ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"24" грудня 2015 р. Справа № 5024/769/2011

Господарський суд Херсонської області у складі судді Сулімовської М.Б., при секретарі Кулик В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за заявою: Новотроїцького відділення Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області

до боржника: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, смт. Новотроїцьке Херсонської області

про визнання банкрутом

за участю представників сторін:

від кредитора ПАТ АБ "Укргазбанк: Островський Б.Л. (паспорт серії НОМЕР_1, виданий Томалипільським РВ УМВС України у Вінницькій області 18.11.1998р.), представник за довіреністю №413 від 31.07.2014р.;

за участю арбітражного керуючого ОСОБА_3 (посвідчення №866 від 24.04.2013 р.)

Провадження у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, смт.Новотроїцьке Херсонської області порушено ухвалою господарського суду Херсонської області від 04.05.2011 року за заявою Новотроїцького відділення Генічеської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області за спрощеною процедурою, передбаченою ст.52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону, чинній до 19.01.2013р.).

Постановою господарського суду Херсонської області від 26.05.2011р. боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та зобов'язано Херсонський обласний сектор з питань банкрутства в 7-денний строк забезпечити участь у справі ліквідатора.

Ухвалою господарського суду від 14.09.2011р. ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3, якого зобов'язано здійснити ліквідаційну процедуру банкрута та подати до суду звіт з документальним підтвердженням прийнятих заходів.

Ухвалою господарського суду від 31.10.2013р. повноваження ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_3 припинено, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Галку Л.Б. та продовжено строк ліквідаційної процедури банкрута.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 31.03.2015 року затверджено звіт ліквідатора, припинено підприємницьку діяльність фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, провадження у справі №5024/769/2011 припинено, відмовлено у задоволенні заяви арбітражного керуючого ОСОБА_3 про затвердження розміру оплати його послуг та відшкодування витрат.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.05.2015 року ухвалу господарського суду Херсонської області від 31.03.2015 року у справі №5024/769/2011 залишено без змін, апеляційну скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_3 - без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.09.2015р. касаційну скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_3 задоволено частково, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.05.2015р. та ухвалу господарського суду Херсонської області від 31.03.2015р. у даній справі скасовано частково, справу №5024/769/2011 в частині відмови у задоволенні заяви арбітражного керуючого ОСОБА_3 про затвердження розміру оплати його послуг та відшкодування витрат направлено на новий розгляд до господарського суду Херсонської області, в іншій частині постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.05.2015р. та ухвалу господарського суду Херсонської області від 31.03.2015р. залишено без змін.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Херсонської області № 432 від 27.10.2015р., у зв'язку із передачею справи на новий розгляд, призначено повторний автоматичний розподіл справи №5024/769/2011, за результатами якого справу передано на розгляд судді Сулімовській М.Б.

Ухвалою від 30.10.2015р. справу прийнято до провадження, призначено судове засідання на 24.11.2015р.

Ухвалою від 24.11.2015р. розгляд справи відкладено на 11.12.2015р. та зобов'язано арбітражного керуючого ОСОБА_3 подати систематизований, підтверджений належними доказами звіт щодо виконання повноважень ліквідатора боржника в даній справі.

10.12.2015р. арбітражним керуючим ОСОБА_3 подано до матеріалів справи систематизований звіт щодо виконаної під час проведення ліквідаційної процедури боржника роботи.

Ухвалою від 11.12.2015р. у зв'язку із неявкою арбітражного керуючого ОСОБА_3 в судове засідання розгляд справи було відкладено на 24.12.2015р.

В судове засідання 24.12.2015р. представник ПАТ АБ "Укргазбанк" та арбітражний керуючий ОСОБА_3 прибули.

Ініціюючий кредитор ОСОБА_5 відділення Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (що підтверджено витягом з реєстру відправки рекомендованої кореспонденції канцелярії господарського суду Херсонської області за 11.12.2015р.), явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про поважність причин неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні арбітражний керуючий ОСОБА_3 повідомив суд про проведену ним в ході ліквідаційної процедури боржника роботу, підтримав заяву про затвердження оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого за рахунок пропорційного розподілу їх між кредиторами за період з 14.09.2011р. по 31.10.2013р. у сумі 56330грн., просить суд її задовольнити та стягнути з ПАТ АБ "Укргазбанк" на його користь 49570, 00 грн.

