РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2015Справа №910/29015/15

За позовомБучанської виправної колонії Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (№ 85)
ДоСпасо-Преображенської релігійної громади у Печерському районі м. Києва Української православної церкви
Простягнення 8 137,90 грн.

Суддя Домнічева І.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: не зявились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Бучанська виправна колонія Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (№ 85), позивач у справі, звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Спасо-Преображенської релігійної громади у Печерському районі м. Києва Української православної церкви, відповідач у справі, про стягнення 8 137,90 грн.

Ухвалою від 13.11.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 24.11.2015 р.

Ухвалою від 24.11.2015 р. розгляд справи було відкладено на 15.12.2015 р.

Представники відповідача в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Жодних заяв чи клопотань від відповідача до суду не надійшло.

За змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду (пункт 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

За таких обставин, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 15.12.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При розгляді матеріалів справи встановлено, наступне.

19.11.2007 р. між сторонами у справі було укладено договір № 35 на надання послуг по зберіганню.

Вартість послуг була встановлена сторонами у договірний спосіб у сумі 1 416,30 грн., що підтверджується протоколом погодження вартості послуг.

Відповідно до п. 3.2. договору, плата за зберігання перераховується на розрахунковий рахунок позивача щомісячно, не пізніше 5 числа наступного за звітним.

Пунктом 7.1. договору передбачена пролонгація договору за відсутності заяви однієї із сторін договору про розірвання.

Як вбачається, даний договір було розірвано 30.06.2013 р. на вимогу позивача, у звязку з прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 р. № 1228, якою установам виконання покарань було заборонено надавати послуги зберігання.

Матеріали справи свідчать про те, що на момент розірвання договору за відповідачем рахувалась заборгованість за послуги зберігання майна за період січень-червень 2012 року в сумі 9 137,90 грн.

Зазначена сума заборгованості підтверджується рахунками-фактурами та актами звірки розрахунків, укладеними та підписані представниками сторін.

23.04.2013 р. відповідач сплатив в рахунок погашення заборгованості 1 000,00 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером № 134, чим зменшив суму заборгованості до 8 137,90 грн.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин, вимоги позивача обґрунтовані, відповідачем не спростовані та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 49, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Спасо-Преображенської релігійної громади у Печерському районі м. Києва Української православної церкви (м. Київ, вул. січневого повстання, 3, кв. 80; ) на користь Бучанської виправної колонії Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (№ 85) (Київська обл., смт. Гостомель, вул. Мирна, 3; ) 8 137 (вісім тисяч сто тридцять сім) грн. 90 коп. основного боргу та 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Повернути Бучанській виправній колонії Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (№ 85) (Київська обл., смт. Гостомель, вул. Мирна, 3; ) надмірно сплачений судовий збір 160 (сто шістдесят) грн. 00 коп., перерахований відповідно до платіжного доручення № 284 від 28.11.2015 р., яке залишено у матеріалах справи № 910/29015/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 21.12.2015 р.

Суддя І.О. Домнічева