ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2015 Справа № 917/2077/15

ОСОБА_1 позовною заявою Комунального підприємства ОСОБА_2 обласної ради "Полтававодоканал", 36020, м. Полтава, вул. Паризької Комуни, 40-а

До відповідача ОСОБА_2 обласна організація фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" Україна, 36000, м. Полтава, вул. Лідова, 4

Про стягнення 7 136,98 грн., в т. ч. 5 251,28 грн. - заборгованість відповідача за отримані послуги з водопостачання в період вересня - грудня 2014 року та січня - серпня (включно) 2015 року за умовами Договору № 956-7 про надання комунальних послуг з водопостачання та водовідведення від 24.06.2011 р., 89,24 грн. - 3 % річних та 1295,44 грн. - інфляційні нарахування

С у д д я ОСОБА_3

Представники:

від позивача: ОСОБА_4 (див. протокол судового засідання);

від відповідача: ОСОБА_5 (див. протокол судового засідання).

Рішення виноситься після перерви, оголошеної в судових засіданнях 20.10.2015 року та 05.11.2015 року, в порядку ст. 77 ГПК України з огляду на необхідність поповнення матеріалів справи додатковими документальними доказами.

Суть спору: розглядається позовна заява Комунального підприємства ОСОБА_2 обласної ради "Полтававодоканал" про стягнення з ОСОБА_2 обласної організації фізкультурно - спортивного товариства "Динамо" Україна 7 136,98 грн., в т. ч. 5 251,28 грн. - заборгованість відповідача за отримані послуги з водопостачання в період вересня - грудня 2014 року та січня - серпня (включно) 2015 року за умовами Договору № 956-7 про надання комунальних послуг з водопостачання та водовідведення від 24.06.2011 р., 89,24 грн. - 3 % річних та 1295,44 грн. - інфляційні нарахування.

Позивач на позовних вимогах наполягає за мотивами позовної заяви. Останній надав суду примірник підписаного ним ОСОБА_1 звірки розрахунків від 06.11.2015 року (вх. № 16563 від 13.11.2015 року, а. с. 136-137), у якому визначено розмір заборгованості станом на 01.09.2012 року у розмірі 9 827,15 грн., а також заборгованість за спірний період у розмірі 5 251,28 грн.

Відповідач проти позову заперечує за мотивами заперечення на позовну заяву № 29/191 від 02.11.2015 року (вх. № 15990 від 02.11.2015 року), посилаючись на відсутність у спірному періоді заборгованості перед позивачем. Останній наполягає, що станом на 01.09.2015 року існує переплата за отримані послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 5 520,48 грн. На підтвердження вказаної обставин супровідним листом № 29/200 від 10.11.2015 року (вх. № 16378 від 10.11.2015 року) відповідач надав суду копії щомісячних рахунків для оплати наданих послуг та платіжних доручень про оплату за період з 01.09.2012 року по 01.09.2015 року та примірник підписаного ним ОСОБА_1 звірки розрахунків від 06.11.2015 року.

Крім цього, вказаним супровідним листом надано також заяву № 29/196 від 06.11.2015 року про застосування строків позовної давності.

Вказана заява судом задовольняється за мотивуванням, викладеним нижче.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, заслухавши представників сторін, суд,-

в с т а н о в и в:

24.06.2015 року між Комунальним підприємством ОСОБА_2 обласної ради "Полтававодоканал" (водоканал) та ОСОБА_2 обласною організацією фізкультурно - спортивного товариства "Динамо" Україна (абонент) укладено договір № 956-7 про надання комунальних послуг з водопостачання та водовідведення (а. с. 7 - 8), за умовами якого водоканал зобовязувався надавати послуги з водопостачання та водовідведення на обєкті ОСОБА_2 обласна організація "Динамо" по вул. Лідова, 4, а абонент - своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами на умовах цього договору (п. 1.2, 1.4 договору).

Відповідно до договору вартість тарифу з ПДВ на послуги складає: вода - 11,96 грн. за куб. м., стоки - 6,54 грн. за куб. м. (п. 3.3).

