донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

22.12.2015р. справа №905/2640/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_5 (за довіреністю №14-88 від 18.04.2014р.);
від відповідача:не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанії «Нафтогаз України», м. Київ
на рішення господарського суду Донецької області
від05.11.2015р. (повний текст підписано 10.11.2015р.)
по справі№905/2640/15 (суддя Кротінова О.В.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанії «Нафтогаз України», м. Київ
до Комунального підприємства «Красноармійськтепломережа», м. Красноармійськ Донецької області
про стягнення 1 108 007,52грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанії «Нафтогаз України», м. Київ (Позивач) звернулась до Господарського суду Донецької області з позовом до Комунального підприємства «Красноармійськтепломережа», м. Красноармійськ Донецької області (Відповідач) про стягнення 1 108 007,52грн. за несвоєчасний розрахунок за договором № 14/2377/11 від 30.09.2011р., з яких: інфляційних втрат - 990 112,11грн., 3% річних 117 895,41грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 05.11.2015р. у задоволені позовних вимог було відмовлено з мотивів відсутності підстав для застосування наслідків за порушення грошового зобовязання у розумінні ст.625 Цивільного кодексу України, оскільки розрахунок за поставлений природних газ відбувся у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків №745/30 від 14.10.2014р.

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанії «Нафтогаз України», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 05.11.2015р. у справі №905/2640/15 в повному обсязі та прийняти нове, яким стягнути з Комунального підприємства «Красноармійськтепломережа» інфляційні втрати у сумі 990 112,11грн. та 3% річних у сумі 117 895,41грн.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає неправильне застосування норм матеріального права, а саме ст.ст. 549-552, 625 та 631 Цивільного кодексу України, що полягає у поширенні дії укладеного договору про взаєморозрахунки на відносини, які склалися між сторонами до моменту його укладення, що в сувою чергу призвело до безпідставної відмови у стягненні 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за договором № 14/2377/11 від 30.09.2011р., передбачених чинним законодавством та умовами договору, а також порушення норм процесуального права, а саме неповне дослідження обставин справи та неправильному трактуванні правової позиції Верховного суду України.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Попков Д.О., судді Зубченко І.В. та Радіонова О.О.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 08.12.2015р. порушене апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 22.12.2015р. о 11.30 год.

Фіксація судових засідань апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Позивача у судовому засіданні підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги у повному обсягу.

Представник Відповідача у судове засідання не зявився попри належне повідомлення, але надіслав відзив (а.с.а.с.129-131), за змістом якого заперечував проти апеляційних вимог Скаржника, наголошуючи на законності і обґрунтованості переглядуваного рішення, а також подав клопотання (а.с.136) про здійснення розгляду справи без участі його представника за наявними матеріалами.

Судова колегія, зважаючи на доведення до відома суду процесуальної позиції сторін у письмовому вигляді та достатність наявних документів, дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, 18.06.2014р. рішенням Господарського суду Донецької області по справі №905/2648/14 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанії «Нафтогаз України» до Комунального підприємства «Красноармійськтепломережа» були задоволені частково, стягнуто з Відповідача за неналежне виконання зобовязань за договором купівлі-продажу природного газу № 14/2377/11 від 30.09.2011р.(а.с.а.с.14-19) за період з жовтня 2011р. по грудень 2012р. суму основного боргу у розмірі 4 612 200,00грн., за період з 01.08.2012р. по 14.01.2014р. штрафу у розмірі 348 569,54грн., пені у розмірі 291 455,67грн., 3% річних у розмірі 391 332,86грн. та інфляційних втрат у розмірі 15 168,07грн.(а.с.а.с.48-62)

Зазначене рішення було залишене без змін за результатами апеляційного та касаційного перегляду згідно постанови Донецького апеляційного господарського суду від 04.03.2015р.(а.с.а.с.118-123) та постанови Вищого господарського суду від 24.11.2015р.(а.с.а.с.124-126).

Між тим, в матеріалах справи міститься укладений між сторонами договір про організацію взаєморозрахунків №745/30 від 14.10.2014р. (а.с.а.с.70,71), предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п.24 ст.14 та п.2 ст.16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися з органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014р. №30, сторонами яких серед інших також є Позивач та Відповідач для погашення заборгованості останнього за природний газ за 2012р. за договором №14/2377/11 від 30.09.2011р.

Відповідно до пп.пп.2, 3 п.3.1 договору №745/30 від 14.10.2014р. про організацію взаєморозрахунків сторони зобовязуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору, а також перерахувати кошти наступній стороні.

Згідно з п.5.2 договору, він набирає чинності з моменту підписання і діє до повного виконання сторонами своїх обовязків за договором, а у п.5.3 цього договору зазначено, що договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування.

Так, Відповідачем, для погашення заборгованості з жовтня 2011р. по грудень 2012р. за природний газ відповідно до договору №14/2377/11 від 30.09.2011р., на рахунок Позивача було перераховано суму у розмірі 4 612 200, 00грн. на виконання договору №745/30 від 14.10.2014р., у тому числі з ПДВ у сумі 768 700,00грн., що відповідає сумі заборгованості, визначеної в межах справи №905/2648/14, та підтверджується (погашення) платіжним дорученням №1 від 10.11.2014р., проведеним банком 21.11.2014р. (а.с.80)

Проте, враховуючи тривале невиконання Відповідачем рішення Господарського суду Донецької області по справі № 905/2648/14 від 18.06.2014р., Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України було донараховано та предявлено до стягнення інфляційних втрат у розмірі 990 112,11 грн. та 3% річних у загальному розмірі 117 895,41 грн. починаючи з 15.01.2014р. по 21.11.2014р. (до моменту сплати боргу).