В обґрунтування заяви арбітражний керуючий ОСОБА_3 посилається на положення п.п.12,14 ст.3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", якими встановлено три альтернативних джерела, за рахунок яких здійснюється оплата послуг та витрати арбітражного керуючого, а саме: за рахунок коштів, отриманих від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника.

Таким чином, з огляду на обставини даної справи, здійснення провадження за спрощеною процедурою, а також правову позицію Вищого господарського суду України, висловлену у подібних справах, враховуючи, що під час виконання ним обов'язків ліквідатора ПП ОСОБА_1 неналежність виконання таких обов'язків в судовому порядку не встановлена, кредитори із відповідними скаргами до суду не звертались, колишній ліквідатор банкрута вважає що суд, керуючись принципом пропорційності голосів кредиторів кількості їх грошових вимог відповідно до ст.16 Закону, вправі застосувати такий принцип до розподілу витрат між кредиторами, пов'язаних з проведенням спрощеної ліквідаційної процедури за відсутності коштів від реалізації майна боржника на проведення ліквідаційної процедури.

При цьому стягнути заявлену суму на оплату його послуг арбітражний керуючий просить саме з банку; від стягнення коштів з Новотроїцького відділення Генічеської ОДПІ відмовляється, оскільки податкова інспекція є органом, який виступає від імені держави.

Заперечуючи проти заяви арбітражного керуючого ОСОБА_3 представник ПАТ АБ "Укргазбанк" зазначив, що арбітражним керуючим не вживались заходи по реалізації майнових активів банкрута, відомості про наявність яких містяться в матеріалах справи, за рахунок яких можливо було б погасити як кредиторську заборгованість так і витрати, пов'язані безпосередньо з проведенням ліквідаційної процедури, в тому числі оплатою послуг арбітражного керуючого.

Крім того, представник банку зазначив, що кредитор є державним банком, оскільки 92,99981% акцій у статутному капіталі належить Державі України, і ці дані є загальнодоступними, а тому незрозумілою є вибірковість вимог заявника, а саме його відмова від вимог до ініціюючого кредитора, яка мотивована тим, що податкова інспекція є державним органом.

Також представником кредитора звернуто увагу суду на те, що частина вимог арбітражного керуючого ОСОБА_3 заявлена після спливу трирічного строку позовної давності, а вимога про стягнення з ПАТ АБ "Укргазбанк" 49570, 00 грн. є вимогою матеріального характеру, яка мала бути заявлена в межах позовного провадження та оплачена судовим збором в розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір", у зв'язку з чим представник банку просить відмовити в задоволенні заяви арбітражного керуючого.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника кредитора та арбітражного керуючого ОСОБА_3, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Як слідує з матеріалів справи, провадження у справі про банкрутство приватного підприємця ОСОБА_1 порушено ухвалою господарського суду Херсонської області від 04.05.2011 року за заявою Новотроїцького відділення Генічеської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області за спрощеною процедурою, передбаченою ст.52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону, чинній до 19.01.2013р.).

Постановою господарського суду Херсонської області від 26.05.2011 року (т.1 а.с.27) визнано грошові вимоги податкової інспекції до боржника у розмірі 724,90 грн., визнано приватного підприємця ОСОБА_1 банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру на 4 місяці та зобов'язано Херсонський обласний сектор з питань банкрутства в 7-денний строк забезпечити участь у справі ліквідатора.

Ухвалою суду від 14.09.2011 року (т.1 а.с. 31) ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3, якого зобов'язано здійснити ліквідаційну процедуру, передбачену ст.52 Закону про банкрутство, та подати до суду звіт з документальним підтвердженням прийнятих заходів.

Ухвалою від 18.04.2012р. (т.1 а.с.32) у зв'язку із закінченням строку ліквідаційної процедури та неподанням ліквідатором звіту, розгляд справи було призначено на 10.05.2012р. і зобов'язано ліквідатора подати до суду звіт про виконану роботу з документальним підтвердженням прийнятих заходів.

