донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

14.12.2015 справа №913/743/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін від позивача від відповідача не зявився; не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", м. Київ
на рішення господарського суду Луганської області
від20.10.2015р. (підписано 22.10.2015р.)
у справі№ 913/743/15 (суддя Іванов А.В.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", м. Київ
до Приватного підприємства "Рекламно-виробнича група "Рандар", м. Луганськ
простягнення 7 800,00 грн.
В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року до господарського суду звернулось Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра", м. Київ (Позивач) із позовом до Приватного підприємства "Рекламно-виробнича група "Рандар", м. Луганськ (Відповідач) про стягнення 7 800,00 грн. авансових платежів за договором доручення № 1 від 20.11.2012р. на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Луганської області від 20.10.2015р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права України.

Представники сторін, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином, правом участі в судовому засіданні апеляційної інстанції не скористалися, про причини неявки судову колегію не повідомили, через що судова колегія вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників сторін за наявними матеріалами справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Предметом позовних вимог є вимога позивача про стягнення з відповідача суми 7 800,00 грн. авансових платежів за договором доручення № 1 від 20.11.2012р.

Встановлено, що між сторонами укладено договір доручення № 1 від 20.11.2012р. (далі Договір), згідно п. 1.1 якого позивач доручає, а відповідач зобов'язується за винагороду отримати дозвільну документацію на розміщення об'єкту зовнішньої реклами (роботи) в обсязі та на умовах Договору (а.с. 15-16).

Згідно п. 1.2 Договору, строки виконання робіт за дорученням зазначаються у відповідних додаткових угодах, що підписуються уповноваженими представниками сторін та є невід'ємною частиною Договору.

Позивач зобовязаний видати відповідачу довіреність на здійснення визначених юридичних дій, а відповідач після виконання робіт має передати отриману дозвільну документацію по Акту приймання-передачі позивачу (п.п. 2.1.2, 2.2.1 Договору).

Пунктом 3.1 Договору сторони визначили, що за виконання юридичних дій, вказаних в п. 1.1 Договору, позивач зобовязаний сплатити відповідачу винагороду, що буде зазначена у відповідних додаткових угодах.

Згідно п. 5.2 Договору, його може бути припинено позивачем в односторонньому порядку в разі невиконання відповідачем своїх зобовязань, шляхом письмового повідомлення направленого на адресу відповідача.

За змістом п. 5.1 Договору, він набирає чинності з дня його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2013р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Відповідно до Додаткової угоди № 5 від 06.02.2014р. до Договору (а.с. 17), відповідач зобов'язався оформити та отримати дозвільну документацію на розміщення об'єкту зовнішньої реклами (вивіски) для відділення № 12 за адресою: м. Одеса, вул. Дніпропетровська дорога 100-А (а.с.17). В цій додатковій угоді сторони домовились, що вартість робіт становить 6 000,00 грн., оплата яких має здійснюватися етапами: 1 800,00 грн. повинно бути сплачено позивачем протягом 10 робочих днів з дня підписання цієї угоди; остаточний розрахунок в розмірі 4 200,00 грн. повинен бути оплачений позивачем протягом 10 робочих днів після підписання сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт, до якого додаються оригінали дозвільної документації.

Пунктом 4 Додаткової угоди №5 (в редакції Угоди № 1 від 05.05.2014р. про внесення змін до Додаткової угоди № 5) сторони встановили термін виконання робіт до 30 липня 2014 року (а.с. 18).

За змістом Додаткової угоди № 6 від 01.10.2014р. до Договору (а.с.19), відповідач зобовязався оформити та отримати дозвільну документацію на розміщення об'єкту зовнішньої реклами (вивіски) за адресою: м. Київ, вул. Артема, 17. Вартість робіт становить 20 000,00 грн., оплата яких має здійснюватися етапами: 6 000,00 грн. протягом 10 робочих днів з дня підписання цієї угоди; остаточний розрахунок в розмірі 14 000,00 грн. протягом 10 робочих днів після підписання сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт, до якого додаються оригінали дозвільної документації. Термін виконання робіт 120 календарних днів з моменту підписання цієї угоди.

На виконання умов Договору позивачем перераховано на рахунок відповідача авансовими платежами грошові кошти в розмірі 1 800,00 грн. та 6 000,00 грн., що підтверджується відповідними меморіальними ордерами №1 від 12.02.2014р. та №2 від 07.10.2014р., які наявні в матеріалах справи (а.с. 22-23).

