ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року Справа № 910/15062/15

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Овечкіна В.Е. - головуючого,
Корнілової Ж.О. - доповідача,
Чернова Є.В.,
розглянувши касаційну скаргу
Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 26.10.2015
у справі№ 910/15062/15 Господарського суду міста Києва
за позовомДочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
доПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про зобов'язання вчинити дії,
за участю представників сторін
від відповідача:Деркач Т.Г. (довіреність від 25.06.2015 № 67/16),
від відповідача:Смакота Н.І. (довіреність від 18.04.2014 № 14-98),

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" у червні 2015 року звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про зобов'язання списати заборгованість Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" з оплати 409064,46 грн. інфляційних втрат, 254876,87 грн. 3 % річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.07.2015 (суддя Любченко М.О.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 у справі № 910/15062/15 (у складі колегії суддів: Ропій Л.М. - головуючого, Рябухи В.І., Калатай Н.Ф.) у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 у справі № 910/15062/15 Господарського суду міста Києва, Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 у справі № 910/15062/15 Господарського суду міста Києва, і прийняти нове рішення про задоволення позову.

У касаційній скарзі заявник посилається на порушення судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) укладено договір поставки природного газу № 06/09-414-Р (далі договір), відповідно до умов якого, відповідач зобов'язався передавати позивачу у 2009 році у власність природний газ власного видобутку з ресурсу ІV кварталу 2006 року для потреб підприємств комунальної теплоенергетики, теплових електричних станцій і централей та котелень промислових підприємств, зокрема, блочних (модульних) котелень (в обсягах, що використовуються на виробництво теплової енергії для населення, бюджетних установ та організацій), в тому числі, для реалізації через газорозподільні підприємства, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Згідно з пунктом 2.1 договору, відповідач передає позивачу газ в обсязі 4 809 042 куб.м

Пунктом 4.4 договору передбачено, що загальна розрахункова сума договору становить 2278524 грн., крім цього, податок на додану вартість - 455704,82 грн., всього разом з ПДВ 2324228,92 грн.

В розділі 3 договору сторонами погоджено порядок та умови передачі природного газу.

Згідно з пунктами 3.4, 3.5 договору, факт передачі газу підтверджується актами приймання-передачі газу, які підписують уповноважені представники сторін виключно в обсязі, який зазначений у письмовому замовленні позивача протягом трьох робочих днів з дня надання позивачем такого замовлення. Акти приймання-передачі газу складаються у 2 оригінальних примірниках. Вказаний акт є підставою для розрахунків.

На виконання умов договору позивачем протягом 2009 року поставлено, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 2625742,56 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями актів приймання-передачі природного газу № 10/06- 4 від 26.11.2009 на суму 2469388,56 грн. та № 06/09-414-Р-1 від 26.11.2009 на суму 156354 грн.

Згідно з пунктом 5.1 договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 14.06.2011, розрахунки за газ позивач здійснює на підставі договору грошовими коштами у національній валюті України шляхом їх перерахування виключно на поточний рахунок відповідача № 09 у ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", код банку 300012, протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дати підписання, зазначених у пункті 3.4 актів приймання-передачі газу.

В пункті 10.1 договору сторонами погоджено, що договір вважається укладеним з дати його підписання та скріплення печатками сторін, і діє в частині передачі газу до 31.12.2009, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

Позивачем газ не оплачено та прострочено виконання договірного зобов'язання з оплати в сумі 2625742,56 грн. Факт укладення договору, постачання на його умовах природного газу та невиконання позивачем своїх обов'язків з оплати газу на вказану суму сторонами не заперечується.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення 3289638,09 грн. (вказана сума складається з 2625742,56 грн. основного боргу, 409064,46 грн. інфляційних втрат та 254876,87 грн.3 % річних.

За результатами розгляду вказаного спору сторін Господарським судом міста Києва 30.04.2015 винесено рішення у справі № 910/6404/13, яким позовні вимоги частково задоволено, присуджено до стягнення з Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 2625742,56 грн. основного боргу, 262059,70 грн. збитків від інфляції та 234158,69 грн. 3 % річних, в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2015 рішення від 30.04.2015 у справі № 910/6404/13 залишено без змін.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивачем зазначено, що нарахування відповідачем 3% річних та збитків від інфляції за договором і, відповідно, їх стягнення, є необґрунтованим, з огляду на наявність підстав для списання заборгованості заявника з оплати вказаних сум у відповідно до приписів Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію".

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судами встановлено, що за умовами укладеного між сторонами договору відповідач прийняв на себе обов'язок постачати позивачу природній газ, а останній, відповідно - прийняти такий газ і оплатити його на умовах, погоджених сторонами в договорі, проте з матеріалів справи слідує, що позивач обов'язок по оплаті поставленого відповідачем за договором газу не виконав, з огляду на що відповідач скористався, наданим йому статтею 625 Цивільного кодексу України правом та нарахував збитки від інфляції та 3% річних, обов'язок оплатити які, відповідно, на даний час має позивач.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється, зокрема, внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків.

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з частиною 3 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 4 Цивільного кодексу України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України; основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України; актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу; цивільні відносини можуть регулюватись актами Президента України у випадках, встановлених Конституцією України.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилається на приписи Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" від 12.05.2011 № 3319-VI (далі Закон).

Відповідно до статті 1 Закону, дія цього Закону поширюється на підприємства незалежно від їхніх форм власності, що виробляють, транспортують і постачають теплову та електричну енергію, надають послуги з диспетчерського управління об'єднаною енергетичною системою України, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу та електричної енергії за регульованим тарифом, Національну акціонерну компанію "Нафтогаз України" та її дочірні підприємства ДК "Газ України", ДК "Укртрансгаз", ДК "Укргазвидобування", ДАТ "Чорноморнафтогаз" та ДП "Енергоринок".

Судами встановлено, що згідно з пунктами 2.1.1, 2.2 Закону на умовах, визначених цим Законом, підлягає списанню, зокрема, заборгованість ДК "Газ України" перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (у тому числі реструктуризована) в межах сум, списаних підприємствам, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, і суб'єктам господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом, перед ДК "Газ України"; заборгованість (у тому числі встановлена судовими рішеннями) з пені, штрафних та фінансових санкцій (три відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам, визначеним у статті 1 цього Закону, на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 01.01.1997 року по 01.01.2011, і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону, Закон набирає чинності з дня його опублікування та діє до 30.06.2012.

Списання заборгованості, відповідно до цього Закону України, здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (пункт 2.5 Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України № 894 від 08.08.2011 затверджено Порядок списання заборгованості за природний газ та електричну енергію (далі Порядок).

У пункті 1 Порядку визначено, що цей Порядок визначає механізм списання заборгованості (у тому числі реструктуризованої) за природний газ та електричну енергію, зокрема із сплати пені, штрафних та фінансових санкцій, що нараховані на заборгованість за природний газ, а також за кам'яне і буре вугілля, газ нафтопереробки, нафтопродукти і природний газ підприємств, що виробляють електричну енергію, перед Держрезервом, яку реструктуризовано відповідно до рішень Кабінету Міністрів України, відповідно до Закону. Дія цього Порядку поширюється на підприємства незалежно від форми власності, що виробляють, транспортують і постачають теплову та електричну енергію, надають послуги з диспетчерського управління об'єднаною енергетичною системою, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу та електричної енергії за регульованим тарифом, Національну акціонерну компанію "Нафтогаз України" та її Дочірні компанії "Газ України", "Укртрансгаз", "Укргазвидобування", а також Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" і Державне підприємство "Енергоринок" (далі - учасники процедури списання).

Порядком встановлений наступний порядок списання заборгованості за природній газ: обсяг заборгованості (у тому числі реструктуризованої) за природний газ визначається з урахуванням вимог законодавства з питань інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, документів та розрахунків і списується: учасниками процедури списання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом або виробляють, транспортують і постачають теплову енергію, перед дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - компанія "Газ України") - у сумах, що обліковуються в бухгалтерському обліку таких учасників; компанією "Газ України" - у сумах, що обліковуються в її бухгалтерському обліку, включаючи заборгованість ліквідованих підприємств, що виробляють, транспортують і постачають теплову енергію (пункт 4); учасники процедури списання, крім тих, що зазначені у пункті 4 цього Порядку, списують заборгованість за природний газ в узгоджених сумах, що обліковуються в їх бухгалтерському обліку та підтверджуються актом звіряння заборгованості, який включає загальний обсяг заборгованості та обсяг заборгованості, яку передбачається списати. При цьому списання заборгованості учасниками процедури списання, яким належить 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) у статутних капіталах господарських товариств, частка держави в яких становить 100 відсотків, здійснюється за погодженням з органами, уповноваженими управляти такими учасниками (пункт 5); для списання заборгованості кожний учасник процедури списання утворює комісію з питань списання заборгованості, до складу якої обов'язково входить керівник такого учасника як голова комісії та головний бухгалтер, і яка визначає обсяг заборгованості, що підлягає списанню, у розрізі контрагентів. Списання заборгованості проводиться на підставі протоколів зазначеної комісії, затверджених її головою. Датою списання заборгованості є дата затвердження протоколу (пункт 6); заборгованість із сплати пені, штрафних та фінансових санкцій (3 відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані учасникам процедури списання на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 01.01.1997 по 01.01.2011 щодо стягнення яких до набрання чинності Законом розпочата процедура судового врегулювання спору і відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, визначається у відповідних договорах, що укладаються між учасниками процедури списання відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України (пункт 7); учасники процедури списання подають протягом 10 днів після затвердження зазначеного в пункті 6 цього Порядку протоколу, але не пізніше 31.12.2011 кредиторам інформацію про суми списаної заборгованості (основної суми заборгованості, пені, штрафних та фінансових санкцій) в розрізі договорів щодо постачання природного газу, а також видів заборгованості (пункт 8); Компанія "Газ України" здійснює списання заборгованості (у тому числі реструктуризованої) перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" в межах сум, списаних компанією "Газ України" учасникам процедури списання, зазначених у пункті 4 цього Порядку, та заборгованості ліквідованих підприємств, що виробляють, транспортують і постачають теплову енергію, та надсилає їй щомісяця повідомлення про суму списаної таким учасникам заборгованості та суму заборгованості, що підлягає списанню у бухгалтерському обліку Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України". Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надсилає протягом семи днів після списання заборгованості компанії "Газ України" повідомлення про суми списаної заборгованості в розрізі договорів щодо постачання природного газу, що є підставою для такого списання в бухгалтерському обліку зазначених компаній (пункт 9).

У пункті 3 Порядку вказано, що учасники процедури списання протягом 30-ти днів після закінчення строку дії Закону проводять звірку розрахунків і підписують відповідні акти станом на 31.12.2011, в яких фіксується сума заборгованості, що обліковується в їх бухгалтерському обліку після списання заборгованості.

Враховуючи, що чинним законодавством не передбачено окремого порядку для списання заборгованості з нарахованих 3% річних та збитків від інфляції на підстав Закону, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов до правильного висновку, що спірна заборгованість позивача з оплати збитків від інфляції в та 3% річних мала бути списана в порядку, встановленому Порядком.

За встановленим Порядком процедурою для списання заборгованості: кожний учасник процедури списання утворює комісію з питань списання заборгованості, до складу якої обов'язково входить керівник такого учасника як голова комісії та головний бухгалтер; вказана комісія визначає обсяг заборгованості, що підлягає списанню, у розрізі контрагентів та готує відповідні протоколи (такі протоколи є підставою для списання заборгованості), які затверджуються головою комісії; датою списання заборгованості є дата затвердження протоколу; протягом 10 днів, після затвердження протоколу, але не пізніше 31.12.2011 особа, яка списує свою заборгованість (боржник) повинен направити кредиторам інформацію про суми списаної заборгованості (основної суми заборгованості, пені, штрафних та фінансових санкцій) в розрізі договорів щодо постачання природного газу, а також видів заборгованості; учасники процедури списання протягом 30 днів після закінчення строку дії Закону (до 31.07.2012 - примітка суду) проводять звірку розрахунків і підписують відповідні акти станом на 31.12.2011, в яких фіксується сума заборгованості, що обліковується в їх бухгалтерському обліку після списання заборгованості.

Для списання спірної заборгованості позивач повинен був створити відповідну комісію, скласти протокол, протягом 10 днів після затвердження протоколу, але не пізніше 31.12.2011 направити відповідачу інформацію про суми списаної заборгованості, а позивач та відповідач в строк до 31.07.2012 мали звірити розрахунки та підписати відповідні акти, в яких зафіксувати суму заборгованості, що обліковується в їх бухгалтерському обліку після списання заборгованості.

З усіх, необхідних для проведення списання заборгованості дії, позивачем лише створено комісію зі списання вказаної заборгованості, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією наказу відповідачам №334 від 09.09.2011 "Про організацію роботи з виконання Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію".

На даний час Закон вже не діє, що унеможливлює списання будь-якої заборгованості з посиланням на нього. Той факт, що Порядок на даний час залишається чинним не впливає на можливість списання спірної заборгованості відповідача, оскільки Порядком встановлені чіткі календарні дати (які на дату звернення позивача до суду з цим позовом сплили - примітка суду), у які учасники процедури списання, зокрема особа, яка списує свою заборгованість (тобто у спірному випадку відповідач - примітка суду) повинен був направити позивачу інформацію про суми списаної заборгованості.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов до правильного висновку, що позивачем на надано належних та допустимих доказів дотримання ним визначеного Законом та Порядком порядку списання заборгованості за природний газ. З огляду на положення Закону, які не передбачають обов'язку відповідача (кредитор), вчиняти будь-які дії, що підтверджували б погодження списання заборгованості, позовні вимоги про зобов'язання відповідача списати заборгованість позивача, фактично є зобов'язанням відповідача здійснити певні записи у своєму бухгалтерському обліку, що є втручанням в бухгалтерський облік відповідача, на що позивач та суд не мають права.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача списати заборгованість позивача з оплати 409 064,46 грн. інфляційних втрат та 254876,87 грн. 3% річних в порядку, встановленому Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію".

Таким чином, постанова Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 у справі № 910/15062/15 Господарського суду міста Києва підлягає залишенню без змін.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими і такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими матеріалами справи.

Відповідно до пункту 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 у справі № 910/15062/15 Господарського суду міста Києва залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 у справі № 910/15062/15 Господарського суду міста Києва залишити без змін.

Головуючий, суддя Овечкін В.Е.
Судді:Корнілова Ж.О.
Чернов Є.В.