ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2015 р. Справа № 922/5123/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Потапенко В.І. , суддя Тарасова І. В.

при секретарі Кузнецовій І.В.

за участю:

прокурора - Захарової Н.О., службове посвідчення №032956 від 10.04.2015 р.;

представників сторін:

позивача -не з'явився;

першогого відповідача -ОСОБА_1, довіреність від 23.09.2015 р. б/н;

другого відповідача - ОСОБА_2, адвокат за договором про надання правової допомоги.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області (вх. №5395 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 29.10.2015 р. у справі № 922/5123/15

за позовом Заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Харківській області, м. Харків

до 1. Фермерського господарства "Клен", смт. Кегичівка Харківської області 2. Павлівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Кегичівської районної ради Харківської області, с. Павлівка Кегичівського району Харківської області

про визнання недійсним договору та зобов"язання повернути земельну ділянку

ВСТАНОВИЛА:

Заступник прокурора Харківської області звернувся до господарського суду Харківської області з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Харківській області до Фермерського господарства "Клен", першого відповідача та Павлівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Кегичівської районної ради Харківської області про визнання недійсним договору від 14.05.2015 р., укладеного між Павлівською ЗОШ І-ІІ ступенів Кегичівської районної ради Харківської області та Фермерським господарством «Клен» та зобовязання Фермерського господарства "Клен" (Харківська обл., смт. Кегичівка, вул. Миру, 57, код 22665421) повернути земельну ділянку державної форми власності площею 49,8 га, кадастровий номер :003:0243 за межами населеного пункту на території Павлівської сільської ради Кегичівського району Харківської області Павлівській ЗОШ І-ІІ ступенів Кегичівської і районної ради Харківської області .

Рішенням господарського суду Харківської області від 29 жовтня 2015 року у справі № 922/5123/15 (суддя Жельне С.Ч.) в позові відмовлено повністю.

Заступник прокурора Харківської області подав на зазначене рішення до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить це рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заступник прокурора Харківської області посилається на те, що господарський суд першої інстанції в обґрунтування свого висновку про відмову в позові безпідставно послався на те, що між сторонами Договору від 14.05.2015 р. (відповідачами у справі) склалися правовідносини за договором про спільну діяльність, зазначивши, що хоча згідно з цим Договором має місце факт платної передачі земельної ділянки, аналіз правовідносин сторін Договору свідчить про ведення ними саме спільної діяльності.

Зокрема вказує на безпідставне посилання господарського суду першої інстанції на те, що за актом приймання-передачі № 1 від 14.05.2015 р. Павлівською ЗОШ І-ІІ ступнів Кегичівської районної ради було передано Фермерському господарству клен саме право доступу до земельної ділянки для її обробітку, а необхідність такої співпраці зумовлена недостатністю власних засобів сільськогосподарського виробництва для використання земельної ділянки за цільовим призначенням, оскільки, на думку заявника апеляційної скарги, вказаний Акт у спірному Договорі не вказаний як додаток, в ньому відсутні відомості щодо часу і умов його складання та він складений з такою ж метою, що й спірний Договір приховати фактичне укладення договору оренди землі, а відсутність зазначених засобів виробництва не надає права другому відповідачу на передачу земельної ділянки у користування іншим особам.

При цьому заявник вказує на безпідставне посилання господарського суду першої інстанції на те, що у державному акті на право постійного користування від 17.02.2005 р. серед іншого зазначено, що Павлівська ЗОШ І-ІІ ступнів Кегичівської районної ради має право та обовязок здійснювати господарське та інше безпосереднє використання земельної ділянки з метою отримання доходів та інших благ матеріального і нематеріального характеру від корисних властивостей землі за цільовим призначенням земельної ділянки, оскільки вказаний Державний акт не містить відомостей про жодні права та обовязки Павлівської ЗОШ І-ІІ ступнів Кегичівської районної ради.

Зазначає також на те, що передбачена у Державному акті від 17.02.2005 р. мета використання Павлівською ЗОШ І-ІІ ступнів Кегичівської районної ради земельної ділянкиведення підсобного господарства є формою виробництва сільськогосподарської продукції для власного споживання, яка не має на меті отримання прибутку, тобто не є підприємницькою діяльністю, а Павлівська ЗОШ І-ІІ ступнів Кегичівської районної ради є середнім освітнім навчальним закладом, який не створювався як організація, що діє з метою отримання прибутку, а відповідно до ч. 3 статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у користування загальноосвітнім школам для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства.

