ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 р. Справа № 923/1777/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Чернявського В.В. при секретарі Борхаленко О.А., за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача-1: ОСОБА_2

від відповідача-2: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк", м.Київ

до відповідача-1: Приватного акціонерного товариства "Завод крупних електричних машин", м.Нова Каховка Херсонської області

до відповідача-2: Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Етал" м.Олександрія Кіровоградської області

про стягнення коштів.

Описова частина рішення.

Про обставини справи зазначено в ухвалах суду від 17.11.2015р., 08.12.2015р., якими розгляд справи відкладався, в іншій ухвалі від тієї ж дати 17.11.2015р., якою вжито заходи до забезпечення позову.

Провадження у справі порушено за позовною заявою ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" про стягнення солідарно з ПрАТ "Завод крупних електричних машин" та ПрАТ "Науково-виробниче об'єднання "Етал" як з позичальника та поручителя 7857000 дол.США на повернення кредиту, 537352,33 дол.США у якості процентів за користування кредитними коштами по 04.10.2015р., 9181344,57грн. пені за порушення строків повернення кредиту, 1793514,19грн. пені за порушення строків сплати відсотків за користування кредитними коштами, 19145,83 дол.США в якості 3% річних від суми боргу за кредитом та 5249,07 дол. США в якості 3% річних від суми боргу за відсотками за користування кредитними коштами.

Вимоги обґрунтовано твердженням про неналежне виконання зобов'язань позичальником - ПрАТ "Завод крупних електричних машин" у відносинах за договором про відкриття кредитної лінії № 06-В/13/07/КЛ-КБ від 22.08.2013р. та застосуванням відповідальності поручителя - ПрАТ "Науково-виробниче об'єднання "Етал" за договором поруки від 29.10.2013р.

Відповідач-1 позовні вимоги не визнав, зазначивши, що позивач не додав до позовної заяви ні заяв про надання кредиту, ні інших документів, які б засвідчували факт одержання позичальником кредитних коштів. За твердженням відповідача-1 в розрахунку заборгованості не зазначені дати та суми виданих траншів, а також дати та суми платежів позичальника в рахунок повернення кредиту з розподілом коштів, що надійшли від позичальника, за призначенням згідно черговості передбаченої п.9.4 кредитного договору. Тому, за позицією відповідача-1, неможливо встановити правильність визначеної позивачем суми заборгованості за кредитною лінією, правильність нарахування процентів, пені та відсотків річних. Відповідач-1 також заперечує проти визначення процентної ставки за користування кредитними коштами в розмірі 11,3%, методики нарахування пені за порушення зобов'язань у доларах США та нарахування її поза межами 6-місячного строку за ч.6 ст.232 ГК України.

Судом розглянуто клопотання відповідача-1 про призначення судової економічної експертизи, на вирішення якої було запропоновано поставити такі питання:

- яку суму складає заборгованість за кредитною лінією (тіло кредиту) станом на 05.10.2015р. за договором про відкриття кредитної лінії № 06-В/13/07/КЛ-КВ від 22.08.2013р. з урахування усіх додаткових угод до нього?

- яку суму складає заборгованість за процентами станом на 05.10.2015р. за договором про відкриття кредитної лінії № 06-В/13/07/КЛ-КВ від 22.08.2013р. з урахування усіх додаткових угод до нього?

- яку суму складає пеня за прострочення сплати процентів станом на 05.10.2015р. за договором про відкриття кредитної лінії № 06-В/13/07/КЛ-КВ від 22.08.2013р. з урахування усіх додаткових угод до нього, з урахуванням 6-місячного строку нарахування пені згідно ст.232 ГК України?

- яку суму складає пеня за прострочення сплати заборгованості за кредитною лінією (тіло кредиту) станом на 05.10.2015р. за договором про відкриття кредитної лінії № 06-В/13/07/КЛ-КВ від 22.08.2013р. з урахування усіх додаткових угод до нього, з урахуванням 6-місячного строку нарахування пені згідно ст.232 ГК України?

- яку суму складають 3% річних від простроченої суми процентів станом на 05.10.2015р. за договором про відкриття кредитної лінії № 06-В/13/07/КЛ-КВ від

22.08.2013р. з урахування усіх додаткових угод до нього?