Ухвалою від 10.05.2012 року (т.1 а.с.54) за клопотанням ліквідатора строк ліквідаційної процедури та повноважень ліквідатора продовжено на 4 місяці, у зв'язку з тим, що строк ліквідаційної процедури закінчився, однак вона не завершена у встановленому законом порядку, і ліквідатором проводиться робота по виявленню та пошуку майнових активів банкрута.

Ухвалою від 16.10.2012 року (т.1 а.с.39) за клопотанням ліквідатора строк ліквідаційної процедури та повноважень ліквідатора банкрута продовжено на 2 місяці.

27.11.2012р. до суду надійшла заява ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі Херсонської обласної дирекції з грошовими вимогами до банкрута у сумі 5324,90 грн. (т.1 а.с.70-99).

Ухвалою від 31.01.2013 року (т.1 а.с.111) строк ліквідаційної процедури продовжено на 2 місяці, у зв'язку з тим, що ліквідатором, згідно поданого звіту, проводиться робота по виявленню майна банкрута та вирішенню питання можливості його реалізації.

Ухвалою суду від 12.08.2013 року (т.1 а.с.112) у зв'язку із закінченням строку ліквідаційної процедури та неподанням ліквідатором звіту було призначено розгляд справи на 22.08.2013р. і зобов'язано ліквідатора подати до суду звіт про свою діяльність з документальним підтвердженням прийнятих заходів.

Ухвалами від 22.08.2013р. (т.1 а.с.114), від 10.09.2013р. (т.1 а.с.116) та від 01.10.2013р. (т.1 а.с.119) у зв'язку із неявкою ліквідатора та неподання звіту розгляд справи відкладався із повторним зобов'язанням останнього виконати вимоги суду та подати звіт про свою діяльність.

Ухвалою суду від 31.10.2013 року (т.1 а.с. 141) за заявою арбітражного керуючого ОСОБА_3 достроково припинені його повноваження як ліквідатора банкрута, новим ліквідатором ПП ОСОБА_1 призначено арбітражного керуючого Галку Л.Б., якого зобов'язано здійснити ліквідаційну процедуру та забезпечити її завершення до встановленого строку. Строк ліквідаційної процедури продовжено на 4 місяці.

23.03.2015 року до господарського суду звернувся арбітражний керуючий ОСОБА_3 із заявою про затвердження оплати послуг за виконання повноважень ліквідатора ПП ОСОБА_1 за період з 14.09.2011 року по 31.10.2013 року в розмірі 56330грн., з вимогою стягнути з ПАТ АБ "Укргазбанк" 49570, 00 грн. пропорційно грошовим вимогам кредиторів у цій справі.

При цьому, заявник відмовився від вимог матеріального характеру до Новотроїцького відділення Генічеської об'єднаної ДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області, який є органом, що виступає від імені держави, та у разі неспроможності відповідних суб'єктів виконати обов'язок зі сплати податків, вимушений представляти інтереси держави у справах про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 31.03.2015 року (т.1 а.с.200-201) затверджено звіт ліквідатора, припинено підприємницьку діяльність фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, провадження у справі припинено, відмовлено у задоволенні заяви арбітражного керуючого ОСОБА_3 про затвердження розміру оплати його послуг та відшкодування витрат.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.05.2015 року ухвалу господарського суду Херсонської області від 31.03.2015 року у справі №5024/769/2011 залишено без змін, апеляційну скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_3 - без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.09.2015р. касаційну скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_3 задоволено частково, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.05.2015р. та ухвалу господарського суду Херсонської області від 31.03.2015р. у даній справі скасовано частково, справу №5024/769/2011 в частині відмови у задоволенні заяви арбітражного керуючого ОСОБА_3 про затвердження розміру оплати його послуг та відшкодування витрат направлено на новий розгляд до господарського суду Херсонської області, в іншій частині постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.05.2015р. та ухвалу господарського суду Херсонської області від 31.03.2015р. залишено без змін.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні заяви арбітражного керуючого ОСОБА_3 про затвердження розміру оплати його послуг та відшкодування витрат та направляючи в цій частині справу на новий розгляд, Вищий господарський суд України в постанові від 08.09.2015р. вказав на необхідність дослідження та надання належної правової оцінки доказам виконання дій арбітражним керуючим ОСОБА_3 у ліквідаційній процедурі боржника в якості ліквідатора ПП ОСОБА_1, які наявні у матеріалах справи, та встановлення наявності заперечень стосовно цих його дій, як ліквідатора у справі.

