РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2015Справа №910/10337/13

За позовом підприємства зі 100% іноземною інвестицією «УРСА»

до товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «Ізобуд»

про стягнення 433 648,48 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 30.07.2014);

від відповідача - не зявився;

ВСТАНОВИВ:

31.05.2013 підприємство зі 100% іноземною інвестицією «УРСА» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «Ізобуд» про стягнення 248 351,18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем своїх зобов'язань, які випливають з договору поставки № URSA-2010/09 від 04.10.2010 щодо своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.06.2013 суддею Бондаренко Г.П. порушено провадження по справі №910/10337/13, розгляд справи призначено на 25.06.2013.

Представником відповідача до початку розгляду справи по суті подано клопотання про зупинення провадження у справі, відповідно до якого відповідач просить суд зупинити провадження у справі до вирішення повязаної, на його думку, справи №910/11495/13 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «Ізобуд» до Підприємства зі 100 % іноземною інвестицією «УРСА» про визнання недійсним договору поставки № URSA-2010/09 від 04.10.2010 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2013 судом відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, у звязку з тим, що матеріали справи № 910/11495/13 достатні для вирішення справи по суті, містять копію договору поставки №URSA-2010/09 від 04.10.2010, копії видаткових накладних, що підтверджують поставку позивачем відповідачу товару, на яких наявні штампи/печатки та підписи відповідальних за господарську операцію осіб, відповідно господарський суд в рамках провадження №910/11495/13 не позбавлений можливості самостійно встановити обставини справи щодо дійсності/недійсності договору поставки № URSA-2010/09 від 04.10.2010, в судовому засіданні оголошено перерву до 23.07.2013 в порядку ст. 77 ГПК України.

Письмовим відзивом від 22.07.2013 на позовну заяву ТОВ «ТК «Ізобуд» заперечив проти задоволення позовних вимог та просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на відсутність документального підтвердження факту здійснення позивачем поставки партій товару на умовах договору поставки №URSA-2010/09 від 04.10.2010, оскільки виписані позивачем видаткові накладні: № від 14.08.2012, № від 24.09.2012, № від 29.09.2012, № від 29.09.2012, № від 29.09.2012, № від 29.09.2012 не містять підпису уповноваженої особи про їх отримання і печатки відповідача, а також підприємство не видавало довіреностей на отримання вказаного товару іншим особам, а тому вказані видаткові накладні не відповідають чинному законодавству щодо первинних бухгалтерських документів і не можуть бути доказами того, що товар був отриманий відповідачем.

В судовому засіданні 23.07.2013, судом оголошувалась перерва до 30.07.2013.

Розпорядженням голови господарського суду міста Києва від 30.07.2013 у звязку із перебуванням судді Бондаренко Г.П. на лікарняному, справу №910/10337/13 передано для розгляду судді Босому В.П.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.07.2013 суддею Босим В.П. прийнято справу №910/10337/13 до свого провадження та призначено до розгляду на 15.08.2013.

Розпорядженням голови господарського суду міста Києва від 31.07.2013 справу №910/10337/13 передано для розгляду судді Бондаренко Г.П. у звязку із її виходом з лікарняного.

15.08.2013 через загальний відділ канцелярії господарського суду м. Києва від позивача надійшли додаткові докази по справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.08.2013 в судовому засіданні оголошено перерву до 01.10.2013.

25.09.2013 через загальний відділ канцелярії господарського суду м. Києва від позивача надійшли додаткові докази по справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.10.2013 у звязку із неявкою представника відповідача розгляд справи було відкладено на 15.10.2013.

Розпорядженням в.о. голови господарського суду міста Києва від 15.10.2013 у звязку із перебуванням судді Бондаренко Г.П. у відрядженні справу №910/10337/13 передано для розгляду судді Балацу С.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.10.2013 р. суддею Балацом С.В. прийнято справу №910/10337/13 до свого провадження та призначено до її розгляду на 26.11.2013.