Окрім цього заступник прокурора Харківської області зазначає на безпідставне посилання господарського суду першої інстанції як на доказ спільної діяльності сторін за Договором від 14.05.2015 р. на копії документів, які завірені підписом директора Павлівської ЗОШ І-ІІ ступнів Кегичівської районної ради та на думку її представника є копією плану позашкільної роботи Павлівської ЗОШ І-ІІ ступнів Кегичівської районної ради за 2013-2015 роки, оскільки прокурором було надано витребувані з Департаменту освіти і науки Харківської облдержадміністрації копії робочих навчальних планів Павлівської ЗОШ І-ІІ ступнів Кегичівської районної ради за 2012-2013 роки, 2013-2014 роки, 2014 -2015 роки, 2015-2016 роки, які є офіційними документами, складеними відповідно до вимог Наказів Міністерства освіти, науки, молоді та спорту України № 409 від 03.04.2012 р., від 12.12.2014 р. р. № 1465, від 10.06.2011 р. № 572, які різняться з вказаними планами позашкільної роботи як за формою, так і за змістом.

Також заявник вказує на те, що господарським судом першої інстанції не надано жодної оцінки змісту Договору, з якого вбачається, що його укладено з метою приховати договір оренди землі, оскільки з аналізу його умов вбачається, що його основною метою є платне володіння та користування земельною ділянкою на певний час і в Договорі не передбачено вчинення жодного спільного заходу та мети, для досягнення якої його укладено.

Позивач Головне управління Держземагенства у Харківській області у відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 16383 від 04.12.2015 р.) повідомив суд, що його правова позиція по справі викладена у відзиві на позовну заяву і на даний час не змінилась, а також просить суд розглядати справу за відсутністю його представника, через зайнятість останнього у декількох судових процесах.

Перший відповідач - Фермерське господарство "Клен" у відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 16426 від 07.12.2015 р.) проти її задоволення заперечує, просить оскаржуване рішення залишити без змін.

В обґрунтування своїх заперечень перший відповідач зазначає на безпідставність доводів прокурора, що спірний Договір укладено з метою приховати договір оренди, оскільки спірний Договір не передбачає платної передачі земельної ділянки у володіння та користування Фермерському господарству «Клен» і не містить істотних умов договору оренди землі.

При цьому перший відповідач вказує, що за спірним Договором Павлівська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів Кегичівської районної ради Харківської області надає Фермерському господарству "Клен" за актом тільки право доступу на земельну ділянку та право її сільськогосподарського обробітку без передання права володіння та виключного користування ділянкою, оскільки ця ділянка з володіння та користування школи не вибувала через те, що на ній проводились низка заходів з позакласної та позашкільної роботи із залученням школярів на добровільній основі до агротехнічних робіт, таких як спостереження за висіванням, культивацією, заготівлею насіння кукурудзи та соняшнику, тощо, що підтверджується копією Плану роботи на шкільній земельній ділянці Павлівської Загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Кегичівської районної ради Харківської області.

В доповненні до відзиву на апеляційну скаргу (вх. № 16947 від 16.12.2015 р.) Фермерське господарство "Клен" зазначає, що із наданих сторонами доказів вбачається виникнення між сторонами на підставі спірного Договору правовідносин спільної діяльності, оскільки метою цього Договору було досягнення відповідачами за рахунок спільних зусиль, інтересів, якими для Павлівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Кегичівської районної ради Харківської області є використання нею земельної ділянки для навчальних та виховних цілей разом з отриманням прибутку , а для Фермерського господарства "Клен" - отримання грошових коштів від господарської діяльності.Окрім цього перший відповідач вказує, що спірний Договір не містить істотних умов договору оренди землі, визначених статею 15 Закону України "Про оренду землі" та Типовим договором оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 р. № 220. Окрім цього перший відповідач зазначає на те, що про наявність між сторонами правовідносин спільної діяльності, а не оренди землі свідчить також довідка Павлівської сільської ради Кегичівського району Харківської області від 15.12.2015 р. № 306/02024, у якій зазначено, що Павлівська сільська рада отримала від ФГ "Клен" кошти в сумі 35000 грн., які зараховані на рахунок № 89 "Інші надходження", за умовами договору спільного обробітку землі з Павлівською загальноосвітньою школою, тоді як відповідно до плану рахунків бухгалтерського обліку бюджетних установ, затвердженого наказом Мінстерства фінансів України від 26.06.2013 р. № 611, що визначає склад рахунків та субрахунків, які застосовуються бюджетними установами, орендна плата за користування землею вноситься на інший номер та код рахунку місцевої ради.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, вислухавши пояснення прокурора та представників відповідачів, повторно розглянувши справу відповідно до вимог статті 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів (с. Павлівка) отримала у відповідності до розпорядження Кегичівської райдержадміністрації від 20.12.2001 р. № 374 в постійне користування для ведення підсобного господарства земельну ділянку площею 49,8 га., що підтверджується державним актом на право постійного користування землею від 17.02.2005 р. (т. 1 а.с 15,16).