Статтею 111-12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що вказівки, які містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що заява арбітражного керуючого ОСОБА_3 про затвердження розміру оплати його послуг та відшкодування витрат задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За приписами ст.4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Провадження у справах про банкрутство регулюється Господарським процесуальним кодексом України у випадках, коли його норми безпосередньо визначають правила даного провадження (статті 2, 4-1, 12 та 15) або мають універсальний характер для будь-якої стадії судового процесу, або процесуальної дії (статті, вміщені в розділах I, V, VI, VII, XII, XIII), з урахуванням встановлених Законом особливостей.

З 19.01.2013 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" № 4212-VI від 22.12.2011 року.

Відповідно до п. 11 Розділу X "Прикінцеві та Перехідні положення" положення Закону про банкрутство (в редакції, чинній з 19.01.2013 року) застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Норми нової редакції Закону у справах про банкрутство відсутнього боржника не застосовуються, оскільки процедура банкрутства такого боржника цією редакцією Закону не передбачена. ( Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 28.03.2013 року №01-06/606/2013).

В даному випадку справа порушена в порядку ст.52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно частин 1, 2 ст. 52 Закону про банкрутство в разі, якщо громадянин - підприємець - боржник або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань.

В такому випадку провадження у справі про банкрутство здійснюється за спрощеною процедурою без публікації оголошення про порушення справи про банкрутство, без формування реєстру вимог кредиторів за наслідками проведеного публічного конкурсу, без утворення комітету кредиторів та з переходом в підготовчому засіданні суду до ліквідаційної процедури, визначеної з особливостями, передбаченими статтею 52 Закону.

Постановою господарського суду Херсонської області від 26.05.2011р. боржника приватного підприємця ОСОБА_1 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

За приписами статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідація - припинення діяльності суб'єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів шляхом продажу його майна.

Ухвалою господарського суду від 14.09.2011р. ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3

Відповідно до положень ст.1 Закону про банкрутство ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Повноваження ліквідатора визначено статтею 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Так відповідно до вказаної норми Закону ліквідатор з дня свого призначення, крім іншого, здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; заявляє в установленому порядку заперечення по заявлених до боржника вимогах поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство, і є неоплаченими; з підстав, передбачених частиною десятою статті 17 цього Закону, подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному органу з питань банкрутства інформацію для ведення єдиної бази даних щодо підприємств-банкрутів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

В п.60 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. №15 "Про судову практику в справах про банкрутство" зазначено, що відповідно до статті 3-1, частини першої статті 11, частин першої - третьої статті 17 та частини першої статті 24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" підставою для виконання арбітражним керуючим своїх обов'язків є ухвала суду про його призначення в процедурах розпорядження майном боржника, санації боржника та ліквідації банкрута.

Так ліквідатором банкрута в даній справі арбітражного керуючого ОСОБА_3 призначено ухвалою господарського суду Херсонської області від 14.09.2011р.

Ухвала господарського суду за ст. 4-5 Господарського процесуального кодексу України є судовим рішенням.

Згідно п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012 № 6, ухвали господарських судів набирають законної сили в день їх винесення, якщо інше не передбачено законом (зокрема, частинами п'ятою та шостою статті 122-11 ГПК).

Отже, ухвала суду про призначення ліквідатора банкрута в даній справі набрала законної сили 14.09.2011р., сторонами не оскаржена. Копія ухвали направлена сторонам, в тому числі ліквідатору ОСОБА_3, 15.09.2011р., про що свідчить відмітка канцелярії господарського суду Херсонської області (т.1 а.с.31 - зворот).

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону про банкрутство протягом п'ятнадцяти днів з дня призначення ліквідатора відповідні посадові особи банкрута зобов'язані передати бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору. У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків відповідні посадові особи банкрута несуть відповідальність відповідно до законів України.