Розпорядженням голови господарського суду міста Києва від 21.10.2015. справу №910/10337/13 передано для розгляду судді Бондаренко Г.П. у звязку із її виходом з відрядження.

В судовому засіданні 26.11.2013 судом оголошувалась перерва до 02.12.2013.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.12.2013 на підставі ст. 41 Господарського процесуального кодексу України по справі №910/10337/13 призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Київське бюро судових експертиз та досліджень «Константа», провадження по справі зупинено до надання висновків призначеної у справі експертизи.

05.05.2015 до канцелярії суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Київське бюро судових експертиз та досліджень «Константа» надійшов висновок судової економічної експертизи по справі №910/10337/13.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 05.05.2015 звязку із припиненням повноважень щодо здійснення правосуддя у судді Бондаренко Г.П. було призначено повторний автоматичний розподіл справи №910/10337/13.

05.05.2015 в результаті повторного автоматичного розподілу справ у господарському суді міста Києва справу №910/10337/13 передано для розгляду судді Демидову В.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.07.2015 суддею Демидовим В.О. прийнято справу №910/10337/13 до свого провадження, поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи на 20.08.2015.

19.08.2015 представником позивача через загальний відділ суду було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно із змістом якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 433 648,48 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.08.2015 прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог та у звязку із необхідністю витребування додаткових доказів, розгляд справи було відкладено на 15.09.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.09.2015 справу №910/10337/13 надіслано за підсудністю до господарського суду Донецької області.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.10.2015 ухвалу господарського суду міста Києва від 15.09.2015 скасовано, а матеріали справи №910/10337/13 повернуто на розгляд до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.11.2015 розгляд справи призначено на 10.12.2015.

30.11.2015 представником позивача через загальний відділ суду було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно із змістом якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 433 648,48 грн., з якої: основна заборгованість у розмірі 225 822,10 грн., пеня у розмірі 19 403,71 грн., 3% річних у розмірі 19 099,09 грн. та інфляційні втрати у розмірі 169 323,58 грн.

Дослідивши вказану заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, суд дійшов висновку, що вона є лише конкретизацією (шляхом визначення конкретних сум, які підлягають стягненню з відповідача за кожною вимогою окремо) позовних вимог, викладених в заяві про збільшення позовних вимог від 19.08.2015 (прийнята судом до розгляду 20.08.2015) і по суті не змінює загального розміру вимог, з якими Підприємство зі 100% іноземною інвестицією «УРСА» звернулось до суду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.12.2015 у звязку із неявкою представника відповідача та невиконанням ним вимог ухвали суду від 11.11.2015, а також необхідністю витребування доказів у справі, розгляд справи було відкладено на 24.12.2015.

В судове засідання 24.12.2015 зявився представник позивача, надав пояснення по суті справи.

Представник відповідача у судове засідання 24.12.2015 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, письмового відзиву на позов не надав, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

При цьому, відповідно до п. 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 24.12.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

04.10.2010 між товариством з обмеженою відповідальністю «ТК «Ізобуд» (покупцем), в особі директора ОСОБА_2, та підприємством зі 100% іноземною інвестицією «УРСА» (постачальником), в особі комерційного директора ОСОБА_3, було укладено договір поставки № URSA-2010/09, відповідно до п. 2 якого постачальник зобов'язується поставити у строк та на умовах, визначених даним Договором, товари, найменування, кількість, якість, строк поставки яких визначається в специфікаціях, що є Додатками та невід'ємною частиною Договору (далі - товари). Покупець зобов'язується прийняти товари та оплатити їх.

Відповідно до п. 3.2 договору ціни на товари, встановлені у цьому договорі, є цінами, вказаними в Прайс-Листах: на скловату у додатку № 1 та на XPS продукцію у додатку №2, які є невідємними частинами даного договору та підписуються сторонами протягом двох днів з моменту підтвердження замовлення, наданого у письмовій формі.

Пунктом 3.3 договору сторони погодили, що оплата товарів здійснюється протягом 30 днів з дати виставлення рахунку.

