ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2015 р. Справа № 907/985/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Желік М.Б.

суддів Костів Т.С.

Марко Р.І.

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Міжгірському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області Державної фіскальної служби України, смт. Міжгір'я, Міжгірського району, Закарпатської області (вих. № 2367/7/8- 10 від 27.11.15.)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області

від 16.11.15 у справі № 907/985/15

за заявою: Державної податкової інспекції у Міжгірському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області Державної фіскальної служби України, смт. Міжгір'я

до боржника: фізичної особи ОСОБА_2, с.Синевир, Міжгірського району, Закарпатської області, (ідентифікаційний код НОМЕР_1)

про визнання банкрутом

За участю представників:

від заявника: - Оленич Р.А. - представник за довіреністю;

від боржника: - не з'явився;

Стороні роз'яснено її права та обов'язки, передбачені ст. 22, 27 ГПК України. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід складу суду не надходило.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

16.11.15 Господарським судом Закарпатської області винесено ухвалу у справі № 907/985/15 за заявою Державної податкової інспекції у Міжгірському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області Державної фіскальної служби України до боржника фізичної особи ОСОБА_2 про визнання банкрутом, відповідно до якої припинено провадження у справі № 907/985/15 про банкрутство фізичної особи - підприємця ОСОБА_2.

Не погодившись з ухвалою господарського суду Закарпатської області скаржник звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, прийняти апеляційну скаргу до розгляду, скасувати ухвалу суду першої інстанції, та передати справу на розгляд до господарського суду Закарпатської області, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомити скаржника.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не надано належної оцінки тому факту, що заявник звертався до господарського суду з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство фізичної особи ОСОБА_2, як особи, що не має статусу підприємця, але яка має борги, що виникнули у зв'язку із здійсненням нею підприємницької діяльності. Окрім того, господарський суд припинив провадження у справі на підставі положень п. 10 ч. 1 ст. 83 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", які виключені на підставі Закону № 1258-VII 13.05.14. у зв'язку з спрощенням процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців. Із врахуванням, зазначеного, скаржник вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, як така, що прийнята з порушенням норм матеріального права.

Згідно автоматизованого розподілу справ КП "Документообіг господарських судів", 07.12.15 справу за № 907/985/15 розподілено до розгляду судді - доповідачу Желіку М.Б., членам колегії суддям Т.С.Костів та Р.І.Марку. Зазначеному складу колегії суддів відводів не заявляли.

09.12.15 ухвалами Львівського апеляційного господарського суду скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, а подані ним матеріали визнано достатніми для прийняття апеляційної скарги до провадження, розгляд справи призначено на 16.12.15.

У судовому засіданні 16.12.15 заявник участь уповноваженого представника забезпечив, який надав пояснення щодо вимог апеляційної скарги та просив задоволити їх у повному обсязі. Боржник участь уповноваженого представника не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що відкладення розгляду справи за обставин, визначених у ч. 1 ст. 77 ГПК України, є обов'язком лише за умови неможливості вирішення спору в даному судовому засіданні, наявності достатніх доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, колегія судів із врахуванням положень ст. 102 ГПК України щодо строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, ухвала Господарського суду Закарпатської області від 16.11.15 у справі № 907/985/15 скасуванню, а справа направленню на розгляд до господарського суду.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Як вбачається із матеріалів справи, 31.08.15. заявник звернувся до cуду з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство фізичної особи ОСОБА_2 в порядку вимог ст. 90 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Подана заява обґрунтована тим, що 02.09.14 проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ОСОБА_2 за спрощеною процедурою на підставі прийнятого ним рішення, однак дана особа обліковується, як платник податків у ДПІ у Міжгірському районі, у зв'язку з непогашеною податковою заборгованістю у розмірі 566 992,50 грн., що виникла під час здійснення нею підприємницької діяльності, що підтверджується постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.07.13 у справі № 807/1948/132-а, виконавчим листом по даній адміністративній справі від 03.02.14, постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Міжгірського районного управління юстиції від 13.02.15 про відкриття виконавчого провадження ВП № 46531583.