Враховуючи викладене, а також відсутність в матеріалах справи доказів порушення виконання Відповідачем грошового зобовязання за договором про організацію взаєморозрахунків у розуміння ст.625 Цивільного кодексу, місцевий суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог про стягнення з Відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

Оцінюючи правильність застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального законодавства в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог апеляційної скарги з огляду на таке:

Факт порушення у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України Відповідачем грошового зобовязання, сума якого є базою для нарахування стягуваних в межах цієї справи сум інфляційної індексації та 3% річних, встановлений чинним судовим рішенням від 18.06.2014р. в межах справи №905/2648/14 та є преюдиціальним для розглядуваної справи у розумінні ч.3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, але в контексті умов виконання грошових зобовязань, що були визначені змістом договору купівлі-продажу природного газу № 14/2377/11 від 30.09.2011р.

Відповідно до ч. 2. ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сам по собі факт задоволення судом позовних вимог про стягнення певної суми заборгованості діючим законодавством наразі не віднесений до обставин, що припиняють чи змінюють правову природу грошового зобовязання, а отже жодною мірою не звільняє боржника від відповідальності за порушення грошового зобовязання та не позбавляє кредитора на отримання коштів, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, нарахування яких припиняється лише із припиненням відповідного грошового зобовязання.

Між тим, наявність укладеного між сторонами в порядку передбаченого Законом України «Про Державний бюджет на 2014р.» та постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014р. договору про організацію взаєморозрахунків №745/30 від 14.10.2014р., який передбачає порядок погашення заборгованості на загальну суму 4 612 200,00грн., та відсутність доказів порушення Відповідачем строків оплати заборгованості за цим договором, як вірно було зазначено місцевим господарським судом, змінили порядок і строки проведення розрахунків за отриманий у 2012р. природний газ на загальну суму 4 612 200,00грн, яка виступала базою для нарахування стягуваних у цій справі 3% річних та інфляційних втрат.

Відтак, зміна вказаних параметрів виконання грошового зобовязання, зумовлює необхідність визначення момент прострочення оплати у розумінні ст.610 і ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України відносно означеної суми заборгованості не за умовами договору про купівлю-продаж природного газу №14/2377/11 від 30.09.2011р. (в чому полягає позиція Скаржника), а виходячи саме з умов договорів про організацію взаєморозрахунків, як наголошує Відповідач.

В свою чергу, як вірно було встановлено судом першої інстанції, відсутність доказів порушення Відповідачем умов оплати 4 612 200,00грн грн., визначених договорам про організацію взаєморозрахунків, унеможливлює застосування наслідків, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України у вигляді стягнення заявлених в межах цієї справи 3% річних та інфляційних втрат, що узгоджується із п.3.1 означеного договору.

Означена правова позиція також узгоджується із висновками щодо застосування ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України у аналогічних справах, сформульованими Верховним Судом України як у згаданій в оскаржуваному рішенні постанові від 01.07.2015р. у справі №924/1230/14, так і у постановах від 23.09.2015р. у справі № 917/2519/14, від 07.10.2015р. у справі №924/406/14 та від 01.07.2015р. у справі № 924/1230/14. За змістом ч.1 ст.111-28 Господарського процесуального кодексу України вказане застосування норми матеріального права має враховуватися судами при вирішенні справ. Наразі, запропонована Скаржником інтерпретація відповідної правової позиції Верховного Суду України спотворює її сутність, а тому не може бути прийнята до уваги.

Твердження Скаржника про розповсюдження дії договору про організацію взаєморозрахунків лише на відносини, що виникли з моменту вступу зазначеного договору, не враховують у дію та не розповсюджуються на ті, що існували до його укладення, не враховують змісту пп.2 п.3.1 означеного договору, відповідно до якого сторони зобовязалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості. В свою чергу, згадувані у скарзі порушення місцевим судом норм ст.ст.549-552 Цивільного кодексу України не тільки не застосовувалися при прийнятті переглядуваного рішення, але й взагалі не підлягають застосуванню в межах розглядуваної справи, оскільки вони регламентують неустойку, тоді як стягувані нарахування неустойкою не являються.

Таким чином, місцевий господарський суд, врахувавши положення ч.1 ст.111-28 Господарського процесуального кодексу України, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Позивача щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат за договором про купівлю-продаж природного газу №14/2377/11 від 30.09.2011р. на суму заборгованості, строк оплати якої був змінений сторонами, і такий змінений строк не був порушений Відповідачем.

За таких обставин, апеляційним судом не встановлено передбачених ст.104 Господарського процесуального кодексу України підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення по суті заявлених і розглянутих позовних вимог.

Таким чином, Донецький апеляційний господарський суд відмовляє у задоволенні апеляційної скарги, що згідно із ст. 49 Господарського процесуального кодексу України має наслідком віднесення на рахунок Скаржника понесених ним витрат зі сплати судового збору за апеляційне оскарження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ на рішення Господарського суду Донецької області від 05.11.2015р. (повний текст підписано 10.11.2015р.) у справі №905/2640/15 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Донецької області від 05.11.2015р. (повний текст підписано 10.11.2015р.) у справі №905/2640/15 залишити без змін.

3. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О. Попков

Судді: І.В. Зубченко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.: 1. Позивачу; 2. Відповідачу ; 3. У справу; 4. ДАГС; 5. ГСДО