Натомість, як слідує з матеріалів справи, фактично до виконання повноважень ліквідатора та вчинення дій по отриманню від боржника відповідної документації та інформації арбітражний керуючий ОСОБА_3 приступив лише через два з половиною місяці, направивши приватному підприємцю ОСОБА_1 лист-повідомлення від 25.11.2011р. з вимогою про передачу печаток, штампів, матеріальних цінностей, документів тощо (т.2 а.с.136).

Згідно поштового повідомлення (т.2 а.с.137) вказаний лист був отриманий боржником в той же день - 25.11.2011р., вимоги ліквідатора, викладені в ньому, виконані не були. Однак, повторно вимогу про передачу матеріальних цінностей та документації було вручено ліквідатором родичам боржника лише 15.09.2012р., тобто через рік після призначення ліквідатора в даній справі (т.2 а.с.155).

За приписами ч.5 статті 52 Закону про банкрутство ліквідатор письмово повідомляє про визнання господарським судом відсутнього боржника банкрутом усіх відомих йому кредиторів відсутнього боржника, які в місячний строк з дня одержання повідомлення можуть направити ліквідатору заяви з вимогами до банкрута.

Такі повідомлення були направлені кредиторам Управлінню Пенсійного фонду України в Новотроїцькому районі, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у Новотроїцькому районі, Херсонському обласному відділенню Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Новотроїцькому районному центру зайнятості, Херсонському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів лише 25.11.2011р., тобто через два з половиною місяці після призначення ліквідатора (т.2 а.с.138 - 142). При цьому період нарахування оплати послуг ліквідатора арбітражним керуючим ОСОБА_3 визначено починаючи з 14.09.2011р., тобто з дати винесення господарським судом ухвали про його призначення.

Як вже зазначалось, відповідно до приписів статті 25 Закону ліквідатор з дня свого призначення, крім іншого, приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; формує ліквідаційну масу; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно статті 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси.

Речі, визначені родовими ознаками, що належать банкруту на праві володіння або користування, включаються до складу ліквідаційної маси.

Майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Індивідуально визначені речі, що належать банкруту на підставі речових прав, крім права власності і повного господарського відання, не можуть бути включені до складу ліквідаційної маси.

Ліквідатор, виявивши частку, яка належить банкруту в спільному майні, з метою задоволення вимог кредиторів в установленому порядку порушує питання про виділення цієї частки.

Згідно із ч. 1 ст. 213 ГК України з метою врегулювання заборгованості неплатоспроможного боржника у процедурах, зазначених у статті 212 цього Кодексу, використовуються майнові активи, які належать йому на підставі речових та зобов'язальних прав, а також права інтелектуальної власності.

Відповідно до п. 90 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 15 "Про судову практику в справах про банкрутство" відповідно до частини першої статті 26 Закону всі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси. Проте цим визначенням обсяг ліквідаційної маси не обмежується, оскільки згідно з частиною першою статті 213 ГК у процедурах банкрутства використовуються майнові активи, які належать йому на підставі речових та зобов'язальних прав, а також права інтелектуальної власності. Права вимоги за зобов'язаннями та об'єкти права інтелектуальної власності можуть бути предметами цивільного обігу, а тому вони підлягають включенню до складу ліквідаційної маси і реалізації ліквідатором у порядку, встановленому Законом.

Отже, в ліквідаційній процедурі ліквідатор повинен не обмежуватись лише направленням запитів, а вживати й інших заходів щодо пошуку майна, що знаходиться у третіх осіб (виявлення та визнання недійсними угод боржника про відчуження майна, виявлення дебіторської заборгованості тощо). Таким чином, завданням ліквідатора є дійсний та належний пошук майна банкрута, а не лише констатація факту відсутності майна. У разі виявлення фактів незаконного відчуження майна ліквідатор повинен вжити заходів з повернення його до ліквідаційної маси.

Згідно статті 29 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" майно, на яке звертається стягнення у ліквідаційній процедурі, оцінюється арбітражним керуючим у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі продажу майна на аукціоні вартість майна, що визначається шляхом його оцінки, є початковою вартістю.

Відповідно до статті 30 Закону після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута.

