ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року Справа № 15/5009/7725/11

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Демидової А.М. (доповідач у справі),
суддів:Воліка І.М., Шевчук С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
на ухвалу та постановугосподарського суду Запорізької області від 31.08.2015 Донецького апеляційного господарського суду від 29.09.2015
у справі№ 15/5009/7725/11 господарського суду Запорізької області
за позовомДочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
доКонцерну "Міські теплові мережі"
простягнення 48 449 055,67 грн.,
за заявоюКонцерну "Міські теплові мережі"
про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.2012 у справі № 15/5009/7725/11,
за участю представників:
від позивачаТютюнник С.В.
від відповідачаОксещенко Ю.М.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 17.02.2012 у справі № 15/5009/7725/11 позов Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України") до Концерну "Міські теплові мережі" задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 43 558 778,06 грн. основного боргу, 1 632 760,98 грн. пені, 742 305,96 грн. втрат від інфляційних процесів, 3% річних у розмірі 882 449,70 грн., 56 460,00 грн. судового збору.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 02.04.2012 рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.2012 у справі № 15/5009/7725/11 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.06.2012 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 02.04.2012 у справі № 15/5009/7725/11 залишено без змін.

На виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.2012 у даній справі видано наказ від 24.04.2012.

У серпні 2015 року Концерн "Міські теплові мережі" звернувся до господарського суду Запорізької області з заявою від 04.08.2015 № 3875/20 про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.2012 у справі № 15/5009/7725/11, у якій, з урахуванням заяви про уточнення вимог, прийнятої судом, просив суд розстрочити виконання вказаного рішення в частині залишку заборгованості у розмірі 2 303 214,15 грн. (у тому числі 720 453,17грн. - 3% річних, 82 760,98 грн. - пеня) з вересня 2015 року по грудень 2030 року рівними частинами.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 31.08.2015 у справі № 15/5009/7725/11 (суддя Боєва О.С.) заяву Концерну "Міські теплові мережі" про надання розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.2012 у даній справі задоволено частково. Розстрочено виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.2012 у справі № 15/5009/7725/11 в частині стягнення суми 2 303 214,15 грн., в тому числі 720 453,17 грн. 3% річних, 1 582 760,98 грн. пені, строком на 1 рік, шляхом погашення наступним чином: суму 191 934,51 грн. - до 01.10.2015, суму 191 934,51 грн. - до 01.11.2015, суму 191 934,51 грн. - до 01.12.2015, суму 191 934,51 грн. - до 01.01.2016, суму 191 934,51 грн. - до 01.02.2016, суму 191 934,51 грн. - до 01.03.2016, суму 191 934,51 грн. - до 01.04.2016, суму 191 934,51 грн. - до 01.05.2016, суму 191 934,51 грн. - до 01.06.2016, суму 191 934,51 грн. - до 01.07.2016, суму 191 934,51 грн. - до 01.08.2016, суму 191 934,54 грн. - до 01.09.2016. У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.09.2015 (колегія суддів у складі: Зубченко І.В. - головуючий, Попков Д.О., Стойка О.В.) ухвалу господарського суду Запорізької області від 31.08.2015 у справі № 15/5009/7725/11 залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Запорізької області від 31.08.2015 та постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.09.2015 у справі № 15/5009/7725/11, ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати зазначені ухвалу та постанову і відмовити Концерну "Міські теплові мережі" у наданні розстрочки виконання рішення суду у даній справі.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що оскаржувані судові акти прийняті з порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 02.12.2015 колегією суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого (доповідач у справі), Воліка І.М., Шевчук С.Р. прийнято зазначену касаційну скаргу ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" до касаційного провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 15.12.2015 о 10 год. 50 хв.

15.12.2015, до початку судового засідання, через канцелярію Вищого господарського суду України надійшов відзив Концерну "Міські теплові мережі" на касаційну скаргу ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", у якому відповідач проти касаційної скарги заперечує та просить суд відмовити у її задоволенні у повному обсязі та залишити в силі оскаржувані судові акти.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи заяву про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.2012 у справі № 15/5009/7725/11, відповідач вказав, зокрема, про те, що його господарська діяльність направлена на забезпечення життєдіяльності міста, а саме: Концерн "Міські теплові мережі" є єдиним підприємством, розташованим на території міста Запоріжжя, яке здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а також надає послуги з централізованого опалення населенню на території міста; основними споживачами теплової енергії є бюджетні підприємства та населення міста, які мають постійну значну заборгованість за спожиту теплову енергію.