Абонент розраховується за надані послуги в порядку попередньої оплати в строк до першого числа перед наступним розрахунковим періодом в обсязі 50-100 % договірної величини або в обсязі споживання за попередній місяць при умові розрахунків по водо лічильникам. Остаточний розрахунок за послуги, а також розрахунок за перевитрати договірної величини, нарахування по актам порушень, пеня та інші платежі, оформлені розрахунками, здійснюється абонентом самостійно у триденний термін після вручення рахунків (п. 3.6 договору).

До даного договору сторонами підписано додатки: № 1 "Розрахунок водоспоживання та водовідведення", № 2 "Розрахунок річної вартості послуг" та ОСОБА_1 розмежування балансової належності мереж.

ОСОБА_1 даними позивача, за період з вересня 2014 року по серпень 2015 року (включно) ним надавалися відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення, які не сплачені в повному обсязі. Згідно розрахунку позивача заборгованість становить 5 251,28 грн. (а. с .13).

02.07.2015 року водоканал направив абоненту претензію № 1-324, якою просив погасити існуючу заборгованість, проте будь-якого реагування на неї, як стверджує позивач, не надходило.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 7 136,98 грн., в т. ч. 5 251,28 грн. - заборгованість відповідача за отримані послуги з водопостачання в період вересня - грудня 2014 року та січня - серпня (включно) 2015 року за умовами Договору № 956-7 про надання комунальних послуг з водопостачання та водовідведення від 24.06.2011 р., 89,24 грн. - 3 % річних та 1 295,44 грн. - інфляційні нарахування.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства ОСОБА_2 обласної ради "Полтававодоканал" з огляду на наступне.

(1) Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивач стверджує, що відповідач за отримані послуги з водопостачання та водовідведення за період з вересня 2014 року по серпень 2015 року (включно) розрахувався не в повному обсязі (згідно розрахунку позивача заборгованість становить 5 251,28 грн., а. с. 13).

Зазначене спростовується наданими ПОО ФСТ "Динамо" Україна копіями щомісячних рахунків для оплати наданих послуг та платіжних доручень про оплату за період з 01.09.2012 року по 01.09.2015 року (а. с. 79-135). З них вбачається, що за спірний період проплати проведені належним чином, будь - яка заборгованість відсутня.

Наведене свідчить про відсутність підстав для стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 5 251,28 грн., а відтак і штрафних санкцій (89,24 грн. 3 % річних та 1 295,44 грн. інфляційних нарахувань), оскільки останні є мірою відповідальності за порушення зобовязань.

(2) Стосовно заяви відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Положенням статті 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

У пункті 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" № 10 від 29.05.2013 р. зазначено, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

ОСОБА_1 звірки розрахунків від 06.11.2015 року (а. с. 136-137) станом на 01.09.2012 року заборгованість складає 9 827,15 грн., за період з 01.09.2012 року по 31.08.2015 року нараховано 27 424,20 грн., сплачено 32 000,07 грн. Тобто, заборгованість, яку позивач визначає предметом даного позову - це залишок заборгованості, яка існувала станом на 01.09.2012 року.

Поважними причинами пропуску строку судом визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного подання позову. Комунальне підприємство ОСОБА_2 обласної ради "Полтававодоканал" знало про дану заборгованість, що підтверджується вищевказаним ОСОБА_1 звірки.

Таким чином, позивач, звернувшись до господарського суду Полтавської області з даним позовом № юр/1-662 від 15.09.2015 року (вх. № 2298/15 від 22.09.2015 року), пропустив строк позовної давності, у межах якого міг реалізувати своє право на захист порушених майнових прав та інтересів з боку відповідача. З матеріалів справи не вбачається наявність обставини, які б вказували на поважність причин пропуску строку позовної давності.

Отже, заява відповідача про застосування строків позовної давності судом задовольняється.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 22, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У позові відмовити.

Суддя Г.І. Бунякіна