ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2015 р.Справа № 922/5805/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківгаз", м. Харків
до Публічного акціонерного товариства "Харківське підприємство автобусних станцій", м. Харків
про стягнення заборгованості в розмірі 11 678,71 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність № 317 від 28.01.2015 року;

відповідача - ОСОБА_2, довіреність №07/1105 від 19.11.2015 року; ОСОБА_3, довіреність №07/1106 від 19.11.2015 року;

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2015 року Публічне акціонерне товариство "Харківгаз" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Харківське підприємство автобусних станцій" про стягнення заборгованості в розмірі 11 678, 71 грн. Заборгованість виникла у зв'язку з порушенням відповідачем умов договору на постачання природного газу за регульованим тарифом №05П-ПРГ-07-2014. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 24.12.2015 року позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнають, просять суд у позові відмовити. Наполягають на тому, що здійснений відповідачем перерахунок об'єму природного газу за період з 01.04.2015 року по 15.04.2015 року є неправомірним, оскільки в цей період часу відповідачем використання газу не відбувалось.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, вислухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

02 грудня 2013 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживачем) було укладено договір №05 П-ПРГ-07-2014 на постачання природного газу за регульованим тарифом (промисловим та комунально-побутовим споживачам) (далі-договір).

Відповідно до предмету договору постачальник зобов'язався поставити природний газ споживачу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач зобов'язався оплатити постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п.2.6. договору послуги з постачання документально оформлюються підписаним сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору.

Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником (п. 2.9. договору).

Відповідно до п.2.8. договору споживач протягом 2-х робочих днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

Згідно з п.2.8.1. договору у випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до договору або в судовому порядку.

Відповідно до п.4.6.3. договору у випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

За умовами п.5.3.3. договору споживач зобов'язаний оплачувати постачальнику вартість поставленого газу на умовах та в обсягах, визначених договором.

Згідно з п. 3.3. договору кількість реалізованого газу споживачу визначається на межі балансової належності об'єктів споживача за допомогою вузлів обліку, визначених у Додатку 1 до договору.

Позивач стверджує, що під час обстеження 16.04.2015 року представниками Мереф'янської філії ПАТ "Харківгаз" на об'єкті, підпорядкованому відповідачу та який знаходиться за адресою:с. Липці, вул. Пушкінська, 112 було виявлено, що на лічильник Gallus G4 № 0419715 30.03.2015 року закінчився термін державної повірки, про що було складено відповідний ОСОБА_1.

Враховуючи вказаний факт, позивачем було здійснено перерахунок спожитого газу по номінальній потужності неопломбованого газоспоживаючого обладнання в період з 09-00 01.04.2015 року (наступний день після закінчення строку повірки) по 09-00 15.04.2015 року (до моменту відключення від систем газопостачання).

В ОСОБА_1 приймання-передачі газу за квітень 2015 року позивачем був зафіксований обсяг переданого газу в обсязі 1,253 тис. м3 вартістю 12164,11 грн.

Мерефянське УЕГГ ПАТ"Харківгаз" листами № 01-13/510 від 05.05.2015 року, № 01-13/1078 від 06.07.2015 року, № 01-09/1762 від 07.09.2015 року та листом ПАТ"Харківгаз" № 1632 від 06.05.2015 року на адресу відповідача були надіслані акти приймання - передачі газу № ХА 000000318 від 30.04.2015 року та технічний розрахунок з вимогою підписати їх й сплатити обсяг газу 1,253 тис. м3 вартістю 12164,11 грн.

Відповідач, не погодившись з нарахованим об'ємом газу та сумою вказаною до сплати, надіслав позивачу відповідь з запереченнями, про що свідчать листи № 10/434 від 25.05.2015 року, №1072 від 05.08.2015 року № 10/928 від 05.10.2015 року та № 14/116 від 11.06.2015 року . В своїх відповідях відповідач вказував на те, що з 25.03.2015 року природний газ ним не споживався та газоспоживче обладнання було відповідачем відключено, що підтверджується реєстром споживання природного газу в квітні 2015 року в якому зазначений об'єм газу 1203 куб.м, а не 1,253 тис. м3 як було зазначено у технічному розрахунку позивачем.

Відповідачем було здійснена лише часткова оплата за спожитий природний газ у розмірі 485,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 816 від 26.05.2015 року. Сума у розмірі 11678,71 грн. залишилась відповідачем не погашеною. Акти приймання - передачі, які були надіслані на адресу відповідача, останнім підписані також не були.

За таких обставин позивач був змушений звернутись до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам сторін, суд виходить з такого.