У вказаному акті зазначено, що землю надано у постійне користування для ведення підсобного сільського господарства.

Згідно з інформаційною довідкою відділу Держземагентства у Кегичівському районі Харківської області від 27.08.2015 р. №01-08/2631 зазначена земельна ділянка відноситься до державної власності та знаходиться за межами населених пунктів (т. 1, а.с. 17).

14.05.2015 р. між Фермерським господарством Клен в особі директора ОСОБА_3, та Павлівською ЗОШ І-ІІ ступенів Кегичівської районної ради Харківської області в особі директора ОСОБА_4, було укладено договір (далі за текстом Договір), у розділі 1 якого визначено, що його укладено з метою здійснення діяльності по землеробству та обробці землі на площі 49,8 га згідно сівозміни (т. 1 а.с. 31).

У розділі 2 Договору сторони передбачили, що Павлівська ЗОШ І-ІІ ступенів зобов'язується надати під сумісне виробництво землю площею 49,8 в межах Павлівської сільської ради, а ФГ Клен зобов'язується на даній площі проводити агротехнічний обробіток землі, посів та зберігання сільськогосподарських культур згідно з сівозміною. Всі сільськогосподарські роботи проводяться за рахунок ФГ Клен.

Згідно з розділом 3 договору Умови договору, після збирання і реалізації врожаю ФГ "Клен" з прибутку проводить грошовий розрахунок з Павлівською ЗОШ І-ІІ ступенів у розмірі 35000 за рік на розрахунковий рахунок Павлівської сільської ради.

Договір укладено на п'ять років.

Заступник прокурора Харківської області в обґрунтування позовних вимог про визнання недійсним вказаного Договору та зобовязання Фермерського господарства "Клен" (Харківська обл., смт. Кегичівка, вул. Миру, 57, код 22665421) повернути земельну ділянку державної форми власності площею 49,8 га, кадастровий номер :003:0243 за межами населеного пункту на території Павлівської сільської ради Кегичівського району Харківської області посилається на те, що зазначений Договір укладено з метою приховання договору оренди землі, який у свою чергу укладено з порушенням нормативно визначеної процедури укладення договорів оренди землі та з перевищенням Павлівською ЗОШ І-ІІ ступенів Кегичівської і районної ради Харківської області своєї господарської правосубєктності.

Так прокурор зазначає, що з аналізу умов оспорюваного Договору вбачається, що основною метою його укладення є платне володіння та користування Фермерським господарством «Клен» спірною земельною ділянкою, що відповідає основним ознакам договору оренди землі відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» та ч. 1 статті 93 Земельного кодексу України, а тому правовідносини за цим Договором регулюються Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі».

Частиною 1 статті 92 Земельного кодексу України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою-це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку, а відповідно до ч. 7 статті 93 цього Кодексу орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи, а тому Павлівська ЗОШ І-ІІ ступенів Кегичівської районної ради як постійний землекористувач був позбавлений права розпоряджатися спірною земельною ділянкою і передавати її в оренду.

Земельна ділянка, яка передана в користування за спірним Договором, розташована за межами населеного пункту та є державною власністю, а тому її передача в оренду повинна здійснюватись, відповідно до ч. 4 статті 122 Земельного кодексу України, виключно за згодою територіального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та виключно за умови проведення державної реєстрації Договору.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, враховуючи предмет та підстави позову, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на наступні мотиви.

Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України передбачені підстави для визнання правочину недійсним, зокрема, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 2 цієї статті недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, проте у випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Частиною 3 цієї статті передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1, 2, 3 статті 203 Цивільного кодексу України серед загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначено зокрема те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до статті 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Статтею 1130 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

Відповідно до статті 1131 Цивільного кодексу України договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зі змісту оспорюваного Договору від 14.05.2015 р. вбачається, що він за своєю правовою природою є саме договором про спільну діяльність і не містить ознак та істотних умов договору оренди землі та з матеріалів справи вбачається, що у сторін (відповідачів) не було мети приховати укладенням цього договору договір оренди землі, оскільки між ними на підставі Договору склались правовідносини спільної діяльності.

Так, статтею 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено істотні умови для договору оренди землі, а саме:

обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Спірний Договір не містить умов щодо кадастрового номеру земельної ділянки, місце її розташування, індексацію орендної плати, відповідальність за її несплату, що спростовує доводи прокурора про вчинення (укладення) сторонами договору оренди землі.

Натомість, відповідно до вимог статті 1130 Цивільного кодексу України Договір містить умови договору про спільну діяльність щодо здійснення спільних дій та про спільну мету таких дій (предмет та мета Договору).

В пункті 1 Договору сторони прямо визначили мету укладення та підписання Договору здійсненя діяльності по землеробству та обробітку землі на площі 49,8 га згідно з сівозміною.

В пункті 2 сторони передбачили дії кожної з них, спрямовані на досягнення вказаної мети.

Так, Павлівська ЗОШ І-ІІ ступенів зобов'язується надати під сумісне виробництво землю площею 49,8 в межах Павлівської сільської ради, а ФГ Клен зобов'язується на даній площі проводити агротехнічний обробіток землі, посів та зберігання сільськогосподарських культур згідно з сівозміною.

Таким чином, як вірно зазначає перший відповідач у доповненнях до відзиву на апеляційну скаргу, метою цього Договору було досягнення відповідачами за рахунок спільних зусиль, інтересів, якими для Павлівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Кегичівської районної ради Харківської області є використання нею земельної ділянки для навчальних та виховних цілей разом з отриманням прибутку , а для Фермерського господарства "Клен" - отримання грошових коштів від господарської діяльності. Окрім цього про наявність між сторонами правовідносин спільної діяльності, а не оренди землі свідчить також довідка Павлівської сільської ради Кегичівського району Харківської області від 15.12.2015 р. № 306/02024, у якій зазначено, що Павлівська сільська рада отримала від ФГ "Клен" кошти в сумі 35000 грн., які зараховані на рахунок № 89 "Інші надходження", за умовами договору спільного обробітку землі з Павлівською загальноосвітньою школою, тоді як відповідно до плану рахунків бухгалтерського обліку бюджетних установ, затвердженого наказом Мінстерства фінансів України від 26.06.2013 р. № 611, що визначає склад рахунків та субрахунків, які застосовуються бюджетними установами, орендна плата за користування землею вноситься на інший номер та код рахунку місцевої ради.

Натомість Статтею 93 Земельного кодексу України, статтею 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки визначено як засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Під володінням слід розуміти усвідомлену юридично гарантовану можливість мати річ у своєму фактичному виключному господарському пануванні.

Під користуванням слід розуміти юридично забезпечену можливість застосувувати корисні властивості речі.

Тобто з переданням права оренди орендар на певний строк стає виключним користувачем земельної ділянки, який відсторонює всіх інших осіб від цього та здійснює виключний контроль над нею.

Право оренди відповідно до п. 2 ч. 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» є речовим правом, яке підлягає державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень і відповідно до статті 125 Земельного кодексу України виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення , в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грошоі тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання такого обовязку.

Серед підстав виникнення зобовязань п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено договори та інші правочини.

З матеріалів справи та зі змісту спірного Договору, а саме наведених пунктів 1 та 2 вбачається, що за цим Договором другий відповідач- Павлівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Кегичівської районної ради Харківської області не передав першому відповідачу Фермерському господарству «Клен» речові права володіння та користування земельною ділянкою, а зобовязався надати лише доступ до земельної ділянки для її обробітку для спільної мети, не відсторонившись від свого фактичного і виключного панування над земельною ділянкою та здійснення спільного використання земельної ділянки.