Також, відповідач зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 444) затверджено Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу (далі - Порядок № 217). Порядком № 217 установлено, що плата за теплову енергію від усіх категорій споживачів "населення", "бюджетні установи", "інші споживачі" зараховується виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу. Згідно з Порядком № 217 грошові кошти, майже 100%, що надійшли від споживачів Концерну "Міські теплові мережі", перераховуються в першу чергу за спожитий природний газ на рахунок гарантованого постачальника природного газу - ПАТ "НАК "Нафтогаз України", і в розпорядження відповідача не потрапляють. Таким чином, на думку відповідача, виконуючи Порядок № 217, він позбавлений можливості одночасно в повному обсязі виконати рішення суду від 17.02.2012 у даній справі, оскільки зазначені обставини знаходяться поза межами контролю та впливу відповідача.

Також, Концерн "Міські теплові мережі" вказав, що ним посилено ведеться робота зі стягнення дебіторської заборгованості зі споживачів теплової енергії, послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, з контрагентів по господарським договорам. Заборгованість споживачів перед відповідачем станом на 01.07.2015 склала 310 084,20 тис. грн. Відповідач же має грошові зобов'язання перед КП "Водоканал", ПАТ "НАК "Нафтогаз України", ВАТ "Запоріжжяобленерго".

Посилаючись на тяжке фінансове становище, спричинене, зокрема, економічною необґрунтованістю тарифу на теплову енергію її фактичній собівартості, несвоєчасною та неповною оплатою споживачами за теплову енергію, розстроченням заборгованості споживачам теплової енергії, дією та виконанням Порядку № 217, визначенням державою першочерговості поточних платежів за природний газ, фактом відсутності джерел для покриття штрафних та фінансових санкцій, відповідач стверджує про наявність обставин, що дійсно ускладнюють виконання відповідачем судового рішення у даній справі.

Згідно з ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до пп. 7.1.2 п. 7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Господарський процесуальний кодекс України не обмежує право господарського суду певними обставинами, за наявності яких господарський суд може розстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість цих обставин та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

При цьому, норми чинного господарського процесуального законодавства не містять визначення "винятковий випадок", тому це поняття є оціночним.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (пп. 7.2 п. 7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Як встановили господарські суди попередніх інстанцій, основною метою діяльності Концерну "Міські теплові мережі" є здійснення виробнично-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Відповідач є єдиним підприємством, розташованим на території міста Запоріжжя, яке здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а також надає послуги з централізованого опалення населенню на території міста. Боржник зобов'язаний здійснювати постачання теплової енергії незалежно від зовнішніх факторів, оскільки його господарська діяльність направлена на забезпечення життєдіяльності міста.

Специфіка роботи підприємства полягає в тому, що основними споживачами теплової енергії є бюджетні підприємства та населення міста, які мають постійну значну заборгованість за спожиту теплову енергію. Проте припинити надання на їх об'єкти теплової енергії відповідач не може.

Разом з тим, Концерном "Міські теплові мережі" посилено ведуться роботи зі стягнення дебіторської заборгованості зі споживачів теплової енергії, послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, з контрагентів за господарськими договорами.

Крім того, як вказав апеляційний господарський суд, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 плата за теплову енергію від усіх категорій споживачів "населення", "бюджетні установи", "інші споживачі" зараховується виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач перебуває в тяжкому фінансовому становищі, що підтверджується довідкою про заборгованість Концерну "Міські теплові мережі" станом на 01.07.2015 за газ в розмірі 551 893 948,67 грн., за воду - 6 359 572,57 грн., за електроенергію - 2 275 179,59 грн.; балансом (звітом про фінансовий стан) на 30.06.2015; звітом про фінансові результати (звітом про сукупний дохід) за І квартал 2015 року, який свідчить про те, що чистий фінансовий результат Концерну "Міські теплові мережі" становить "- 28 617 тис. грн.", сукупний дохід також становить "- 28 617 тис. грн."; копіями договорів про реструктуризацію заборгованості № 14/12-127 від 28.10.2012 та № 14/12-126 від 28.10.2012, з яких вбачається, що у відповідача існує заборгованість за іншими договорами поставки природного газу.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вмотивованого висновку, що обставини, якими заявник обґрунтовує заяву про розстрочку виконання рішення суду, є такими, що дійсно роблять неможливим негайне виконання рішення суду.

