ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2015р. Справа № 914/3807/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут інформатики і управління», м. Львів

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Львівський інструментальний завод», м. Львів

про стягнення 83 758 грн. 93 коп.

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Юрків М.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, директор;

від відповідача: не зявився

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інститут інформатики і управління», м. Львів звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Львівський інструментальний завод», м. Львів про стягнення 83 758 грн. 93 коп.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду і ухвалою від 06.11.2015р. призначив розгляд справи на 23.11.2015 р. Розгляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалах суду.

Представнику розяснено права та обовязки, передбачені ст. 22 ГПК України, заяв про відвід суду не поступало.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем було укладено угоди на супроводження (передачу) науково-технічної продукції. Позивач свої зобовязання по цих договорах виконав в повному обємі, однак, відповідач свої зобовязання щодо оплати вартості робіт виконав частково, на дату звернення до суду заборгованість становила 53509грн. 36 коп. У звязку з порушенням строків оплати відповідачу нараховано пеню в сумі 27965 грн. 20 коп., 3% річних в сумі 2 284 грн. 37коп. Таким чином, просив стягнути з відповідача 83 758 грн. 93 коп. боргу та судові витрати.

21.12.2015 р. позивачем через канцелярію суду було подано заяву про відмову від позову в частині стягнення 27965 грн. 20 коп. пені.

Відповідач в судове засідання явку представника не забезпечив, проти позову не заперечив, доказів погашення заборгованості не надав, вимог ухвал суду не виконав, повідомлення про дату, час та місце розгляду справи надсилалися на адресу, вказану позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що згідно ст. 64 ГПК України є врученням належним чином.

У відповідності до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача та його відзиву на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника сторони, суд встановив наступне.

3 січня 2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут інформатики і управління» (виконавець) та Публічним акціонерним товариством «Львівський інструментальний завод» (замовник) було укладено угоду №2013/102 на супроводження (передачу) науково-технічної продукції (НТП).

За цим договором замовник (відповідач) доручає, а виконавець (позивач) приймає на себе виконання ДКР «Супроводження автоматизованих робочих місць (АРМ) спеціалістів ПАТ» (шифр ДКР «Супроводження-Інструмент-2013»).

Відповідно до умов угоди №2013/102 від 03.01.2013 р. позивач протягом 2013 року надав відповідачу послуги на суму 71 980 грн. 00 коп.

Згідно п. 2.11. угоди №2013/102 від 03.01.2013 р. оплата виконаних робіт проводиться на протязі 5 днів після підписання акту виконаних робіт.

2 січня 2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут інформатики і управління» (виконавець) та Публічним акціонерним товариством «Львівський інструментальний завод» (замовник) було укладено угоду №2014/102 на супроводження (передачу) науково-технічної продукції (НТП).

За цим договором замовник (відповідач) доручає, а виконавець (позивач) приймає на себе виконання ДКР «Супроводження автоматизованих робочих місць (АРМ) спеціалістів ПАТ» (шифр ДКР «Супроводження-Інструмент-2014»).

Відповідно до умов угоди №2014/102 від 02.01.2014 р. позивач протягом 2014 року надав відповідачу послуги на суму 43 820 грн. 00 коп.

Згідно п. 2.10. угоди №2014/102 від 02.01.2014 р. оплата виконаних робіт проводиться на протязі 5 днів після підписання акту виконаних робіт.

31 грудня 2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут інформатики і управління» (виконавець) та Публічним акціонерним товариством «Львівський інструментальний завод» (замовник) було укладено угоду №2015/102 на супроводження (передачу) науково-технічної продукції (НТП).

За цим договором замовник (відповідач) доручає, а виконавець (позивач) приймає на себе виконання ДКР «Супроводження автоматизованих робочих місць (АРМ) спеціалістів ПАТ» (шифр ДКР «Супроводження-Інструмент-2015»).

Відповідно до умов угоди №2015/102 від 31.12.2014 р. позивач у 2015 році надав відповідачу послуги на суму 24 745 грн. 00 коп.

