ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2015 р. Справа № 917/2029/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Плужник О.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача не зявився.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 5444 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 03.11.15 у справі № 917/2029/15

за позовом Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради

до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Полтава

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИЛА:

Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою, в якій просило визнати недійсним рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.12.2014 р. № 01/234-рш у справі № 01-04-50/108-2014.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 03.11.2015 р. у справі № 917/2029/15 в позові відмовлено повністю.

Рішення мотивоване з посиланням на те, що позивачем пропущено встановлений ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» строк оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України та ін.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 03.11.2015 р. у справі № 917/2029/15 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю, з мотивів та підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, з мотивів викладених у відзиві та ін.

14.12.2015 р. від позивача надійшла заява, в якій він просить розглядати апеляційну скаргу без участі його уповноваженого представника у звязку із зайнятістю в інших судових засіданнях, апеляційну скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Позивач у призначене судове засідання не зявився.

Враховуючи факт належного повідомлення позивача про час та місце розгляду апеляційної скарги, та те, що норми ст. 38 ГПК України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, судова колегія вважає, що судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Неявка в судове засідання представника позивача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, Адміністративною колегією Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного Комітету України у справі № 01-04-50/108-2014 прийнято рішення від 23.12.2014 р. № 01/234-рш про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (далі - рішення), яким визнано дії Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради щодо невиконання зобов'язань, визначених пунктом 4 резолютивної частини рішення адміністративної колегії територіального відділення Комітету від 22.04.2014 р. № 01/103-рш у справі № 01-02-50/33-2014, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 4 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді виконання рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України не в повному обсязі. Накладено штраф на Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна організація № 2" у розмірі 68000,00 грн.

Зазначене рішення направлено відповідачем на адресу позивача листом від 23.12.14 р. № 01/6321, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення № 36 1 від 24.12.14 р. та отриманого представником позивача 25.12.2014 р.

Позивач не погодився з прийнятим рішенням та вирішив його оскаржити, звернувся до господарського суду з позовною заявою.

З матеріалів справи також вбачається, що господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, крім іншого виходив з того, що позивачем пропущено встановлений ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» строк оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України та ін.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна та належна правова оцінка, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого у справі рішення.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Правовідносини, пов'язані з обмеженням монополізму та захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України, і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з ч. 3 ст. 21 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду. З огляду на зміст наведеної норми, статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення, справи зі спорів про оскарження рішень (розпоряджень) органів Антимонопольного комітету України підвідомчі господарським судам і підлягають розглядові за правилами Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).

Згідно з п. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції.

Розгляд справ за участю органів Антимонопольного комітету України здійснюється господарськими судами на загальних засадах рівності перед законом і судом та змагальності, визначених статтями 42 і 43 ГПК.

23.12.2014 р. за результатами розгляду Адміністративною колегією Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного Комітету України справи № 01-04-50/108-2014 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції прийнято рішення № 01/234-рш.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, зазначене рішення направлено на адресу позивача 24.12.2014 р. рекомендованим поштовим відправленням та отримано позивачем 25.12.2014 р., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією повідомлення про вручення поштового відправлення № 36 1 та листом № 01/6321 від 23.12.2014 року.

У рішенні № 01/234-рш від 23.12.2014 р. зазначено, що воно може бути оскаржене до господарського суду у двомісячний строк з дня його одержання.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Таким чином, Закон України "Про захист економічної конкуренції", який визначає порядок набрання чинності та виконання рішень органів Антимонопольного комітету України, ставить його в залежність від оскарження до господарського суду.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 р. № 15 «Про деякі питання практики застосування конкуренційного законодавства» надані роз'яснення про те, що у застосуванні згаданого припису ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також ч. 2 ст. 47 цього Закону господарським судам слід враховувати, що цими приписами передбачені строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України, які не може бути відновлено. Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних приписів не має відношення так само, як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів.

Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

Отже, 25.02.2015 р. минув останній встановлений відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» двомісячний строк, протягом якого позивач мав право оскаржити рішення № 01/234-рш від 23.12.2014 р.

Як вбачається з матеріалів справи, Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація № 2" з рішенням не погодилось звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою датованою 10.09.2015 р.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновками господарського суду про відмову у позові.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Полтавської області від 03.11.15 у справі № 917/2029/15 прийнято з урахуванням фактичних обставин справи та чинного законодавства.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні господарського суду відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105 ГПК України, судова колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Полтавської області від 03.11.15 у справі № 917/2029/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 21.12.2015 р.

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Плужник О.В.