- яку суму складають 3% річних від простроченої суми заборгованості за кредитною лінією (тіло кредиту) станом на 05.10.2015р. за договором про відкриття кредитної лінії № 06-В/13/07/КЛ-КВ від 22.08.2013р. з урахування усіх додаткових угод до нього?

Позивач заперечував проти клопотання відповідача-1 про призначення експертизи.

Судом відхилено клопотання про експертизу з таких міркувань.

Згідно зі ст.41 ГПК України судова експертиза призначається для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні спору і потребують спеціальних знань.

Відповідно, якщо спір може бути вирішено без спеціальних знань, експертиза не призначається.

Для вирішення сформульованих відповідачем для експерта питань спеціальні знання, яких би не мав суддя, не потрібно, а потрібні юридичні знання, знання математики в межах загальноосвітньої школи та вивчення матеріалів справи.

Відтак, за відсутності необхідності спеціальних знань у справі в клопотанні про експертизу відмовлено.

Відповідач-2 належно повідомлявся судом про кожне судове засідання у справі направленням копій відповідних ухвал (про порушення справи та призначення її до розгляду, про відкладення розгляду справи), свого відношення до позовних вимог не проявив.

22.12.2015р. за вх. № 13960/15 до суду надійшло клопотання відповідача-2 про відкладення розгляду справи, мотивоване твердженням про те, що представник відповідача-2 у судове засідання з'явитися не має можливості у зв'язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, із відрядженням. За цим клопотанням цей відповідач зазначив, що позовних вимог не визнає, при цьому певних заперечень не навів. Доказів тверджень у клопотанні не зазначено, не додано.

Суд зауважує, що і стосовно першого судового засіданні у справі, яке відбулось 17.11.2015р., до суду від відповідача-2 надходило клопотання аналогічного змісту.

Суд відхилив клопотання відповідача-2 про відкладення розгляду справи 23.12.2015р., зважаючи на наступне.

Згідно зі ст.77 ГПК України неявка представника сторони у судове засідання є підставою для відкладення розгляду справи, якщо через таку неявку неможливо розглянути таку справу.

У цій справі суд не визнавав обов'язковою явку представника відповідача-2 у судове засідання. Його неявка не унеможливлює продовження розгляду справи. Нереалізація стороною права на участь у судовому засіданні за ст.22 ГПК України не кваліфікується підставою для відкладення розгляду справи.

Відхиляючи клопотання про відкладення розгляду справи суд також врахував, що у роз'ясненнях Вищого господарського суду України в п.3.9.2 постанови Пленуму від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що у випадку нез'явлення в судове засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - юридичної особи щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.і.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за дійсної необхідності участь в судовому засіданні іншого представника згідно зі ст.28 ГПК України з числа як своїх представників, так і осіб не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника доводиться заявником на загальних підставах.

Послідовність неявок представника відповідача-2 у судові засідання у справі не свідчить про справжність намірів прийняти участь у судовому засіданні в цій справі, а неможливість участі представника чи його заміни відповідачем не доводилась, не доведена.

09.12.2012р. за вх. № 13440/15 від позивача до суду надійшла заява, за якою повідомлено про зміну назви позивача з Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" на Публічне акціонерне товариство "Сбербанк". До заяви додано докази такої зміни назви, а саме, витяг зі статуту з реєстрацією змін до установчих документів 26.11.2015р., копії виписки з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 26.11.2015р., витягу з того ж реєстру від 27.11.2015р., наказу голови правління банку № 578 від 26.11.2015р.

У зв'язку із вказаною зміною назви позивача і у судовій справі його назвою вважається "Публічне акціонерне товариство "Сбербанк".

С у д в с т а н о в и в:

22.08.2013р. між ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії", назву якого змінено на ПАТ "Сбербанк" (кредитодавець, банк, позивач) та ПрАТ "Завод крупних електричних машин" (позичальник, відповідач) укладено договір про відкриття кредитної лінії (договір кредиту) № 06-В/13/07/КЛ-КБ, за яким банк відкрив позичальнику таку невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 10млн. доларів США на умовах повернення кредиту частинами з 30.12.2013р. по 21.08.2018р. за узгодженим у п.1.2 графіком повернення у вигляді визначення змін ліміту кредиту протягом того періоду з таким розміром відсотків за користування кредитними коштами: з дати укладення договору по 21.08.2015р. - 11,25%, а з 22.08.2015р. процентна ставка обумовлена змінюваною, що визначається як сума погодженого сторонами індексу (базова процентна ставка) і маржі банку. Маржа банку визначена розміром в10,5%, базова процентна ставка дорівнює розміру індикативної процентної ставки "LІBOR12М", період перегляду якої складає 12 календарних місяців (період індикативної ставки).