В той же час, як слідує з матеріалів справи, звіту арбітражного керуючого ОСОБА_3 та підтверджено останнім в судовому засіданні, вжиті ним заходи по виявленню майнових активів боржника полягали лише у здійсненні 25.11.2011р. запиту до ДПІ у Новотроїцькому районі про надання відомостей про наявність розрахункових та інших рахунків банкрута в банківських установах (т.2 а.с.146) та отримання 18.09.2012р. (через рік після призначення ліквідатором) витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (т.2 а.с.157-158).

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що при зверненні до господарського суду Херсонської області з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство, ініціюючим кредитором ДПІ у Новотроїцькому районі до матеріалів заяви було долучено довідки МВ РЕР ДАІ м. Генічеськ Херсонської області від 29.03.2011р. №85/2-251 (т.1 а.с.13) та Генічеського міжміського бюро технічної інвентаризації від 31.03.2011р. №78 (т.1 а.с.14), відповідно до яких за боржником обліковується шість автомобілів та зареєстровано право власності на частину будинку в смт.Новотроїцьке по вул.Польова, 22.

Дані відомості були відомі арбітражному керуючому ОСОБА_3, оскільки останній посилався на вищенаведені довідки у своєму звіті 08.05.2012р. (т.1 а.с.37-51). Крім цього, з одержаного арбітражним керуючим витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (т.2 а.с.157-158) слідує, що на один з автомобілів, а саме: ВАЗ-21043, 2008 року випуску, номер державної реєстрації НОМЕР_2, було накладено обтяження на підставі договору застави (транспортних засобів) №639 від 03.04.2008р., укладеного між боржником та ХФ ВАТ АБ "Укргазбанк".

Проте, навіть будучи обізнаним про наявність зареєстрованого за боржником майна, частина якого перебувала у заставі банку, який згодом став кредитором в даній справі, ліквідатор не вжив жодних заходів щодо розшуку майна, встановлення його місцезнаходження, приймання майна до свого відома, забезпечення його збереження, інвентаризації майнових активів, формування ліквідаційної маси, оцінки майна та його подальшої реалізації.

Матеріали справи не містять доказів того, що ліквідатор банкрута ОСОБА_3 звертався до правоохоронних органів із відповідними заявами що стосується притягнення до відповідальності боржника за ухилення від виконання приписів Закону про банкрутство щодо передачі ліквідатору майнових активів, фінансових документів; вжиття заходів до розшуку майнових активів тощо.

Як слідує зі звіту ліквідатора від 20.09.2011р. (т.1 а.с.56), при особистій зустрічі арбітражного керуючого з боржником з'ясовано, що, мовою оригіналу: "Він відмовляється добровільно передати ліквідатору матеріальні цінності, у тому числі дозволити оглянути рухоме та нерухоме майно".

У своєму звіті від 10.12.2015р. (т.2 а.с.129-134) арбітражний керуючий ОСОБА_3 зазначає, що, мовою оригіналу: "Заява до правоохоронних органів стосовно розшуку транспортних засобів не направлялась у зв'язку з тим, що я вважав таке звернення на той час недоцільним" та посилається на те, що навіть звернення наступного ліквідатора арбітражного керуючого Галки Л.Б. правоохоронними органами були залишені без належного реагування.

Суд критично ставиться до таких тверджень арбітражного керуючого ОСОБА_3, оскільки в даному випадку судом не надається правова оцінка діям працівників органів внутрішніх справ, а досліджується питання щодо додержання арбітражним керуючим вимог чинного законодавства що стосується проведення ліквідаційної процедури боржника та повноти вчинення ліквідатором дій, обов'язковість яких передбачена приписами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Крім цього, як слідує зі звіту ліквідатора ОСОБА_3 від 06.03.2013р. (т.1 а.с.125), ним 15.09.2012р. було здійснено виїзд за місцезнаходженням боржника та зроблено висновок, що, мовою оригіналу: "оселя боржника має занедбаний стан та, фактично, не може розглядатись як об'єкт ліквідаційної маси". При цьому суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження таких висновків ліквідатора.