Позивач обґрунтовує позовні вимоги порушенням відповідачем строку виконання доручення, оскільки він у встановлений строк не передав підписані зі своєї сторони акти прийому-передачі та оригінали дозвільної документації в порушення умов п.2.1.2 Договору, п.3.1.2 Додаткової угоди № 5 до Договору, п. 3.2 Додаткової угоди № 6 до Договору.

Позивачем 21.04.2015р. було направлено на адресу відповідача вимогу за вих. № 13-5-9577 (а.с. 24-26) про повернення попередньої оплати, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями фіскального чеку та опису вкладення (а.с. 27).

Зміст цієї вимоги полягає в констатуванні факту відсутності доказів належного виконання свого обовязку та наявності дебіторської заборгованості за спірним Договором з боку відповідача. Зазначення про відмову або припинення Договору вимога не містить.

Зазначена вимога залишилась з боку відповідача без відповіді та виконання.

Через невиконання відповідачем у встановлені строки своїх зобовязань за Договором позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 7 800,00 грн. авансових платежів за договором доручення № 1 від 20.11.2012р. з посиланням на ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається, позивач, звертаючись до відповідача з вимогою щодо повернення авансових платежів посилався на відсутність підписаних між сторонами актів приймання-передачі, зокрема, за Додатковою угодою № 6 до Договору доручення № 1.

Жодних даних щодо належного виконання умов Договору та Додаткових угод до нього з боку позивача матеріали справи не містять.

За змістом ч. 1 ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1008 ЦК України, договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі відмови довірителя або повіреного від договору.

Частиною 1 ст. 1009 ЦК України встановлено, якщо договір доручення припинений до того, як доручення було повністю виконане повіреним, довіритель повинен відшкодувати повіреному витрати, пов'язані з виконанням доручення, а якщо повіреному належить плата - також виплатити йому плату пропорційно виконаній ним роботі. Це положення не застосовується до виконання повіреним доручення після того, як він довідався або міг довідатися про припинення договору доручення.

Проте як вбачається, а ні вимога від 21.04.2015р., а ні позовна заява, а ні апеляційна скарга жодних відомостей щодо відмови від Договору або припинення дії Договору в інший спосіб, а також відомостей щодо належного виконання умов Договору самим позивачем не містять.

Шляхом підписання Додаткових угод від 06.02.2014р., від 05.05.2014р. та від 01.10.2014р. до Договору, сторони фактично продовжили дію Договору на невизначений строк, оскільки відповідних змін до п. 5.1 Договору сторонами не внесено, а визначення строку виконання зобовязання не є тотожним визначенню строку дії Договору.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, якою позивач обґрунтовує свої вимоги, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобовязань породжують такі юридичні факти:

1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи;

2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Таким чином, обов'язковою умовою, з якою законодавець пов'язує виникнення даного виду зобов'язань, є відсутність правової підстави для набуття майна однією особою за рахунок іншої особи. Відсутність правової підстави означає, що майно набуте особою поза підставою (юридичним фактом), передбаченою законом чи правочином.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що Договір доручення № 1 не припинив своєї дії, доказів припинення Договору в порядку п. 5.2 Договору та ст. 1008 ЦК України, позивачем не надано та матеріали справи не містять, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні грошові кошти набуті відповідачем за наявності правової підстави Договору доручення № 1, який на момент звернення з позовом до суду не припинив своєї дії.

Наявність між сторонами господарських зобов'язальних правовідносин, на виконання яких позивачем перераховувалися відповідачу грошові кошти, виключає застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України.

Інших підстав до стягнення спірної суми позивачем не заявлено.

За таких підстав, висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Приватного підприємства "Рекламно-виробнича група "Рандар", м. Луганськ на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", м. Київ авансових платежів за договором доручення № 1 від 20.11.2012р. в сумі 7 800,00 грн. є вірним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 20.10.2015 року у справі № 913/743/15 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, воно підлягає залишенню в силі за мотивами викладеними в даній постанові.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", м. Київ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 20.10.2015 року у справі № 913/743/15 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді Т.М. Колядко

ОСОБА_3

Надр. 5 прим

1 позивачу

2 відповідачу

3 до справи

4 ДАГС

5 ГС