У п.1.3.1 кредитного договору зазначено, що індикативна ставка - це "Лондонська міжбанківська ставка пропозиції" (англ. London InterBank Offered Rate) - середньозважена процента ставка по міжбанківським кредитам, що надаються банками, які виступають на Лондонському міжбанківському ринку з пропозиціями коштів у доларах США на період, який дорівнює періоду перегляду індикативної ставки, зазначеному в цьому пункті договору. Ставка розраховується на підставі даних, що надаються обраними банками, кожного робочого дня в 11год.00хв. за Лондонським часом Британською Банківською Асоціацією (англ. ВВА) разом з інформаційною системою Thomson REUTERS та публікується на web-сайті: http://www.bloomderg.com та/або на web-сайті: http://www.bankrate.com. При цьому, вказана ставка LIBOR в доларах США округлюється до двох знаків після коми. Сторони домовилися, що достатнім підтвердженням розміру процентної ставки - LIBOR, яка застосовується для визначення розміру Базової процентові ставки, буде ставка, що встановилась на кінець дня в день встановлення Базової процентної ставки на підставі даних інформаційних систем Thomson REUTERS та/або ВLOOMBERG. Сторони погодили, що для цілей цього договору зазначені вище в цьому абзаці web-сайти та web-сторінка Thomson REUTERS є загальнодоступними регулярними джерелами інформації. Сторони погодили, що зазначений в цьому абзаці договору механізм визначення та встановлення / зміни базової процентної ставки (індексу) ґрунтується на об'єктивних індикаторах фінансової сфери (повністю прийнятних для кожної сторони договору) і дозволяє визначити ринкову вартість, кредитних ресурсів.

До кредитного договору вносились зміни за договорами про внесення таких змін № 1 від 30.04.2014р., № 2 від 18.06.2014р., № 3 від 22.09.2014р., № 4 від 26.12.2014р. (цим договором змінено графік погашення кредиту частинами) та додатковою угодою № 1 від 27.08.2013р. (копії кредитного договору та договорів про внесення змін до нього - на а.с.13-31 т.1).

Зобов'язання позичальника за кредитним договором забезпечені порукою: за договором поруки від 29.10.2013р. поручителем виступило ПрАТ "НВО "Етал" (копія договору поруки, договорів про внесення змін до нього № 1 від 22.09.2014р., № 2 від 26.12.2014р. - на а.с.32-38 т.1).

Як слідує із залученої до справи наданої позивачем копії меморіального валютного ордеру № 62628044 від 27.08.2013р. (а.с.51 т.3) позичальник отримав 10 млн.доларів у якості кредиту за договором № 06-В/13/07/КЛ-КБ від 22.08.2013р. та заявкою від 27.08.2013р. перерахуванням цієї суми із позичкового на поточний рахунок (копія заявки позичальника до банку про надання кредиту в 10 млн.дол. США за договором № 06-В/13/07/КЛ-КБ від 22.08.2013р. - на а.с.35 т.3).

19.06.2015р. за № 5730/5/28-3 банком до позичальника спрямована вимога про повернення всієї суми за кредитом з посиланням на порушення позичальником графіку повернення кредиту частинами та строків сплати відсотків (за вимогою зазначено про несплату у строки 530 тис.доларів США на повернення кредиту та 202949,55 доларів США в якості процентів за користування кредитними коштами станом на 18.06.2015р. (копія вимоги, розрахунку - додатку до неї та докази направлення її адресату з описом поштового вкладення - на а.с.39-44 т.1).

22.09.2015р. за вих. № 8679/5/28-3 банком направлено і поручителю вимогу про сплату повної суми за кредитом (копія цієї вимоги з додатком - розрахунком та докази направлення її адресату з описом поштового вкладення - на а.с. 45-51).

