ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2015 р.Справа № 922/6050/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Фермерського господарства "Віладіна", с. Підбереззя
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Індіго Груп", м. Харків;
про стягнення 116.697,63 грн.
за участю представників:

позивача - не з"явився; відповідача - не з"явився.

ВСТАНОВИВ:

11.11.2015 р. Фермерське господарство "Віладіна" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Індиго Груп", у якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 116.697,63 грн., в тому числі 64.471,00 грн. (основного боргу), 27.513,95 грн. (пеня), 24.712,68 грн. (індекс інфляції).

В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором на внутрішні перевезення вантажів автомобільним транспортом від 23.10.2014 р. № 23/10.14, в частині повної та своєчасної оплати послуг наданих позивачем останньому, у відповідності до п. 5.6. даного договору, в звязку із чим, окрім суми основного боргу, відповідачу нараховані інфляційні втрати, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, та пеня, на підставі п. 6.5. договору; в якості правових підстав позову вказує на норми ст. 193 ГК України, ст. ст. 534, 625 ЦК України.

Представники сторін у судове засідання не з"явилися, докази витребувані ухвалою суду про порушення провадження у справі не надали, причини неявки у судове засідання суду не повідомили, про час та мсце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином (т. І а. с. 123, 124).

Приймаючи до уваги, що сторони були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представників сторін не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі, в зв"язку з чим справа розглядається відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, - за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд установив наступне.

Між фермерським господарством "Віладіна" (перевізник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Індіго Груп" (замовник) було укладено договір на внутрішні перевезення вантажів автомобільним транспортом від 23.10.2014 р. № 23/10.14 (т. І а. с. 16-20), згідно умов п. 1.1. якого перевізник зобов'язався на протязі строку дії цього договору за завданням замовника у встановлені строки приймати і доставляти довірений йому замовником вантаж автомобільним транспортом до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу замовника, а замовник зобов"язався передавати для перевезення вантаж у встановленому обсязі, а також приймати і оплачувати надані перевізником послуги.

За змістом п. 5.6. договору замовник оплачує послуги з перевезення на підставі виставленого перевізником рахунку-фактури протягом 14 банківських днів з моменту передавання вантажу вантажоодержувачу, але у будь-якому випадку не раніше надання перевізником усіх документів згідно п. 5.4., 5.8. цього договору.

Відповідно до п. 5.4. договору, надані послуги з перевезення підтверджуються товарно-транспортною накладною, актом виконаних робіт (послуг) і документами, що підтверджують передавання вантажу вантажоодержувачу з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу згідно чинного законодавства України.

Згідно п. 5.9. договору, у разі відсутності претензій у замовника до якості перевезення, замовник підписує наданий перевізником акт виконаних робіт (послуг).

На виконання умов договору, позивачем надані відповідачу послуги на загальну суму 149.471,00 грн. (акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), заявки, товарно-транспортні накладні, рахунки-фактури, т. І а. с. 23-114).

Підставою звернення із даним позовом позивач вказує те, що в порушення умов договору, відповідачем вчасно не було проведено оплату наданих позивачем послуг (сплачено 85.000,00 грн., т. І а. с. 21, а також 12.000,00 грн., т. І а. с. 22, при цьому останній платіж згідно ст. 534 ЦК України, зарахований позивачем на відшкодування пені та штрафу), у зв'язку із, окрім суми основної заборгованості в сумі 64.471,00 грн., відповідачу нараховані інфляційні втрати за період з листопада 2014 року по листопад 2015 року, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, та пеня, на підставі п. 6.5. договору, за період з 06.05.2015 р. по 05.11.2015 р.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Згідно із приписами ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

В ч.1 ст.903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов"язковим для виконання сторонами, а зобов"язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, доказів оплати послуг наданих позивачем у повному обсязі суду не надав, позов про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 64.471,00 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому, відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Як слідує з позовної заяви, не заперечується відповідачем, за рахунок платежу, здійсненого відповідачем 23.03.2015 р. в сумі 12.000,00 грн., позивачем відшкодовано 2.059 грн. пені та 9.941,00 грн., у відповідності до ст. 534 ЦК України.

Згідно ч.2 ст.20 ГК України захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів

При таких обставинах, враховуючи встановлення факту прострочення виконання відповідачем свого грошового зобов"язання перед позивачем, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з листопада 2014 року по листопад 2015 року в сумі 24.712,68 грн. (т. І а. с. 13), заявлені правомірно та підлягають задоволенню як обґрунтовані.

Решту позовних вимог: про стягнення пені в сумі 27.513,95 грн., - суд залишає без розгляду, на підставі п. 5 ч.1 ст. 81 ГПК України, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 6.5. договору, у випадку прострочення оплати, відповідач зобовязаний сплатити пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми простроченого боргу та штраф 10% суми заборгованості.