Згідно ст. 509 Цивільного зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Наведені норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Відносини, які виникають між газопостачальними, газорозподільними, газотранспортними підприємствами та споживачами природного газу (крім населення), а також взаємовідносини між суб'єктами господарювання під час передачі з газорозподільних мереж споживачу природного газу, у тому числі видобутого з газових і газоконденсатних родовищ, та нафтового газу, отриманого з нафтових родовищ, регламентовані Правилами користування природним газом для юридичних осіб, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №1181 від 13.09.2012 р. (далі - Правила №1181) та Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України №618 від 27.12.2005 р. (далі - Правила №618).

Згідно з п.1.4. Правил №1181 постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві (субспоживачеві) природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач (субспоживач) зобов'язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Відповідно до п. 3.8 Правил №1181 власник комерційного обліку або суб'єкту господарювання, що здійснює його експлуатацію на підставі відповідного договору, забезпечує належний технічний стан ЗВТ та проведення періодичної повірки у визначений строк.

Згідно з п.5.9. Правил №618 власник комерційного вузла обліку газу відповідає за технічний стан комерційного вузла обліку газу та порушення правил його експлуатації, а також за використання ЗВТ з вичерпаним терміном повірки.

За умовами п.3.12.1. Правил №1181 та п. 5.10. Правил № 618 сторони договору мають право контролювати правильність експлуатації ЗВТ у будь-який час доби; у разі виникнення між сторонами спірних питань щодо технічних, у тому числі метрологічних характеристик ЗВТ сторони договору мають право вимагати проведення експертиз або позачергової повірки ЗВТ.

Відповідно до п.3.12.1. Правил №1181 сторони договору мають право контролювати правильність експлуатації ЗВТ у будь-який час доби. Періодична повірка ЗВТ здійснюється газорозподільним (газотранспортним) підприємством або іншою організацією, яка уповноважена на її проведення.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Пунктом 2.2.3 договору визначено, що постачання газу здійснюється у разі наявності у споживача комерційного вузла обліку природного газу, який відповідає вимогам Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 № 618 (далі - Правила обліку) та узгоджений з постачальником.

Вимоги до комерційного вузла обліку встановлено п. 5.5 Правил обліку відповідно до якого: для комерційного обліку газу повинні застосовуватись ЗВТ, типи яких занесено до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки та відповідають вимогам цих Правил

Крім того, п.5.7. Правил обліку визначено, що ЗВТ мають бути повірені або атестовані в установленому порядку. Власник комерційного вузла обліку газу відповідає за збереження свідоцтв про повірку або метрологічну атестацію ЗВТ та паспортів до ЗВТ.

Також, п. 5.9 Правил обліку передбачає, що власник комерційного вузла обліку газу відповідає за технічний стан . комерційного вузла обліку газу та порушення правил його експлуатації, а також за використання ЗВТ з вичерпаним терміном повірки.

Лічильник - складний вимірювальний прилад, який з часом зношується та зазнає впливу з боку зовнішніх факторів, внаслідок чого змінюються його метрологічні характеристики. Тому для точного обліку спожитого газу лічильники підлягають періодичній повірці. Такій повірці підлягають всі лічильники, що перебувають в експлуатації у споживачів незалежно від форм власновті та виду діяльності.

Статтею 11 Закону України №113/98-вр від 11.02.1998 р. "Про метрологію та метрологічну діяльність" передбачено, що засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

Періодична повірка - це встановлення придатності до застосування лічильників газу, які перебувають в експлуатації, через міжповірочний інтервал, який становить 5 або 8 років, залежно від типу лічильника та виробника зазначеного у паспорті приладу.

Відповідно до п. 5.3.4. договору, споживач зобов'язаний забезпечити вчасне проведення державної повірки ЗВТ встановлених на комерційних вузлах обліку газу та не допускати прострочення терміну повірки встановлених на вузлі обліку газу.

В даному випадку - датою випуску лічильника газу № 04109715 є березень 2015 року, а отже дата повірки повинна бути не пізніше 30 березня 2015 року. Проте, відповідачем до зазначеної дати не було здійснено повірку зазначеного лічильника газу.

Так, відповідно до п. 3.12.2. Постанови НКРЕ № 1181 від 13.09.2012 р. «Про затвердження Правил користування природним газом для юридичних осіб» (далі - Правила) перерахунки обсягу споживання/розподілу/транспортування природного газу проводяться у випадках:

тимчасової відсутності ЗВТ (зняття ЗВТ на періодичну чи позачергову повірку, ремонт, експертизу);

непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами експертизи, повірки та/або технічної перевірки вузла обліку;

наявності аварійних ситуацій, що зареєстровані у роздрукованих звітах обчислювачів та обчислювачів коректорів, інші несправності ЗВТ, що впливають на облік газу;

пропущення строків повірки ЗВТ.