За затримку у здійсненні платежу нараховується пеня у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день затримки (п. 3.4 договору).

Згідно з п. п. 4.1, 4.2.1 договору специфікація, кількість товару, дати та періоди поставки, загальна ціна товару встановлюються в додатку № 3 до даного договору. Моментом прийняття товару покупцем від постачальника вважається дата отримання товару на складі постачальника (якщо покупець самостійно чи через призначеного ним перевізника приймає та перевозить товар) чи дата отримання від уповноваженого представника постачальника чи представника перевізника на складі покупця. При цьому прийняття підтверджується документально, а саме: підписами уповноважених сторонами осіб у товарно-розпорядчих документах (розхідних накладних), а також наданням покупцем довіреностей на отримання товару, оформлених згідно вимог «Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернених і використаних довіреностей на отримання цінностей».

Відповідно до п. 15.1 договір набуває чинності з моменту підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Додатками №2/6, №4, №5, №6 та №7 до договору сторони погодили ціни, вказані в Прайс-Листах на XPS продукцію, а також можливі знижки від чистої ціни, зазначеної в рахунках постачальника, умови квартального і річного перегляду цін у бік зменшення.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу партії товарів на загальну суму 226 822,10 грн., що підтверджується видатковими накладними № від 14.08.2012 на 20 156,96 грн., № від 24.09.2012 на 53 356,64 грн., № від 29.09.2012 на 53 356,64 грн. № від 29.09.2012 на 52 817,86 грн., № від 29.09.2012 на 32 014,00 грн., № від 29.09.2012 на 15 120,00 грн., рахунком-фактурою ПП «УРСА» № від 19.09.2012, товарно-транспортними накладними та податковими накладними, наявними в матеріалах справи.

Відповідач частково погасив заборгованість за партію товару за видатковою накладною № НОМЕР_1 від 14.08.2012 в сумі 1000 грн 23.10.2012, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача.

Крім того матеріали справи місять гарантійний лист комерційного директора ТОВ «ТК «Ізобуд», яким відповідач гарантує позивачу провести оплату за № від 14.08.2012 на суму 20 156,96 грн.

Згідно з висновком № SE/02/1404-03 судової економічної експертизи у господарській справі №910/10337/13, складеним 10.11.2014 товариством з обмеженою відповідальністю «Київське бюро судових експертиз та досліджень «КОНСТАНТА» на виконання вимог ухвали господарського суду м. Києва від 02.12.2013, відповідно до результатів проведеного дослідження, згідно із даними первинних документів, а саме: видаткових накладних ПП «УРСА»; банківських виписок із поточного рахунку ПП «УРСА» та інш., станом на 31.05.2013 документально підтверджується дебіторська заборгованість ТОВ «ТК «Ізобуд» за поставлені ПП «УРСА» згідно договору поставки №URSA-2010/09 від 04.10.2010 партії XPS-продукції у розмірі 225 822,10 грн., у тому числі ПДВ 37 637,01 грн.

Таким чином, оскільки поставлений позивачем товар відповідач в повному обсязі не оплатив, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 433 648,48 грн., з якої: основна заборгованість у розмірі 225 822,10 грн., пеня у розмірі 19 403,71 грн., 3% річних у розмірі 19 099,09 грн. та інфляційні втрати у розмірі 169 323,58 грн.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Спір між сторонами виник у зв'язку з простроченням виконання відповідачем зобов'язань з оплати одержаного за договором поставки №URSA-2010/09 від 04.10.2010 товару.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами та висновком №SE/02/1404-03 судової економічної експертизи у господарській справі №910/10337/13, складеним 10.11.2014 товариством з обмеженою відповідальністю «Київське бюро судових експертиз та досліджень «КОНСТАНТА», підтверджено, а відповідачем не спростовано факт поставки обумовленого договором товару за вказаними вище видатковими накладними на загальну суму 226 822,10 грн., а також наявність заборгованості відповідача за поставлений товар у розмірі 225 822,10 грн. (з урахуванням часткової оплати заборгованості за партію товару за видатковою накладною № від 14.08.2012 в сумі 1000 грн. 23.10.2012).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансовий облік в Україні» від 16.07.1999, зі змінами та доповненнями, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Підписана видаткова накладна є належним доказом отримання товару контрагентом (тобто певної дії), а прийняття юридичною особою товару за видатковими накладними та часткова сплата свідчать про схвалення юридичною особою дій свого представника.