Відповідно до ст.1050 ЦК України з врахуванням змісту ст.1054 цього акта законодавства якщо кредитним договором встановлено обов'язок позивальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишалась, та сплати належних йому процентів.

Окрім підстав дострокового повернення кредиту, визначених у ст.1050 ЦК України (як зазначено, з врахуванням ст.1054 цього законодавчого акта) сторони кредитного договору за його п.8.3 до числа таких підстав віднесли прострочення більш ніж на 30 календарних днів сплати процентів за кредитом (п.п. д) п.8.3 договору), зазначивши у п.8.4 кредитного договору, що позичальник за вимогою банку має протягом 60 робочих днів з дня відправлення банком вимоги погасити кредит достроково.

За поштовим штемпелем на конверті, у якому позовна заява надійшла до суду (а.с.219 т.2), позов заявлено 07.10.2015р.

Після 19.06.2015р. по 07.10.2015р. сплинуло більше ніж 60 робочих днів.

У п.1.2 кредитного договору в редакції договору про внесення змін до нього № 4 за графіком зменшення ліміту кредиту, що по суті є графіком погашення кредиту частинами, станом на 18.06.2015р. (починаючи з 31.03.2015р. та до 29.06.2015р.) нормативний ліміт кредитної лінії складав 7327000 дол.США.

Як слідує з обґрунтованого повного розрахунку позивача, додатка до позовної заяви (а.с.58-61 т.1), витягів з карток обліку руху коштів на банківських рахунках (так звані "виписки по рахунку" - а.с.62-76 т.1), письмових пояснень банку за викладенням заперечень на клопотання про призначення експертизи (а.с.42-50 т.3) станом на 18.06.2015р. (як і на 19.06.2015р., час заявлення позову і час його вирішення) позивач не повернув з отриманих 10 млн.дол. США кредиту 7857000 дол.США кредиту, відтак на час вимоги 19.06.2015р. прострочив сплату за графіком 530000 дол.США (7857000 - 7327000 = 530000). З тих же документів слідує, що на час вимоги 19.06.2015р. позичальник заборгував 202949,55 дол.США у якості процентів за користування кредитними коштами.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526, 625 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином, зокрема, згідно з умовами договору, вимогами законодавства; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, має сплатити борг на вимогу кредитора.

Викладені встановлені судом обставини та наведені норми є підставами для висновку про обґрунтованість вимог про дострокове повернення кредиту.

За цими підставами з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню названа сума 7857000 дол.США на повернення кредиту та 537352,22 дол.США у якості відсотків за користування кредитними коштами, з числа нарахованих 552925,49 дол.США за період з 22.02.2015р. по 04.10.2015р. (вивчені судом наданий позивачем розрахунок відсотків на а.с.58 т.1, відомість нарахування відсотків на а.с.77 т.1, виписки по особовим розрахункам щодо нарахування та часткової оплати відсотків - на а.с.64-76 т.1). По 21.08.2015р. банк врахував фіксовану ставку відсотків у 11,25%, а з 22.08.2015р. по 04.10.2015р. - ця ставка за умовами договору (п.1.3.1) була змінюваною, склала 11,3% внаслідок додавання до розміру маржі банку (як вже зазначено, це - обумовлене сторонами число 10,5%) індикативної ставки, яка складала 0,8042%, за рахунок заокруглення взято 0,80 (0,80 + 10,5 = 11,3%). Вивчені судом і прийняті до уваги обґрунтовані письмові пояснення позивача щодо визначення ставки відсотків за користування кредитними коштами з 22.08.2015р. по 04.10.2015р. з додатками - даними про названий розмір індикативної ставки - на а.с.42-50,57 т.3.

У відповідності до вже згаданої ст.625 ЦК України боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, має на вимогу кредитора з боргом сплатити і 3% річних від суми боргу за весь період прострочки платежу.

Загалом у якості таких відсотків річних до ціни позову позивачем віднесено 24394,90 дол.США, з яких 19145,83 дол.США у зв'язку з порушенням зобов'язань з повернення частин кредиту з 01.07.2015р. по 29.09.2015р. та 5249,07 дол.США у зв'язку з порушенням зобов'язань зі сплати відсотків за користування кредитними коштами з 27.11.2014р. по 29.09.2015р. Розрахунки 3% річних, що наведені позивачем (а.с.61 т.1), судом перевірені, вони вчинені арифметично правильно, дані, враховані за ними відповідають розмірам прострочених відповідачем у виконанні зобов'язань з повернення кредиту та зі сплати відсотків за користування ним.

