КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2015 р. Справа№ 927/678/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

при секретарі Філімоновій І.Є.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртансгаз"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 29.09.2015р. (повний текст підписано - 05.10.2015р.)

у справі №927/678/15 ( суддя -Цимбал - Нарожної М.П.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртансгаз"

до Приватного акціонерного товариства "Галс-К"

за участю третьої особи на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Галс-К ЛТД"

про стягнення 109747,11грн.

СУТЬ СПОРУ ТА СКАРГИ:

На розгляд Господарського суду Чернігівської області передані вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртансгаз" до Приватного акціонерного товариства "Галс-К" про стягнення заборгованості по зберіганню природного газу в обсязі 5745,016тис. куб. м., з яких заборгованість згідно договору на зберігання, (закачування, відбір) природного газу № від 15.04.2013р. в сумі 62046,17грн., пеня в сумі 7302,97грн., 7% штрафу в сумі 4343,23грн., 3% річних в сумі 1639,46грн., інфляційні в сумі 19606,59грн.

24.06.2015 р. позивачем було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просив збільшити суму позовних вимог та стягнути з відповідача 62046,17грн. основного боргу, 7302,97грн. пені за період з 01.05.2014 по 20.11.2014, 4343,23грн. штрафу, 1929,35грн. 3%річних з 21.05.2014 по 02.06.2015 та 34125,39 грн. інфляційних з червня 2014 року по січень 2015 року, а всього 109747,11грн., яка була прийнята місцевим господарським судом до розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на протязі сезону 2013-2014 років в його газосховище був закачаний та знаходився на зберіганні газ відповідача, вартість послуг по зберіганню та закачуванню якого становила 214067,72грн. Враховуючи, що частина вартості послуг в сумі 152067,72 була оплачена відповідачем відповідно до п. 4.3 Договору, а на кінець сезону зберігання знаходився газ в кількості 5745,016 тис.куб.м., а тому заявлено до стягнення решта вартості послуг в сумі 62046,17грн. На суму боргу позивачем нараховано 7302,97грн. пені, 4343,23грн. штрафу, 1929,35грн. 3% річних та 34125,39 грн. інфляційних.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 30.06.2015 року було залучено до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Галс-К ЛТД"

Рішенням господарського суду Чернігівської області по справі № 927/678/15 від 29.09.2015 р. відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Вищезазначене рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що позивачем не було доведено належність газу, за зберігання якого було виставлено рахунок, відповідачу по справі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 29.09.2015 року № 927/678/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у заявленому розмірі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення Господарського суду Чернігівської області прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015 року було відновлено апелянту строк для подачі апеляційної скарги, порушено по ній провадження для розгляду у наступному складі суддів: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді - Іоннікова І.А., Тарасенко К.В. Розгляд апеляційної скарги призначено на 15.12.2015 року.

Апелянт в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду Чернігівської області від 29.09.2015 року № 927/678/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному розмірі.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як було вірно встановлено судом першої інстанції 15.04.2013 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (Виконавець), що здійснює діяльність на підставі ліцензії НКРЕ на зберігання природного газу, газу (метану) вільних родовищ, серія АЕ №194512 від 28.02.2013 та Приватним акціонерним товариством "Галс-К" (Замовник) укладено договір № на зберігання (закачування, зберігання, відбір) природного газу (далі -Договір від 15.04.2013).

Відповідно до ч. 1 Договору, виконавець зобов'язується протягом строку, визначеного Договором, зберігати в підземному сховищі (ПГС) природний газ (далі-газ), у тому числі страхований запас газу, переданий йому Замовником, та повернути Замовнику газ у кількості, визначеній цим Договором, а Замовник зобов'язується внести плату за послуги із зберігання (закачування, зберігання, відбору) у встановлені Договором строки.

Тариф на закачування 1000 м3 газу в ПСГ зазначений в п. 3.1. Договору, тариф на зберігання 1000 м3 газу в ПСГ - в п. 3.2. Договору, тариф на відбір 1000 м3 газу в ПСГ - в п. 3.3. Договору.

Пунктом 3.4 Договору від 15.04.2013 визначено, що тарифи, зазначені в п.п. 3.1, 3.2, 3.3 Договору, встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Порядок та вартість розрахунків встановлений положеннями п.п. 4.1., 4.2., 4.3., 4.4. Договору від 15.04.2013.

На виконання умов зазначеного Договору від 15.04.2013, позивач в період з 16 квітня 2013 року по 15 квітня 2014 року прийняв і здійснив закачування до ПСГ природного газу в обсязі 4628,101 тис.куб.м, що підтверджується копіями актів приймання-передачі природного газу при закачуванні в ПСГ.

Згідно п.2.16 Договору від 15.04.2013, у випадку, якщо на дату закінчення відбору газу (15 квітня 2014 року), у ПСГ залишилась невикористана частина (залишок) обсягу газу Замовника, Сторони зобов'язуються до 15 травня 2014 року скласти акт про обсяг залишку природного газу в ПГС.

Замовник зобов'язується оплатити частину вартості послуг із зберігання залишку газу в наступному сезоні зберігання згідно з пунктом 4.4 Договору від 15.04.2013 та у строк до 15 липня 2014 року укласти з виконавцем Договір на зберігання цього залишку газу в наступному сезоні зберігання (період з 16 квітня 2014 по 15 квітня 2015 року).

Так, відповідно до п. 4.4 Договору від 15.04.2013, Замовник зобов'язується до 20 травня 2014 року сплатити Виконавцю частину вартості послуг із зберігання газу, що залишився в ПСГ на дату закінчення періоду відбору газу - 15 квітня 2014 року шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Виконавця.

Відповідно до ч.2 п.2.12 Договору, Акти приймання-передачі газу є підставою для проведення розрахунків.