Згідно п. 2.10. угоди №2015/102 від 31.12.2014 р. оплата виконаних робіт проводиться на протязі 5 днів після підписання акту виконаних робіт.

У звязку з неналежним виконанням відповідачами своїх обовязків щодо оплати вартості послуг по договорах, позивач просив суд стягнути з відповідача 53509грн. 36 коп. основного боргу (по угоді №2013/102 від 03.01.2013 р. 24340грн. 00 коп., по угоді №2014/102 від 02.01.2014 р. 11445грн. 00 коп., по угоді №2015/102 від 31.12.2014 р. 17724 грн. 36 коп.), 27965грн. 20коп. пені, 2284грн. 37 коп. 3% річних.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

У заяві про відмову від позову в частині стягнення 27965 грн. 20 коп. пені позивач вказав на повну сплату відповідачем основного боргу, на підтвердження чого долучив відповідні документи. З долучених до вказаної заяви документів вбачається, що відповідач сплатив 25865 грн. 00 коп. боргу до порушення провадження у справі (до 06.11.2015 р.), решта боргу у сумі 27644грн. 36 коп. була сплачена відповідачем протягом розгляду справи у суді.

Відповідно до п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Таким чином, вимога позивача в частині стягнення основного боргу у розмірі 25 865 грн. 00 коп. є безпідставною та до задоволення не підлягає.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» господарський суд припиняє провадження у справі у звязку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у звязку з цим не залишилося неврегульованих питань.

За таких обставин, суд вважає за необхідне припинити провадження у справі в частині стягнення 27644 грн. 36 коп. боргу у звязку з відсутністю предмету спору в цій частині відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до п. 5.2. угод, у випадку затримання оплати виконаних робіт замовник виплачує виконавцю пеню з простроченої суми у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

З урахуванням вищевказаних вимог, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення 27965 грн. 20 коп. пені.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України до прийняття рішення по справі позивач вправі відмовитись від позову.

Згідно з ч. 6 ст. 22 ГПК України господарський суд не приймає відмови від позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Частиною 4 ст. 78 ГПК України встановлено, що про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Виходячи із обставин, наведених позивачем у заяві, суд прийшов до висновку, що відмова позивача від позову в частині стягнення пені не суперечить законодавству і не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси. Заяву про відмову від позову підписано керівником позивача, підпис скріплений печаткою.

З огляду на наведене, матеріали справи, керуючись ст. 78 ГПК України, суд вважає за доцільне прийняти відмову позивача від позову в частині стягнення з відповідача 27965 грн. 20 коп. пені та припинити провадження у цій частині, з наслідками, встановленими при припиненні провадження у справі - повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З врахуванням цих положень позивачем правомірно нараховано 3% річних в розмірі 2 284 грн. 37 коп.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами, а загальна сума заборгованості, яка підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення частково, складає 2 284 грн. 37 коп. 3% річних. У задоволенні позову в частині стягнення 25865грн. 00 коп. основного боргу слід відмовити у звязку з безпідставністю. В частині стягнення 27644 грн. 36 коп. основного боргу та 27965 грн. 20 коп. пені провадження слід припинити.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст.49 ГПК України необхідно покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 11, 215, 216, 509, 526, 530, 546, 547, 549, 599, 612, 625, 626 ЦК України, ст. 193 ГК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Львівський інструментальний завод», м. Львів, вул. Замарстинівська, 170 (ідентифікаційний код 00222290) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут інформатики і управління», м. Львів, вул. Стороженка, 12 (ідентифікаційний код 32262669) 2 284 грн. 37 коп. 3% річних, 448 грн. 90 коп. судового збору.

3. В частині стягнення 25865 грн. 00 коп. основного боргу відмовити.

4. В частині стягнення 27644 грн. 36 коп. основного боргу та 27965грн. 20 коп. пені провадження припинити.

5. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

В судовому засіданні 21.12.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 28.12.2015 р.

Суддя Мазовіта А.Б.