Згідно зі ст.230, ст.231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, в т.ч. пеня, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання; у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У п.10.1 кредитного договору його учасники виклали норму про відповідальність позичальника за порушення грошових зобов'язань за договором; такою відповідальністю визначено пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожен день прострочення платежу.

Позивачем заявлено до стягнення 9181344,57грн. пені за порушення строків повернення частин кредиту у періоди з 01.04.2015р. по 05.10.2015р. та 1793514,19грн. пені за порушення строків оплати відсотків за користування кредитними коштами з 28.11.2014р. по 05.10.2015р.

Ці розрахунки позивача, що на а.с.58-60 т.1, судом також перевірені, за ними вірно враховано розміри прострочених грошових зобов'язань, кількість днів прострочення, облікові ставки Національного банку України, що діяли в кожен з таких днів та курс співвідношення долара США і гривні України (розширений розрахунок з даними про такий курс - на а.с.46-49 т.3, відомості у вигляді таблиці з таким офіційним курсом - на а.с. 61-63 т.3).

Відтак, названі суми пені в 9181344,57грн. та 1793514,19грн., а всього 10974858,76грн. пені також підлягають стягненню з позичальника на користь кредитодавця.

В розрізі як позовних вимог, так і заперечень проти них у частині пені суд зазначає про застосування і ч.6 ст.232 ГК України у справі. За цією частиною ст.232 названого Кодексу нарахування штрафних санкцій, до яких відноситься і пеня, за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом і договором, припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У спірних відносинах інше у значенні ч.6 ст.232 ГК України визначено у п.10.2 договору, де зазначено, що нарахування пені за договором припиняється в момент виконання позичальником зобов'язання, за несвоєчасне виконання якого пеня була застосована (а не через 6 місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано).

Тому нарахування пені за період, більш ніж названі 6 місяців обґрунтоване змістом ч.6 ст.232 ГК України та п.10.2 кредитного договору.

Всі суми, що обґрунтовано підлягають стягненню з позичальника за позовною заявою у справі, стягуються з нього на користь банку солідарно з поручителем - відповідачем-2, ПрАТ НВО "Етал" з огляду на наступне поряд з викладеним.

За ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. У разі порушення боржником такого зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Статтею 2 договору поруки та статтею 554 ЦК України встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Вивченням матеріалів справи судом не встановлено підстав вважати поруку припиненою, чи інших підстав незастосування солідарної відповідальності поручителя.

Ні позичальник, ні поручитель не надали доказів сплати заявлених до сплати сум чи їх частин, і не стверджували про таку сплату, кредитодавець стверджує про неотримання заявлених до стягнення коштів.

Зазначена в цьому рішенні вимога кредитодавця до поручителя вчинена своєчасно.

Заперечення відповідача-1 проти позовних вимог не спростовують викладеної оцінки встановлених обставин, застосування до них законодавства та, відповідно, підстав для задоволення позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги про солідарне стягнення коштів з боржника і поручителя суд, відповідно до ст.49 ГПК України, покладає на них судові витрати у справі, розподіляє ці витрати між відповідачами порівну.

До судових витрат у справі відноситься судовий збір, його у максимальному розмірі для позовів майнового характеру до господарського суду сплатив позивач при заявленні позову.

Кожен з відповідачем має відшкодувати позивачеві по половині його витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст.82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства "Завод крупних електричних машин" (код ЄДР 30769085) та з Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Етал" (код ЄДР 05814256) на користь Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" (код ЄДР 25959 доларів США на повернення кредиту, 537352 доларів США 22 цента у якості відсотків за користування кредитними коштами, 10974858грн. 76коп. пені, 24394 доларів США 90 центів у якості 3% річних.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Завод крупних електричних машин" (код ЄДР 30769085) та з Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Етал" (код ЄДР 05814256) на користь Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" (код ЄДР 25959784) по 91350грн. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Повне рішення

складено 28.12.2015р.

Суддя В.В. Чернявський