Також з вказаного звіту слідує, що при проведенні ліквідаційної процедури арбітражний керуючий дійшов висновку про те, що, мовою оригіналу: "Інвентаризація, оцінка та реалізація наявних майнових активів боржника призведе до затягування ліквідаційної процедури та суттєво не вплине на погашення боргових зобов'язань перед кредиторами, а лише приведе до непередбачуваних процедурою матеріальних втрат з боку ліквідатора".

В судовому засіданні арбітражним керуючим ОСОБА_3 було звернуто увагу суду на те, що при проведенні ліквідаційної процедури банкрута в порядку ст.52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачено створення комітету кредиторів, при цьому відповідно до ст.30 Закону порядок продажу майна боржника має бути погоджений комітетом кредиторів.

У зв'язку з чим, 22.02.2013р. ліквідатором було ініційовано проведення зборів кредиторів для визначення питання щодо подальшої процедури банкрутства, в тому числі що стосується продажу майна боржника, про що кредиторів було повідомлено листом №11/4876л (т.2 а.с.163). Проте, кредитори в призначений час явку своїх уповноважених представників на збори кредиторів не забезпечили, а тому питання щодо встановлення та погодження комітетом кредиторів порядку продажу майна боржника залишилось не вирішеним не з вини арбітражного керуючого.

Що стосується вищенаведеного, суд зауважує наступне.

По-перше, при наявності відомостей про зареєстроване за боржником майно питання щодо скликання зборів кредиторів та утворення комітету кредиторів було ініційовано арбітражним керуючим лише в лютому 2013 року, тобто через півтора року після призначення ліквідатора в даній справі, при цьому на вирішення зборів (комітету) кредиторів мало бути поставлено питання продажу майна без проведеної інвентаризації та сформованої ліквідаційної маси.

По-друге, Законом України № 4212-VI від 22.12.2011р. "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який набрав чинності 19.01.2013р., внесено зміни до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та викладено його в новій редакції.

Дана справа розглядалась господарським судом Херсонської області за нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції 1992 року.

Проте, пунктом 1-1 Розділу Х "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону України № 4212-VI від 22.12.2011р. визначено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, після 19.01.2013р. реалізація майна боржника в усіх без виключення справах про банкрутство відбувається за правилами нової редакції Закону про банкрутство. Одночасно це передбачає також і застосування інших положень Закону про банкрутство, які стосуються процедури реалізації майна боржника.

Отже, ліквідатор боржника за умови реалізації майнових активів останнього після 19.01.2013р. мав би застосовувати приписи нової редакції Закону, що не потребувало б погодження комітетом кредиторів порядку такої реалізації.

Таким чином суд констатує, що ліквідатором боржника на власний розсуд, без належного обґрунтування не було вжито заходів ліквідаційної процедури, передбачених нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Щодо тверджень арбітражного керуючого ОСОБА_3 про відсутність будь-яких зауважень та скарг на його дії як від суду так і від кредиторів, що, на його думку, свідчить про належне виконання ним своїх обов'язків, то, на думку суду, відсутність скарг або інших заперечень щодо діяльності арбітражного керуючого не є беззаперечним підтвердженням належного виконання останнім своїх повноважень.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Як слідує з матеріалів справи, строк ліквідаційної процедури та повноважень ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_3 в даній справі продовжувався ухвалами господарського суду Херсонської області від 10.05.2012р. (т.1 а.с.54), 16.10.2012р. (т.1 а.с.39), 31.01.2013р. (т.1 а.с.111) за клопотаннями ліквідатора боржника.

Всі клопотання ліквідатора про продовження строку ліквідаційної процедури були обґрунтовані наявністю зареєстрованого за боржником майна, необхідністю реалізації майнових активів, встановлення порядку їх реалізації (т.1 - а.с.36, 55, 100).

В поданих на вимогу суду звітах від 08.05.2012р., 20.09.2012р., 30.01.2012р. (т.1 - а.с.37-51, 56-63, 108) ліквідатором зазначалося, що ним вживаються заходи по встановленню майнових активів боржника.