Водночас, як встановили суди попередніх інстанцій, матеріалами справи підтверджується часткове погашення відповідачем сум, які підлягають сплаті за судовим рішенням від 17.02.2012 у справі № 15/5009/7725/11. Зокрема, рішенням господарського суду Запорізької області від 02.06.2014 у справі № 908/843/14 встановлено, що відповідач здійснив часткове погашення основного боргу (залишок становить 0,06 грн.), пені, 3% річних, інфляційних втрат та судового збору, і залишок заборгованості відповідача за рішенням суду від 17.02.2012 у справі № 15/5009/7725/11 становить 3 263 976,64 грн. Згідно з підрахунком відповідача (заявника), станом на час розгляду даної заяви в суді першої інстанції, його заборгованість за рішенням господарського суду Запорізької області від 17.02.2012 у справі № 15/5009/7725/11 становить 2 303 214,15 грн. (з яких: 720 453,17 грн. - 3% річних, 1 582 760,98 грн. - пеня). Тобто, зобов'язання зі сплати основного боргу виконане, несплаченими залишилися штрафні та фінансові санкції.

Представник ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" у судовому засіданні Вищого господарського суду України 15.12.2015 уточнив доводи касаційної скарги та пояснив, що відповідачем сплачувались кошти за рішенням суду від 17.02.2012 у даній справі, основний борг за вказаним рішенням погашено, а залишок заборгованості становлять штрафні та фінансові санкції.

З урахуванням викладеного, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що відповідач не ухиляється від виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.2012 у справі № 15/5009/7725/11, а навпаки, намагається його виконати та погасити борг.

Разом з тим, при розгляді заяви Концерну "Міські теплові мережі" про розстрочку виконання рішення суду у даній справі судами враховано майновий стан позивача. При цьому, апеляційний господарський суд встановив, що позивачем не надано доказів свого тяжкого фінансового становища та доказів настання для нього негативних наслідків, спричинених невиконанням відповідачем рішення суду.

Розглядаючи питання щодо розстрочки виконання рішення суду, господарські суди попередніх інстанцій врахували доводи обох сторін, їх матеріальні інтереси та фінансовий стан, причини неналежного виконання відповідачем зобов'язань перед позивачем, ступінь вини боржника у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, положення законодавства щодо обов'язкового виконання рішень господарського суду, які набрали законної сили, на всій території України, скрутне фінансове становище відповідача, яке підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, та сплату відповідачем суми основного боргу.

При цьому, судами враховано, що відповідач не відмовляється від виконання своїх зобов'язань перед позивачем та не ухиляється від виконання судового рішення, а звертається з проханням розстрочити його виконання з метою надання можливості боржнику за цей час вжити заходів для реального виконання своїх зобов'язань. Але на даний час, у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем відповідача негайне виконання рішення суду є неможливим.

Водночас, з урахуванням принципу забезпечення збалансованості інтересів як боржника, так і стягувача, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про часткове задоволення заяви відповідача та надання Концерну "Міські теплові мережі" розстрочки виконання рішення суду в частині стягнення суми 2 303 214,15 грн. (у тому числі 720 453,17 грн. - 3% річних, 1 582 760,98 грн. - пеня) строком на 1 рік.

З огляду на те, що процесуальний закон не наводить навіть приблизного переліку обставин, за наявності яких може бути надано розстрочку виконання судового рішення, і покладає розв'язання цього питання безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин, колегія суддів вважає, що оскільки суди двох інстанцій зазначені обставини з'ясували, з дотриманням наведених вимог оцінили доводи сторін та докази, подані на підтвердження цих доводів, і визнали за можливе надати відповідачу розстрочку виконання судового рішення на 1 рік, підстав для скасування оскаржуваних судових актів не вбачається.

При цьому, колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що переоцінка обставин, які суди враховували, надаючи відповідачу розстрочку виконання судового рішення, виходить за межі касаційної інстанції, визначені ст. 1117 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11113 ГПК України касаційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення місцевого господарського суду, постанови апеляційного господарського суду.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та ч.ч. 1, 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Твердження скаржника про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права при прийнятті оскаржуваних ухвали та постанови не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових актів колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 29.09.2015 та ухвалу господарського суду Запорізької області від 31.08.2015 у справі № 15/5009/7725/11 залишити без змін.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.М. Волік

С.Р. Шевчук