ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2015 Справа № 917/2346/15

за позовом Приватного підприємства "Ручки-Агро", с. Ручки, Гадяцький р-н, Полтавська обл., 37305

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Нектар", с. Вирішальне, Гадяцький р-н, Полтавська обл., 37331

про стягнення 99 998,40 грн.

Суддя Ківшик О.В.

Представники :

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № б/н від 16.12.2015 р.;

від відповідача: не з'явилися.

Суть спору: розглядається позовна заява Приватного підприємства "Ручки-Агро" про стягнення з Державного підприємства "Дослідне господарство "Нектар" 99 998,40 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами 06.06.2011 р. Договору № 7 (основний борг).

Відповідач представництво у судове засідання вдруге не забезпечив, вимоги суду не виконав, причин щодо цього суду не повідомив. Останній відповідно до пп. 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України та пп. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" був належним чином та завчасно за місцезнаходженням згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань, а також про покладені на нього обов'язки, про що свідчать матеріали справи, зокрема, зроблений судом 24.12.2015 р. витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з якого вбачається, що 11.12.2015 р. ухвалу Господарського суду Полтавської області від 08.12.2015 р. про відкладення розгляду даної справи було вручено повноважному представнику відповідача.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, відсутність клопотання про його продовження, суд не оцінює вказані обставини як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягає за мотивами позовної заяви.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши надані докази, суд,

встановив:

06.06.2011 р. між Приватним підприємством "Ручки-Агро" (виконавець) та Державним підприємством "Дослідне господарство "Нектар" (замовник) було укладено Договір № 7 (а.с. 8, далі Договір).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- виконавець зобовязується виконати роботу, а замовник зобовязується прийняти її (п. 1.1 Договору);

- найменування та характеристика роботи, що має бути виконана виконавцем : дискування землі площею 400 га. (п. 1.2 Договору);

- даний договір набуває сили з моменту підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань. Попередній термін виконання робіт 20 календарних днів з дня отримання замовлення (п. 2.1 та п. 2.2 Договору);

- договірна вартість робіт становить 250,00 грн. за 1 га. З урахуванням витрат на паливно-мастильні матеріали. Розрахунки між сторонами здійснюються в Українській національній валюті- гривня. Вид розрахунків безготівковий, готівковий або готовою продукцією (п. 3.1 та п. 3.2 Договору);

- замовник може здійснювати оплату за виконану роботу частинами після отримання Акту здачі-приймання робіт. Замовник зобовязується виплатити кошти за виконану роботу до закінчення терміну дії Договору або протягом 60-ти календарних днів після підписання Акту (п. 3.3 Договору).

Факт виконання позивачем прийнятих на себе зобовязань з надання послуг замовнику на загальну суму 99 998,40 грн. підтверджується наявною у матеріалах справи копією належним чином оформленого акту № 0У-000036 здачі - прийняття робіт (наданих послуг). Даний акт підписаний представниками сторін без зауважень та скріплений печатками сторін (а.с. 9), оригінал акту оглянуто судом та встановлено, що наявна у матеріалах справи копія відповідає оригіналу.

Крім того, приймання наданих позивачем послуг з обробітку ґрунту площею 400 га. представником відповідача ОСОБА_2 підтверджується наявною у матеріалах справи копією Довіреності № 7 від 06.06.2011 р., згідно якої останній уповноважується відповідачем прийняти від позивача вищезазначені послуги за Договором (копія наявна у матеріалах справи, а.с. 11).

З огляду на те, що відповідач протягом тривалого часу не проводив оплату за отримані ним послуги за Договором, на адресу останнього позивачем було направлено претензію вих. № 21/09-1 від 21.08.2015 р. щодо сплати вищезазначеної заборгованості в семиденний термін, з дня отримання даної претензії (копія наявна у матеріалах справи, а.с. 12). Зазначена претензія була отримана представником відповідача 09.09.2015 р., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією повідомлення № 563 про вручення поштового відправлення претензії (а.с. 13). Вищезазначена претензія залишена відповідачем без реагування.

За даними позивача відповідач зобов'язання по Договору щодо оплати отриманих послуг не виконав, заборгованість останнього складає 99 998,40 грн..

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 99 998,40 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами 06.06.2011 р. Договору № 7.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору про надання послуг.

Статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов'язання за Договором. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вищезазначеним Договором та приписів ст. 903 Цивільного кодексу України не сплатив вартість отриманих послуг. Заборгованість останнього на момент подання позову та розгляду даної справи складає 99 998,40 грн.. Дана обставина відповідачем не.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 99 998,40 грн. основного боргу підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню. При цьому судом враховано приписи п. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. 43, ст. 49, ст. 75, ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Нектар" (с. Вирішальне, Гадяцький р-н, Полтавська обл., 37331), ідентифікаційний код юридичної особи 00729557, р/р 26003173 в ФАТ "Полтава-банк" м. Гадяч, МФО 331360 на користь Приватного підприємства "Ручки-Агро" (с. Ручки, Гадяцький р-н, Полтавська обл., 37305), ідентифікаційний код юридичної особи 33268457, р/р 260004541 в АТ "ОСОБА_3 Аваль", МФО 380805 99 998,40 грн. заборгованості.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

Суддя О.В.Ківшик

Примітка : Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.