ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2015 р. Справа № 27/55

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Гриців В.М., суддів Кордюк Г.Т., Хабіб М.І.

при секретарі судового засідання Швець О.В.

з участю представника скаржника ОСОБА_1

у відкритому судовому засіданні розглянув апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління ДФС у Львівській області на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11 листопада 2015 року по справі №27/55 про банкрутство ОСОБА_2 українсько-німецького підприємства «Тристалко» у формі товариства з обмеженою відповідальністю

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Львівської області (суддя Чорній Л.З.) ухвалою від 11 листопада 2015 року відмовив Державній податковій інспекції у Жовківському районі Головного управління ДФС у Львівській області у задоволенні заяви про розірвання мирової угоди, укладеної у справі №27/55 про банкрутство ОСОБА_2 українсько-німецького підприємства «Тристалко» у формі товариства з обмеженою відповідальністю.

В апеляційній скарзі Державна податкова інспекція у Жовківському районі Головного управління ДФС у Львівській області зазначає про порушення господарським судом Львівської області норм матеріального і процесуального права, зокрема ст. 39 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, чинній до 19 січня 2013 року, ст. 82 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в новій редакції, чинній з 19 січня 2013 року. Просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 11 листопада 2015 року по справі №27/55 про банкрутство ОСОБА_2 українсько-німецького підприємства у формі ТзОВ «Тристалко», прийняти постанову, якою задоволити заяву ДПІ у Жовківському районі Головного управління ДФС у Львівській області, справу передати для продовження розгляду господарському суду Львівської області.

Про розгляд справи учасникам провадження у справі повідомлено належним чином.

У судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав і навів доводи, аналогічні тим, що викладені в апеляційній скарзі. Представники кредитора, боржника і арбітражний керуючий ОСОБА_3 просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, вважають таку законною і обґрунтованою. Суд оголосив перерву на 21 грудня 2015 року.

Відповідно до вимог ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

За змістом ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Львівський апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління ДФС у Львівській області, матеріали справи, заслухав пояснення представників кредиторів, боржника та арбітражного керуючого ОСОБА_3 і вважає, що ухвалу господарського суду Львівської області від 11 листопада 2015 року у справі №27/55 слід залишити без змін із наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи провадження у справі про банкрутство ОСОБА_2 українсько-німецького підприємства «Тристалко» у формі товариства з обмеженою відповідальністю порушене 03 квітня 2008 року.

Господарський суд Львівської області ухвалою від 27 вересня 2009 року затвердив реєстр вимог кредиторів ОСОБА_2 українсько-німецького підприємства «Тристалко» у формі товариства з обмеженою відповідальністю на загальну суму 9000345,45 грн. (у тому числі вимоги ДПІ у Жовківському р-ні в сумі 999618,55 грн.) та вказав, що вимоги кредиторів, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і не заявлені протягом тридцяти днів від дня опублікування в газеті «Голос України» № 40 (4790) від 05.03.2010р. оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство або заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, вважати погашеними.

Надалі суд першої інстанції ухвалою від 21 травня 2013 року затвердив мирову угоду, укладену у справі №27/55 про банкрутство ОСОБА_2 українсько-німецького підприємства «Тристалко» у формі товариства з обмеженою відповідальністю. За умовами мирової угоди вимоги третьої черги -ДПІ у Жовківському р-ні Головного управління Міндоходів у Львівській області, повинні погашатися за графіком, який є невід'ємною частиною мирової угоди, протягом одного року рівними частинами (83 278,31 грн.) щомісячно (п. 1.2 мирової угоди). Пунктом 1.3 мирової угоди усі погашення вимог 4-6 черг кредиторів відстрочуються до 01 червня 2014 року шляхом підписання договорів реструктуризації кредиторської заборгованості. Грошові вимоги ДПІ у Жовківському р-ні Головного управління Міндоходів у Львівській області у сумі 999339,09 грн. повинні бути погашеними до 30 квітня 2014 року.

У серпні 2015 року Державна податкова інспекція у Жовківському районі Головного управління ДФС у Львівській області звернулась до господарського суду Львівської області із заявою розірвати мирову угоду від 21 травня 2013 року у справі №27/55 про банкрутство ОСОБА_2 українсько-німецького підприємства «Тристалко» у формі товариства з обмеженою відповідальністю. Заява мотивована тим, що за умовами мирової угоди заборгованість боржника перед ДПІ у Жовківському р-ні ГУ Міндоходів у Львівській області у сумі 999339,69 грн. розстрочена на один рік та підлягала погашення щомісячно у рівних частках відповідно до графіку погашення - у період з 01 травня 2013 року до 30 квітня 2014 року. Боржник сплатив лише 332 524,56 грн. з порушенням графіку погашення. Несплаченою залишилась сума 666815,13 грн. Тому ДПІ у Жовківському районі Головного управління Міндоходів у Львівській області просить суд розірвати мирову угоду затверджену ухвалою суду від 21.05.2013р. з підстав невиконання боржником її умов.

Суд першої інстанції 25 серпня 2015 року прийняв заяву і призначив її розгляд у судовому засіданні, про що повідомив учасникам у справі про банкрутство.

Господарський суд Львівської області ухвалою від 11 листопада 2015 року відмовив у розірванні мирової угоди, укладеної у справі №27/55 про банкрутство ОСОБА_2 українсько-німецького підприємства у формі ТзОВ «Тристалко» з тих підстав, що загальна сума усіх зобов'язань боржника перед кредиторами на день затвердження мирової угоди становив 9000345,45 грн., з яких сума вимог ДПІ у Жовківському районі Львівської області становила 999 618,55 грн. менше третини загального розміру усіх вимог кредиторів. У силу ст. 39 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, чинній до 19 січня 2013 року єдиною підставою для розірвання мирової угоди є невиконання боржником умов мирової угоди щодо не менш як третини вимог кредиторів. Відтак право ініціювати розірвання мирової угоди мають кредитори, що володіють не менш ніж третиною від загального розміру грошових вимог кредиторів до боржника.

Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого господарського суду відповідають фактичним обставинам справи і приписам закону.

Конституцією України (стаття 19) встановлено обовязок органів державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За приписами ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

З 19 січня 2013 року набув чинності Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у новій редакції Закону України від 22 грудня 2011 року № 4212-УІ з наступними змінами і доповненнями.

Згідно з п. 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 22 грудня 2011 року N4212-VI положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено після набрання чинності цим Законом.

З урахуванням дати порушення провадження у справі №27/55 про банкрутство ОСОБА_2 українсько-німецького підприємства «Тристалко» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (03 квітня 2008 року) та предмету розгляду (мирова угода) застосуванню підлягають положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, чинній до 19 січня 2013 року (далі - Закон про банкрутство).

Відповідно до приписів ст. 35 Закону про банкрутство мирова угода може бути розірвана за рішенням господарського суду у разі: невиконання боржником умов мирової угоди щодо не менш як третини вимог кредиторів.

У матеріалах справи відсутні й суду не надані докази погашення вимог четвертої-шостої черг згідно означеної мирової угоди. За поясненнями боржника погашення решти вимог кредиторів за мировою угодою не здійснювалося. Не погашеними є вимоги кредиторів згідно мирової угоди на загальну суму 8472950,79 грн.

Згідно з випискою Філії ОУ АТ «Ощадбанк» від 08 жовтня 2015 року по поточному рахунку №3253 боржник погасив вимоги кредитора третьої черги ДПІ у Жовківському р-ні ГУ ДФС у Львівській області частково у сумі 497394,63 грн. Цієї обставини апелянт не спростовує і не заперечує. Відтак залишок непогашеної згідно мирової угоди заборгованості перед ДПІ у Жовківському районі становить 502223,92 грн., в т.ч. 501945,06 грн. третя черга, 278,86 грн. шоста черга.

З урахуванням вищенаведеного суд констатує, що у силу закону мирова угода може бути розірвана судому разі невиконання боржником умов мирової угоди щодо не менш як третини вимог кредиторів. Заяву про розірвання затвердженої у справі мирової угоди подав кредитор (ДПІ у Жовківському р-ні Головного управління ДФС у Львівській області), вимоги якого згідно мирової угоди становили 999618,55 грн., тобто менше третини загального розміру визнаних судом усіх вимог кредиторів (9000345,45 грн.). Відтак невиконання боржником умов мирової угоди щодо вимог такого кредитора не надає йому права самостійно ініціювати процедуру розірвання мирової угоди, укладеної у провадженні справи про банкрутство.

Отже ухвала Господарського суду Львівської області від 11 листопада 2015 року по справі №27/55 про банкрутство ОСОБА_2 українсько-німецького підприємства «Тристалко» у формі товариства з обмеженою відповідальністю прийнята з дотриманням приписів закону та з урахуванням фактичних обставин справи. Доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують.

Щодо судового збору.

Суд апеляційної інстанції відстрочив ДПІ у Жовківському районі Головного управління ДФС у Львівській області сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11 листопада 2015 року по справі №27/55 до 17 грудня 2015 року, розгляд справи призначив на 17 грудня 2015 року. У судовому засіданні 17 грудня 2015 року оголошена перерва на 21 грудня 2015 року для виконання вимог суду.

У судовому засіданні 21 грудня 2015 року представник апелянта повідомив про неможливість сплати судового збору з причини відсутності фінансування, на підтвердження чого додав копії довідки про асигнування станом на 01 грудня 2015 року та службової записки від 07 грудня 2015 року.

За визначенням ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За змістом п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N7 «Про деякі питання практики застосування розділу УІ Господарського процесуального кодексу України» (з наступними змінами і доповненнями) єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру або звільнення від сплати, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати. У разі коли господарським судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до прийняття рішення зі справи сплачено не було, а останнє прийнято на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у доход Державного бюджету України.

Як вказано в інформаційному листі Вищого господарського суду України від 12 листопада 2015 року за №01-06/2093/15, питання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з питань майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами того факту, що її (сторони) майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

З урахуванням вищевикладених фактичних обставин справи і приписів закону суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу господарського суду Львівської області від 11 листопада 2015 року у справі №27/55 слід залишити без змін, апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління ДФС у Львівській області без задоволення.

В порядку ст. 49 ГПК України суд стягує з державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління ДФС у Львівській області в доход Державного бюджету України 1218,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

За змістом ст. 103 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право серед іншого залишити без змін рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 8 Закону України «Про відновлдення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у касаційному порядку можуть бути оскаржені постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду таких судових рішень: ухвали про порушення справи про банкрутство, ухвали про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про звільнення (усунення, припинення повноважень) арбітражного керуючого, ухвали про перехід до наступної судової процедури, ухвали про затвердження плану санації, ухвали про припинення провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 11 листопада 2015 року у справі №27/55 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління ДФС у Львівській області без задоволення.

Стягнути з державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління ДФС у Львівській області () в дохід Державного бюджету України (Банк: ГУ ДКСУ у Львівській області; МФО: 825014; Отримувач: УДКСУ у Личаківському районі м. Львова; ; Рахунок: 2006; Код класифікації доходів бюджету: 22030001) 1218,00 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя Гриців В.М.

суддя Кордюк Г.Т.

суддя Хабіб М.І.