Так, за обопільним актом передачі права доступу та сільськогосподарського обробітку земельної ділянки № 1 від 14.05.2015 р., Павлівська ЗОШ І-ІІ ступенів передала ФГ Клен не право володіння та користування землю (земельну ділянку), а право доступу до земельної ділянки для її обробітку (т. 1 а.с. 74).

Тобто за спірним Договором не передавалось будь-яких речових прав на земельну ділянку, а було встановлено зобовязальні правовідносини, що включають серед іншого обовязок надання другим відповідачем доступу першому відповідачу до земельної ділянки для забезпечення можливості здійснювати свій договірний обовязок з обробітку земельної ділянки у спільних інтересах, а не передачу ділянки у виключне фактичне господарське панування.

Як обґрунтовано зазначив господарський суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, при оренді землі орендарю передаються речові права з володіння та користування земельною ділянкою, що прямо вбачається з положень ст. 13 Закону України Про оренду землі та ч. 1 ст. 93 Земельного України, натомість в спірних правовідносинах земля з володіння та користування Павлівської ЗОШ І-ІІ ступенів не вибувала.

Так, як обґрунтовано зазначив господарський суд першої інстанції, надавши першому відповідачу право доступу до земельної ділянки для сільськогосподарського обробітку землі, другий відповідач продовжував володіти та користуватись земельною ділянкою. Зокрема, в 2015 році Павлівською ЗОШ І-ІІ ступенів здійснювалась ціла низка заходів з позакласної та позашкільної роботи з залученням школярів на добровільній основі до агротехнічних робіт на вказаній земельній ділянці, таких як спостереження за висіванням, культивацією землі та заготівлею насіння кукурудзи та соняшнику, тощо. Вказане відображено в плані роботи на шкільній земельній ділянці Павлівської ЗОШ І-ІІ ступенів Кегичівського району Харківської області (т. 1 а.с. 123-128).

Колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного прийняття господарським судом першої інстанції в якості доказу зазначеного вище плану роботи на шкільній земельній ділянці Павлівської ЗОШ І-ІІ ступенів Кегичівського району Харківської області із посиланням на те, що наведені в цьому Плані відомості спростовуються наданими прокурором витребувані з Департаменту освіти і науки Харківської облдержадміністрації копії робочих навчальних планів Павлівської ЗОШ І-ІІ ступнів Кегичівської районної ради за 2012-2013 роки, 2013-2014 роки, 2014 -2015 роки, 2015-2016 роки, які є офіційними документами, складеними відповідно до вимог Наказів Міністерства освіти, науки, молоді та спорту України № 409 від 03.04.2012 р., від 12.12.2014 р. р. № 1465, від 10.06.2011 р. № 572, які різняться з вказаними планами позашкільної роботи як за формою, так і за змістом.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються зокрема письмовими доказами.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги належності та допустимості доказів.

Частиною першої цієї статті передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

Вказаний план роботи на шкільній земельній ділянці Павлівської ЗОШ І-ІІ ступенів Кегичівського району Харківської області (т. 1 а.с. 123-128) є належним та допустими письмовим доказом у справі, оскільки є офіційним документом, який має печатку та підпис директора школи, вні містить відомості про обставини, що мають значення для даної справи-здійснення другим відповідачем на спірній земельній ділянці заходів, які свідчать про перебування цієї ділянки у володінні та користуванні останнього.

Наданий прокуратурою робочі навчальні плани Павлівської ЗОШ І-ІІ ступенів, в т.ч. на 2014/2015 навчальний рік, вказані відомості не спростовують, оскільки не містять відомостей, з яких би вбачалась недостовірність зазначеного офіційного документа.

Зокрема невідображення у цих робочих навчальних планах відомостей щодо здійснення другим відповідачем на спірній земельній ділянці заходів, які зазначені в наданому Павлівською ЗОШ І-ІІ ступенів Кегичівського району Харківської області плані роботи на шкільній земельній ділянці обумовлено тим, що, як пояснив представник другого відповдіача, цей офіційний документ відображає заходи саме позакласної роботи.

Виконання цього плану підтверджується путівими листами службового легкового автомобіля (а.с. 14-17).

Окрім цього, відсутність у Павлівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Кегичівської районної ради наміру з передачі Фермерському господарству «Клен» за спірним Договором права володіння та виключного користування спірною земельної ділянкою підтверджується наступним.

Як було наведено вище, відповідно до державного акту на право постійного користування землею від 17.02.2005 р. (т. 1 а.с 15,16) спірна земельна ділянка належить другому відповідачу на праві постійного користування за цільовим призначенням - ведення підсобного сільського господарства.

Пунктом «а» частини першої статті 95 Земельного кодексу України серед прав землекористувачів передбачено право самостійно господарювати на землі.

Натомість пунктом «а» частини першої статті 96 Земельного кодексу України серед обовязків землекористувачів визначено забезпечення використання землі за цільовим призначенням, невиконання якого відповідно до п. «г» ч. 1 статті 141, п. «а» ч. 1 статті 143 Земельного кодексу України є підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

Другий відповідач є середнім учбовим закладом, який фінансується з місцевого бюджету із цільовим використанням отриманих бюджетних коштів і в силу свого статусу не є сільськогосподарським підприємством та не має достатніх власних засобів сільськогосподарського виробництва та штатних працівників для здійснення свого обовязку з використання земельної ділянки за цільовим призначенням, у звязку з чим, для забезпечення цієї мети залучив до співпраці у формі спільної діяльності з обробітку земельної ділянки першого відповідача, який є сільгоспвиробником, створеним у відповідній організаційно-правовій формі фермерського господарства.

Тобто вказана обставина додатково до вище наведеного підтверджує відсутність у сторін мети приховати укладенням спірного Договору договір оренди землі, тобто передати за Договором Фермерському господарству право володіння та користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вище обставини в їх сукупності свідчать про те, що спірний договір не є удаваним, тобто він не був вчинений для приховання іншого правочину, зокрема договору оренди землі.

Оскільки відповідачі фактично вчинили Договір про спільну діяльність, а не договір оренди землі, доводи заступника прокурора Харківської області щодо визнання спірного Договіру недійсним через порушення при його укладенні вимог законодавства до договорів землі ( вчинення Договору з порушенням нормативно визначеної процедури укладення договорів оренди землі та з перевищенням Павлівською ЗОШ І-ІІ ступенів Кегичівської і районної ради Харківської області своєї господарської правосубєктності щодо передання земельної ділянки в оренду ) є безпідставними.

Оскільки, виходячи з наведених вище підстав, задоволенню не підлягають позовні вимоги про визнання спірного Договору недійсним, відсутні підстави і для задоволення похідних вимог про зобовязання Фермерського господарства "Клен" повернути земельну ділянку державної форми власності площею 49,8 га, кадастровий номер :003:0243 за межами населеного пункту на території Павлівської сільської ради Кегичівського району Харківської області Павлівській ЗОШ І-ІІ ступенів Кегичівської і районної ради Харківської області.

До того ж, зазначена похідна вимога передбачає зобовязання вчинення дій на користь не позивача, а другого відповідача, що суперечить статтям 1, 2, 21 Господарського процесуального кодексу України, які передбачають подання позову прокурором на захист порушеного чи оспорюваного право або охоронюваного інтересу держави в особі позивача.

Також колегія суддів зазначає, що прокурор в порушення вимог ч. 2 статті 2 , статті 29 Господарського процесуального кодексу України не обгрунтував необхідність захисту інтересів держави в особі Головного управління Держземагенства у Харківській області як органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах, оскільки з Положення про головне управління Держземагенства у Харківській області не вбачається наявність у цього органу функцій контролю за використанням земельними ділянками державної власності.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, у звязку з чим оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін як законне та обґрунтоване.

Керуючись ст.. 99, п. 1 ст. 103, ст.. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 29.10.2015 р. у справі № 922/5123/15 залишити без змін.

Стягнути з Прокуратури Харківської області, м. Харків (61050, Харківська обл., м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, б. 4, ) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області, код отримувача 37999654, банк одержувача - ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, рахунок 2003, код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 2679,60 грн.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 21.12.15 р.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Потапенко В.І.

Суддя Тарасова І. В.