При цьому бланк видаткової накладної не затверджений жодним нормативно-правовим документом діючого законодавства України, внаслідок чого, бланк видаткової накладної може бути довільної форми. Разом з тим, необхідно зазначити, що на видаткових накладних ПП «УРСА» №№, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 та НОМЕР_6, особистий підпис особи про отримання ТОВ «ТК «Ізобут» товару від позивача засвідчений штампом «Для видаткових накладних, на якому зазначені назва підприємства - ТОВ «ТК «Ізобут», ідентифікаційний код 36516428 та адреса підприємства: 02160, м. Київ, Харківське шосе, 2-а, кв. 99.

Вказана обставина підтверджується і висновком №SE/02/1404-03 судової економічної експертизи у господарській справі №910/10337/13, складеним 10.11.2014 товариством з обмеженою відповідальністю «Київське бюро судових експертиз та досліджень «КОНСТАНТА».

З огляду на зазначене доводи відповідача щодо невідповідності вказаних видаткових накладних чинному законодавству щодо первинних бухгалтерських документів є необґрунтованими та безпідставними.

Крім того часткове погашення заборгованості за партію товару за видатковою накладною № від 14.08.2012 в сумі 1000 грн. та гарантійний лист комерційного директора ТОВ «ТК «Ізобуд» свідчать про виконання позивачем умов договору та їх схвалення відповідачем.

Таким чином матеріалами справи підтверджено, що заборгованість відповідача за поставлений товар складає 225 822,10 грн., у звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За прострочення оплати за кожною з вказаних вище накладних позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у загальному розмірі 19 403,71 грн., інфляційні нарахування на суму заборгованості у розмірі 169 323,58 грн. та 3% річних у розмірі 19 099,09 грн.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 3.4 договору сторони погодили, що за затримку у здійсненні платежу нараховується пеня у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день затримки.

З перевіреного судом наданого позивачем розрахунку суми пені вбачається, що ним було невірно визначено початок періоду нарахування пені на суму заборгованості. За розрахунками суду з відповідача належить стягнути на користь позивача суму пені в розмірі 16 537,67 грн., у зв'язку із чим дана вимога підлягає частковому задоволенню, в іншій частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 2 866,04 грн. слід відмовити.

Крім того з положень ст. 625 Цивільного кодексу України випливає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Перевіривши надані позивачем розрахунки сум інфляційних нарахувань та 3% річних, суд дійшов висновку, що розрахунки є обґрунтованими, а тому вказані суми нарахувань підлягають стягненню з відповідача у заявленому позивачем розмірі.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з віднесенням на сторони згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрат зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-85, 116-118 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «Ізобуд» (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Котовського, буд. 75, код 36516428) на користь підприємства зі 100% іноземною інвестицією «УРСА» (04073, м. Київ, проспект Московський, буд. 20-Б, код 32776560) суму основної заборгованості у розмірі 225 822 (двісті двадцять пять тисяч вісімсот двадцять дві) грн. 10 коп., 16 537 (шістнадцять тисяч пятсот тридцять сім) грн. 67 коп. пені, 169 323 (сто шістдесят девять тисяч триста двадцять три) грн. 58 коп. інфляційних нарахувань, 19 099 (девятнадцять тисяч девяносто девять) 09 коп. 3% річних від простроченої суми та судовий збір в сумі 8 615 (вісім тисяч шістсот пятнадцять) грн. 64 коп. Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складене та підписане 28.12.2015.

Суддя В.О. Демидов