У позовній заяві позивач вказав, що на дату закінчення відбору газу (15 квітня 2014 року), він зберігав природний газ в обсязі 5745,016 тис.куб.м., який залишився в ПСГ.

Позивач вважає, що відповідач грошове зобов'язання по оплаті послуг зберігання та закачування газу в ПСГ за договором належним чином не виконав, розрахувався лише частково в сумі 152021,55 грн. та з порушенням встановлених договором строків, у зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача 62046,17грн. основного боргу, 7302,97грн. пені за період з 01.05.2014 по 20.11.2014, 4343,23грн. штрафу, 1929,35грн. 3%річних з 21.05.2014 по 02.06.2015 та 34125,39 грн. інфляційних з червня 2014 року по січень 2015 року

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судових засіданнях з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною другою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як було зазначено вище, між сторонами по справі склалися договірні відносини щодо зберігання природного газу (договір № від 15.04.2013).

Позивач вважає, що відповідачем було не належним чином виконані зобов'язання за договором в частині здійснення повного розрахунку за отримані послуги зі зберігання природного газу, у зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача 62046,17грн. основного боргу.

Згідно із ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

При цьому, належністю доказів є спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Виходячи з умов укладеного між сторонами договору зберігання природного газу, підставою для оплати другої частини вартості послуг із зберігання залишку газу в сезоні 2013-2014 років є наявність природного газу відповідача в ПГС позивача на кінець періоду, а саме на дату закінчення відбору газу (15 квітня 2014 року) та підписаний обома сторонами акт про обсяг залишку природного газу в ПГС позивача, що підтверджує зазначений факт.

Позивач вказує, що на дату закінчення відбору газу (15 квітня 2014 року), у ПСГ залишилась невикористана частина (залишок) обсягу газу Відповідача у розмірі 5745,016 тис.куб.м.

Проте не надає жодних належних доказів на підтвердження даних обставин справи. (акти наявні в матеріалах справи - складені в односторонньому порядку; інформаційна довідка щодо руху в ПГС ПАТ «Укртрансгаз» в період з 16.04.2013 по 16.04.2014 року природного газу - є лише внутрішнім обліковим документом позивача).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

У відповідності до вимог ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги з зазначенням доказів. До обставин, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Предмет доказування це сукупність обставин, які необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача та заперечень відповідача.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість відповідачем було надано докази на підтвердження того, що зазначеним позивачем залишок природного газу в ПСГ не належить йому, а саме Договір №32-У/Г на купівлю-продаж природного газу у ПГС ПАТ "Укртрансгаз" від 03.01.2014 між ПрАТ "Галс-К" Угода про спільну діяльність та ТОВ "Галс-К Лтд", відповідно до умов якого ПрАТ "Галс-К" зобов'язується передати в період до 15.04.2014 в ПГС ПАТ "Укртрансгаз", а ТОВ "Галс-К Лтд" зобов'язується прийняти та оплатити природний газ в обсягах 6000,000 тис.куб.м. орієнтовно і покупець являється кінцевим споживачем природного газу. Відповідно до ч.3.1 Договору, датою переходу права власності на газ є дата підписання накладної на передачу газу від Продавця Покупцю.

Відповідачем надано суду Видаткову накладну №1-Г від 14.04.2014, відповідно до якої газ в обсязі 5745,016 тис.куб.м. вартістю 19079198,14грн. передано ТОВ "Галс-К Лтд".

Наведені обставини підтверджуються поясненнями від 03.07.2015 за №238-07/15 ТОВ "Галс-К Лтд", яку було залучено місцевим господарським судом в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог. Крім того, останній зазначає, що відповідно до Договору № від 16.04.2014 він оплатив Позивачу у даній справі вартість послуг по зберіганню та закачуванню газу в об'ємі 5745,016тис.куб.м. в сумі 62046,17грн., що підтверджується платіжним дорученням за №26056 від 02.07.2014.

Крім того на неналежність природного газу в об'ємі 5745,016тис.куб.м. відповідачу вказують також обставини встановлені при винесенні рішення в іншому господарському спорі,які мають при вирішенні даної справи преюдиціальне значення.

Обов'язковість рішення суду, що набрало законної сили, встановлено ст.124 Конституції України, ст.115 Господарського процесуального кодексу України, ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

Частиною 2 ст. 35 ГПК України передбачено, що факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Як було зазначено в рішенні рішенні господарського суду Чернігівської області від 21.07.2015 р. по справі №910/677/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2015 : «Як вбачається з матеріалів справи, в рішенні господарського суду м. Києва від 01.04.2015 р. по справі №910/29246/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2015 р., зазначено про право власності ТОВ "Галс-К ЛТД" на 5745,016 тис. куб. м. природного газу згідно договору №32-У/Г від 03.01.2014 р. та видаткової накладної №1-Г від 14.04.2014 р. Також вказаним рішенням зазначено, що вищезазначений обсяг газу зберігається в ПСГ ПАТ "Укртрансгаз" згідно договорів № від 15.04.2013 р. та № від 16.04.2014 р., але власником цього газу є ТОВ "Галс-К ЛТД" …….. Таким чином, станом на день укладення договору № від 16.04.2014 р. у сховищі ПСГ не було залишків газу відповідача».

Отже встановлені судом обставини справи в їх сукупності дають підставити зробити висновок про безпідставність заявлених позивачем позовних вимог до Приватного акціонерного товариства "Галс-К", а отже місцевий господарський суд дійшов вірного висновку щодо відмови у задоволенні позову.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що в рішенні суду повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні, отже рішення відповідає вимогам чинного законодавства України, ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, підстав для його скасування не вбачається.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртансгаз" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Чернігівської області від 29.09.2015 року № 927/678/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 927/678/15повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко