РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2015Справа №910/28715/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Асоціація дитячого харчування»

до Підприємства з 100% іноземними інвестиціями «БІЛЛА-Україна»

про стягнення 99 292,10 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Синьогін Ю.І. - по дов. № 0308/15/1 від 03.08.2015

від відповідача Колтигін А.П. - по дов. № 8 від 19.01.2015

Суть спору :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Асоціація дитячого харчування» про стягнення з Підприємства з 100% іноземними інвестиціями «БІЛЛА-Україна» 99 292,10 грн. основного боргу, який виник внаслідок неналежного виконання останнім зобов'язань згідно договору поставки № 300278/13 від 01.01.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 порушено провадження у справі № 910/28715/15 та призначено її до розгляду на 24.11.2015.

Відповідачем 24.11.2015 до відділу діловодства суду подано клопотання про зупинення провадження у справі № 910/28715/15 до закінчення розгляду Київським апеляційним судом апеляційної скарги ТОВ «Асоціація дитячого харчування» на рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/11302/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Асоціація дитячого харчування» до Підприємства з 100% іноземними інвестиціями «БІЛЛА - Україна» визнання частини умов договору поставки № 300278/13 від 01.01.2013 недійсними.

Позивач в судовому засіданні 24.11.2015 проти задоволення клопотання відповідача по зупинення провадження у справі заперечував.

В судовому засіданні 24.11.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 01.12.2015.

Відповідач у поданому 01.12.2015 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечує та просить провадження у справі припинити на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України. Відповідач зазначає, що під час укладання договору поставки, сторони узгодили всі умови договору поставки, в тому числі й спеціальні, які викладені у додатку № 1 до договору, які стосуються оплати позивачем на користь відповідача певних платежів. Сторони домовились про те, що відповідач за окрему винагороду надаватиме позивачу маркетингові послуги щодо товару, який постачається за договором. Згідно п.7.12 договору поставки, покупець (відповідач) вправі в односторонньому порядку зарахувати свої вимоги до постачальника щодо сплати всіх та будь-яких належних йому виплат за маркетингові послуги в рахунок оплати вартості товару. Сторони погодились вважати положення пункту 7.12 договору поставки письмовою заявою покупця щодо заліку зустрічних вимог в односторонньому порядку, згідно ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України та ст. 601 Цивільного кодексу України. Протягом дії договору поставки позивач поставив відповідачу товар на суму 225 349,08 грн. Відповідач протягом дії договору поставки надав позивачу маркетингових послуг на загальну суму 23 501,78 грн. Частину оплати за поставлений товар відповідач здійснив шляхом перерахування коштів на рахунок позивача. На виконання п. 7.13 договору поставки, відповідач здійснив в односторонньому порядку зарахування вартості маркетингових послуг в рахунок оплати решти вартості поставленого товару. На сьогодні заборгованості перед позивачем за поставлений товар немає, а отже відсутній предмет спору.

Суд розглянувши 01.12.2015 клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відмовив його задоволенні з огляду на наступне

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення суду, який розглядає іншу справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Дані обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи та не можуть бути встановлені господарським судом самостійно. При цьому відповідач у поданому клопотанні не наводить обставин, які можуть бути встановлені у іншій справі, яка розглядається Господарському суді міста Києва та які самостійно не можуть бути встановлені Господарським судом у справі 910/28715/15.

Враховуючи матеріали справи, мотиви клопотання та положення ст.ст. 32-34, 79 Господарського процесуального кодексу України, суд не вбачає підстав та доцільності для його задоволення, з огляду на те, що розгляд Господарським судом міста Києва справи № 910/11302/15 не є обставиною, яка свідчить про неможливість розгляду даної справи.

Позивач в судовому засіданні 01.12.2015 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 01.12.2015 проти задоволення позовних вимог заперечував.

В судовому засіданні 01.12.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 15.12.2015.