Після закінчення строку дії повірки ЗВТ вважаються непридатними до застосування і перерахунок обсягу спожитого газу проводиться відповідно до вимог нормативних документів, починаючи з дня, наступного після дати закінчення строку повірки.

Згідно з п. 5.13.2. Правил №681 та п. 3.12.4. Правил №1181 якщо власником комерційного вузла обліку газу є споживач, перерахунки обсягу споживання/розподілу/транспортування природного газу за період відсутності (несправності) ЗВТ здійснюються газорозподільним/газотранспортним підприємством за показами дублюючого вузла обліку, а у разі відсутності дублюючого вузла обліку - за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання (до якого здійснюється газопостачання) з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача.

Згідно з п.1.3. Правил №1181 дублюючий вузол обліку - це вузол обліку, призначений для здійснення контролю за обсягом природного газу, що обліковується комерційним вузлом обліку.

За умовами п.3.12.4. Правил №1181 оскільки у позивача відсутній дублюючий вузол обліку, призначений для здійснення контролю за обсягом природного газу, що обліковується комерційним вузлом обліку, позивач повинен був здійснити перерахунок обсягу спожитого позивачем газу за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання (до якого здійснюється газопостачання) з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача.

Згідно з п.9.2. Правил №618 природного газу до складу вузла обліку природного газу крім лічильника газу, може входити і коректор газу, що складається з обчислювача коректора, вимірювальних перетворювачів тиску та /або температури газу.

Коректор в свою чергу, це сукупність засобів вимірювальної техніки, яка вимірює тиск та температуру газу, що протікає у вимірювальному трубопроводі, і перетворює вихідні сигнали від лічильника газу та обчислює об'єм газу за стандартних умов.

Згідно з п.11.1.1. Правил №618 до програмного забезпечення обчислювачів коректора, зокрема, можливість друкування звіту за контрактну добу (за декаду, контрактний місяць).

Пунктом 11.2.1. Правил №618 передбачено, що звіти коректора за контракту добу мають містити поточне значення часу, починаючи з контрактної години, з інтервалом в одну годину, та об'єм газу за кожну контрактну годину, куб.м./тис.куб.м.

Тобто, звіти коректора є даними комерційного вузла обліку та відображають кількість годин роботи газового обладнання за добу.

Враховуючи те, що на підприємстві відповідача встановлено побутовий лічильник газу Gallus G4 та коректор газу відсутній - визначити фактичну кількість годин роботи газового обладнання не є можливим.

Таким чином, позивач здійснив технічний перерахунок протранспортованого обсягу газу за номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання за період з 01.04.2015 року (наступний день після дати закінчення строку повірки) по 15.04.2015 року (до моменту відключення споживача від газопостачання), про що свідчить технічний розрахунок б/н від 21.04.2015 року.

Суд вважає, що позивач мав достатні правові підстави для проведення такого перерахунку.

Посилання відповідача на те, що після 30.03.2015 року природний газ ним не споживався, суд вважає необгрунтованим, оскільки відповідно до п. 7.7 Договору сторони передбачили, що у разі необхідності повного або часткового припинення споживання газу ( у тому числі при виконанні планових ремонтів газоспоживного обладнання) споживач зобов'язаний повідомити про це постачальника не пізніше ніж за 7 календарних днів до дати припинення відбору газу. Однак, доказів такого повідомлення відповідачем до суду надано не було.

Одже, з огляду на вищевказане вбачається, що внаслідок здійсненого позивачем перерахунку протранспортованого обсягу газу за номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача (відповідача), а також з урахуванням часткової оплати, у відповідача перед позивачем за договором №05П-ПРГ-07-2014 на постачання природного газу за регульованим тарифом (промисловим та комунально-побутовим споживачам) від 02.12.2013 року виникла заборгованість в розмірі 11678,71 грн., яка до цього часу не сплачена.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому за умовами ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевказані обставини, норми закону і той факт, що суму заборгованості відповідачем не спростовано і не погашено, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 11678,71 грн. є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України, покладаючи судовий збір на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись "Правилами користування природним газом для юридичних осіб", "Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання", ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 6, 11, 509, 525, 526,628 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4-3, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківське підприємство автобусних станцій" (61001, м. Харків, вул. Гагаріна, 22, ) на користь Публічного акціонерного товариства " Харківгаз" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, ) - 11678,71 грн. заборгованості за Договором № 05П-ПРГ-07-2014 від 02.12.2013 року, 1218,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_4

справа № 922/5805/15