 01.08.2013р. у м. Нікополь довірителем (відповідачем) був складений протокол розбіжностей до договору - доручення №1-юр/01-08-13/269 від 01.08.2013р., в якому відповідач запропонував свою редакцію цього договору, а саме: виключити із розділу 6 його умов пункт 6.5., згідно якого "За несплату винагороди повіреному довіритель сплачує штраф у розмірі 5% від суми винагороди за кожен день прострочки в розрахунках з повіреним".

Про підписання вказаного договору-доручення із протоколом розбіжностей відповідачем було внесено запис - застереження безпосередньо в текст цього договору у розділі, де містяться реквізити сторін та осіб, які підписали цей договір. Позивач погодився з такою редакцією договору. Таким чином, договір - доручення №1-юр/01-08-2013/269 від 01.08.2013р. був підписаний між сторонами із протоколом розбіжностей, зокрема, п.6.5. договору виключений.

Відповідно до ч.2 ст.642 Цивільного кодексу України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, обидві сторони прийняли даний договір до виконання та керувались у своїх діях його умовами протягом періоду з серпня по вересень 2013р.

Відповідно до п.4.9. договору немотивована відмова довірителя від надання акту здачі-приймання виконаних робіт не допускається; у разі ненадходження на адресу повіреного листа з вмотивованою відмовою акт виконаних робіт є підписаним.

Акт виконаних робіт від 15.10.2013р. на суму 7 545,72грн. з відповідним рахунком на цю ж суму направлявся відповідачу (т.1, а.с.28-29). Відповідач акт не підписав, але й мотивованої відмови від підписання акту не надав, тому роботи вважаються прийнятими. При цьому розрахунок вартості робіт здійснюється відповідно до п.п.4.10., 5.4., 5.5. договору.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст.174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи те, що під час нового розгляду справи суд розглянув позовні вимоги лише в частині стягнення 7 545,72 грн., позов підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 7 545,72 грн.

Згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради (53219, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Карла Маркса, буд. 180, ідентифікаційний код 03341339) на користь Приватного підприємства "Український юридично-фінансовий центр" (04071, м. Київ, вул. Оболонська, 23/48, оф. 4, ідентифікаційний код 33941951) основний борг у сумі 7 545,72 грн. (сім тисяч пятсот сорок пять грн. 72 коп.) та 150,91грн. (сто п"ятдесят грн. 91коп.) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.12.2015р.

Суддя ОСОБА_3