В процесі розгляду даної справи, попередніми ухвалами суду, зокрема ухвалою господарського суду Харківської області про порушення провадження у справі від 18.11.2015 р. господарським судом, в порядку п. 4 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, витребувано від позивача необхідні для розгляду справи документи, у тому числі: докладний і обґрунтований розрахунок ціни позову окремо по основному боргу, окремо по кожній неустойці. Розрахунок пені має бути складений по кожній партії товару окремо і повинен містити дати з яких починається нарахування пені, дати в які закінчується нарахування, кількість днів прострочення, суми боргу на які нараховується пеня (із зазначенням нарахованих та сплачених сум), розміри ставок пені (із зазначенням розміру облікової ставки на НБУ на рік та відповідно розрахованої ставки пені на день) підсумкової суми пені за кожний період нарахування та підсумкової суми пені заявленої до стягнення).

Ухвалою суду від 03.12.2015 р. суд зобов"язував позивача надати правове обгрунтування щодо розміру нарахованої пені, а також її розрахунок, що витребував суд в ухвалі від 18.11.2015 р.; та докази, що зазначалися позивачем у додатках до позовної заяви, і яких не виявилося (акт від 16.11.2015 р.), у тому числі не виявилося розрахунку пені на 30%.

Необхідність отримання судом вказаних доказів випливає з предмету даного позову, - стягнення грошових коштів з відповідача у зв"язку із неналежним виконанням зобов"язань за договором, з метою перевірки розрахунку позовних вимог в частині заявленої до стягнення пені, оскільки розрахунок виконаний позивачем, наданий до позовної заяви на суму 9.036,87 грн. (4.120,55 грн. та 4.916,32 грн., т. І а. с. 14-15), не дає можливості перевірити правильність нарахування сум, що позивач просить стягнути з відповідача, в той час як стягнути позивач просить 27.513,95 грн. пені.

Отже ненадання витребуваних судом доказів унеможливлює прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У п. 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.1013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок.

Неодноразово витребувані судом докази позивачем до суду не надані, причин ненадання витребуваних доказів позивач суду не повідомив.

Відповідно до абз. 3 п. 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році" від 11.04.2005 р. N 01-8/344 якщо для здійснення перерахунку сум штрафних санкцій, річних тощо необхідні додаткові матеріали, суд витребує їх у позивача, а в разі неподання ним таких матеріалів - з урахуванням обставин конкретної справи залишає позов (в частині стягнення відповідних спірних сум) без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України або відмовляє в задоволенні позову у відповідній частині, у зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд залишає позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 27.513,95 грн., - без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 81 ГПК України, та звертає увагу позивача на те, що він не позбавлений права в подальшому повторно звернутися до суду із позовом про стягнення зазначеної суми в загальному порядку у відповідності до ч. 4 ст. 81 ГПК України..

Судові витрати у даній справі, які складаються з 1.750,46 грн. судового збору, у відповідності до ст. 49 ГПК України, покладаються на сторін пропорційно задоволених позовних вимог, - стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 1.337,75 грн.

Відповідно до п. 4 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням).

У даному разі підставою залишення позову про стягнення пені є неподання позивачем витребуваних судом документів та повторне неприбуття позивача у судове засідання.

Ухвалами суду від 18.11.2015 р. та від 03.12.2015 р. явка представника позивача визнана обов"язковою і причини неявки останнього у судове засідання поважними не визнані, з таким клопотанням позивач не звертався, доказів на підтвердження поважності причин неявки у судові засідання господарського суду Харківської області 03.12.2015 р. та 16.12.2015 р., - суду не надано, не міститься таких і в матеріалах справи.

Враховуючи вищевказане, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 412,71 грн. не підлягає поверненню з Державного бюджету України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 20, 193 ГК України, ст. ст. 11, 509, 526, 530, 611, 625, 629, 901, 903 ЦК України, ст. ст. 33, 32, 34, 43, 49, 75, п. 5 ч. 1 ст. 81, ст. ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Індиго Груп" (вул. Шатилова дача, будинок 4, м. Харків, 61145, ) на користь Фермерського господарства "Віладіна" (с. Підбереззя, Горохівський р-н, Волинська область, 45730, ) 89.183,68 грн. (вісімдесят дев"ять тисяч сто вісімдесят три) грн. 68 коп., в тому числі 64.471,00 грн. (основного боргу) та 24.712,68 грн. (індекс інфляції); та 1.337,75 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Залишити без розгляду позовні вимоги про стягнення 27.513,95 грн. пені.

Повне рішення складено 21.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_1

/Справа № 922/6050/15/