В листі арбітражного керуючого ОСОБА_3 від 05.07.2012р. №05/2197л, адресованому боржнику приватному підприємцю ОСОБА_1 та господарському суду Херсонської області (т.2 а.с.153), йшлося про те, що, мовою оригіналу: "ліквідатором вжито заходів на проведення експертної оцінки майна, що належить ПП ОСОБА_1, для подальшої реалізації на відкритих торгах".

Проте, всі вищенаведені клопотання ліквідатора та листи мали суто декларативний характер, оскільки при поданні до суду звіту про проведену в ході ліквідаційної процедури роботу при розгляді питання про дострокове припинення повноважень арбітражного керуючого ОСОБА_3 (т.1 а.с.120-130), останнім не було подано до матеріалів справи відомостей про інвентаризацію майна, доказів вжиття заходів щодо його розшуку, відомостей про ліквідаційну масу та матеріалів експертної оцінки майнових активів.

Згідно зі ст. 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" надання послуг професійного (ліцензованого) арбітражного керуючого відбувається на платній основі.

Так згідно з абзацом 3 частини 4 ст. 3-1 Закону арбітражний керуючий має право, зокрема, отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 14 ст. 3-1 Закону про банкрутство оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, якщо інше не встановлено цим Законом, але не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство.

Разом з тим, відповідно до ч. 12 ст. 3-1 Закону, оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника.

Відповідно до абз.2 ч.з ст.52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі виявлення ліквідатором майна відсутнього боржника, визнаного банкрутом, сума виручки від продажу такого майна направляється на покриття витрат, пов'язаних з провадженням у справі про банкрутство.

Статтею 31 Закону визначено черговість задоволення вимог кредиторів. Так в першу чергу, крім іншого, задовольняються витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, у тому числі: витрати на оплату праці арбітражних керуючих (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

На думку суду, вирішення питання щодо оплати послуг ліквідатора безпосередньо пов'язано та є наслідком дослідження судом обставин правомірності здійснення ліквідаційної процедури, у т.ч. належного виконання ліквідатором покладених на нього Законом про банкрутство обов'язків.

Відповідно до ч. 6 ст. 3-1 Закону про банкрутство при реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий зобов'язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Отже, в даному випадку, при наявності відомостей про зареєстроване за боржником майно, до завершення ліквідаційної процедури у справі про банкрутство та завершення виконання обов'язків ліквідатора у справі, арбітражний керуючий ОСОБА_3 не був позбавлений можливості реалізації майна боржника, отримання додаткових коштів від такого продажу - з направленням цих коштів саме на покриття витрат з оплати послуг ліквідатора та його витрат у справі.

Однак протягом усього строку виконання повноважень ліквідатора банкрута, що загалом склало більше двох років, ліквідатор не вжив жодних ефективних та належних заходів з метою виконання своїх обов'язків щодо розшуку майна банкрута, звернення до правоохоронних органів, проведення інвентаризації майнових активів, формування ліквідаційної маси, реалізації майна, за рахунок якого можливо було здійснити в тому числі і оплату послуг ліквідатора, а лише констатував факт недоцільності вчинення таких дій.

Вищезазначені обставини беззаперечно свідчать про свідому бездіяльність ліквідатора та безпідставне затягування ліквідаційної процедури, що призвело до штучного збільшення пасиву боржника у тому числі у вигляді витрат на оплату послуг ліквідатора. Отже, у даному випадку неналежне виконання ліквідатором покладених на нього обов'язків є достатньою підставою для відмови в затвердженні оплати його послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 26.03.2014р. у справі №18/134/10.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви арбітражного керуючого ОСОБА_3 про затвердження оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого за рахунок пропорційного розподілу їх між кредиторами.

Питання щодо затвердження звіту про понесені витрати та відшкодування понесених в ліквідаційній процедурі арбітражним керуючим ОСОБА_3 витрат господарським судом не розглядалось, оскільки така вимога арбітражним керуючим не заявлялась.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.1, 3-1, 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.86 ГПК України, суд

у х в а л и в:

1. Заяву арбітражного керуючого ОСОБА_3 про затвердження оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого за рахунок пропорційного розподілу їх між кредиторами залишити без задоволення.

Суддя М.Б. Сулімовська

Повний текст ухвали складено

та підписано 29.12.2015р.