Однак, незважаючи на те, що 25.02.13. ОСОБА_2, як особі що здійснює підприємницьку діяльність надіслано податкову вимогу та перебування виконавчого провадження ВП № 46531583 на виконанні понад три місяці у органах виконавчої служби, заборгованість залишається непогашеною, що і стало підставою для звернення заявника до суду.

Так, згідно ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" право на звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство мають боржник, кредитор. Справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Загальні положення про банкрутство фізичної особи врегульовані положеннями ст. 90-92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Слід зазначити, що згідно ч. 1 ст. 84 Закону про банкрутство відносини, пов'язані з банкрутством боржників, визначених у розділі VII цього Закону, регулюються Законом з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

Правила, передбачені статтею 90 Закону про банкрутство, застосовуються до відносин, пов'язаних з визнанням банкрутом фізичної особи за боргами, які виникли у неї у зв'язку зі здійсненням підприємницької діяльності.

Підставою для визнання фізичної особи банкрутом є його нездатність задовольнити вимоги кредиторів за грошовими зобов'язаннями та/або виконати обов'язок із сплати обов'язкових платежів.

Заява про порушення справи про банкрутство фізичної особи може бути подана в господарський суд фізичною особою, який є боржником, або його кредиторами.

Кредитором у свою чергу, згідно ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" - є юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 6, 7 ст. 16 Закону про банкрутство перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом. Якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження. За наслідками розгляду заяви про порушення справи про банкрутство та відзиву боржника господарський суд виносить ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство або ухвалу про відмову у порушенні провадження у справі про банкрутство.

Судом встановлено, що 09.09.15 ухвалою господарського суду Закарпатської області прийнято до розгляду заяву про порушення провадження у справі про банкрутство, призначено підготовче засідання суду, визначено арбітражного керуючого та зобов'язано його надати суду заяву на участь у справі про банкрутство.

Оскаржуваною ж ухвалою господарський суд посилаючись на положення п. 10 ч. 1 ст. 83 Закону про банкрутство припинив провадження у справі про банкрутство фізичної особи підприємця ОСОБА_2, у зв'язку з припиненням підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, яка є боржником, про що зроблено відповідний запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Однак, колегія суддів вважає, що вказані висновки не відповідають положенням норм матеріального права та здійснені при неповному з'ясуванні усіх обставин справи.

Так, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців за заявницьким принципом" від 13.05.14.№ 1258-VII внесено зміни, зокрема, до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" шляхом виключення п 10. ч. 1 ст. 83 Закону та внесення змін до розділу VII Закону про особливості банкрутства окремих категорій боржників, зокрема, щодо можливості визнанням банкрутом фізичної особи за боргами, які виникли у неї у зв'язку зі здійсненням підприємницької діяльності.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що заявник звертався до суду з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство саме фізичної особи, яка не має статусу суб'єкта підприємницької діяльності (докази припинення підприємницької діяльності додані заявником до заяви), однак суд припинив провадження про банкрутство фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст. 43 ГПК України).

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Оскаржувана ухвала господарського суду зазначеним вимогам не відповідає, винесена з порушенням норм матеріального права та при неповному дослідженні усіх обставин справи, які необхідні для вирішення даної справи по суті.

Згідно положень ч. 7 ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

За таких умов, колегія суддів діючи в межах повноважень передбачених ст. 103, 104 Господарського процесуального кодексу України вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, відтак ухвалу Господарського суду Закарпатської області у справі № 907/985/15 від 16.11.15 слід скасувати, а справу передати на розгляд до господарського суду Закарпатської області для розгляду.

При цьому зазначає, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК України або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 ГПК України з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 ГПК України.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Вимоги апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Міжгірському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області Державної фіскальної служби України, смт. Міжгір'я, Міжгірського району, Закарпатської області (вих. № 2367/7/8- 10 від 27.11.15.) задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 16.11.15 у справі № 907/985/15 скасувати.

3. Справу передати на розгляд до господарського суду Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 21.12.15

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Костів Т.С.

суддя Марко Р.І.