В судовому засіданні 15.12.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.01.2013 між Підприємством з 100% іноземними інвестиціями «БІЛЛА-Україна» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Асоціація дитячого харчування» (покупець) було укладено договір поставки № 300278/13 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов'язується відповідно до замовлень покупця передавати у власність (постачати) покупцю, а покупець - приймати та оплачувати товар на умовах, передбачених цим договором, у тому числі додатковими умовами поставки, котрі погоджуються сторонами як додаток № 1 до цього договору, що становить його невід'ємну частину та додатком № 3, що також становить його невід'ємну частину.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором оплату отриманої продукції повністю не здійснив, в зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 99 292,10 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона -постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Дослідивши зміст договору суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 631 Цивільного кодексу України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обов'язки відповідно до договору.

Згідно з п. 11.2 договору він діє до моменту повного та належного виконання сторонами своїх зобов'язань за ним.

Відповідно до п. 3.6. договору приймальник товару в Торговій точці покупця чи РЦ звіряє товар із замовленням і іншими товаросупровідними документами згідно п. 3.5 та, у разі прийняття товару, повертає 2 екземпляри товаротранспортної або товарної (видаткової) накладної постачальнику з відповідними відмітками про прийняття товару, залишаючи собі копію замовлення, 1 екземпляр товаротранспортної та/або товарної (видаткової) накладної, акт про кількість обігових ящиків або палет і документи щодо якості товару.

Згідно з п, 3.15 договору датою поставки вважається дата отримання товару покупцем в Торговій точці чи РЦ, що підтверджується підписаною сторонами товарно-транспортною та/або товарною (видатковою) накладною.

З матеріалів справи вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 104 438, 61 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: № 1842 від 20.12.2013, № 1876 від 25.12.2013, № 6 від 08.01.2014, № 36 від 14.01.2014, № 51 від 15.01.2014, № 59 від 17.01.2014, № 111 від 29.01.2014, № 171 від 11.02.2014, № 179 від 12.02.2014, № 194 від 14.02.2014, № 221 від 19.02.2014, № 245 від 25.02.2014, № 248 від 26.02.2014, № 290 від 05.03.2014, № 314 від 11.03.2014, № 328 від 12.03.2014, № 337 від 14.03.2014, № 921 від 23.01.2014, № 974 від 20.02.2014, № 23 від 07.02.2014, № 24 від 07.02.2014, № 33 від 21.02.2014, № 44 від 27.02.2014, № 45 від 27.02.2014, № 61 від 20.03.2014, № 107 від 14.02.2014, № 114 від 19.02.2014, № 140 від 28.02.2014, № 155 від 04.03.2014, № 187 від 18.03.2014, № 281 від 22.05.2013, № 282 від 22.05.2013, № 329 від 12.06.2013, № 431 від 13.08.2013, № 432 від 13.08.2013, № 434 від 14.08.2013, № 435 від 14.08.2013, № 466 від 04.09.2013, 513 від 25.09.2013, № 514 від 25.09.2013, № 550 від 16.10.2013, № 580 від 06.11.2013, № 614 від 27.11.2013, № 652 від 18.12.2013, № 4 від 08.01.2014, № 32 від 29.01.2014, № 73 від 19.02.2014, № 8894 від 25.11.2013, № 8897 від 25.11.2013, № 8902 від 25.11.2013, № 8909 від 25.11.2013, № 8913 від 25.11.2013, № 8940 від 02.12.2013, № 8941 від 02.12.2013. № 8946 від 02.12.2013, № 8947 від 02.12.2013, № 8961 від 04.12.2013, № 8962 від 04.12.2013, № 8979 від 05.12.2013, № 8993 від 06.12.2013, № 8998 від 09.12.2013, № 8999 від09.12.2013, № 9008 від 09.12.2013, № 9016 від 10.12.2013, № 9020 від 10.12.2013, № 9033 від 11.12.2013, № 9056 від 13.12.2013, № 9066 від 16.12.2013, № 9067 від 16.12.2013, № 9070 від 16.12.2013, № 9089 від 18.12.2013, № 9114 від 20.12.2013, № 9133 від 23.12.2013, № 9158 від 25.12.2013, № 9176 від 26.12.2013, № 9184 від 30.12.2013, № 9185 від 30.12.2013, № 9086 від 30.12.2013, № 10 від 08.01.2014, № 1 від 08.01.2014, № 12 від 08.01.2014, № 13 від 08.01.2014, № 26 від 09.01.2014, № 32 від 10.01.2014, № 53 від 13.01.2014, № 54 від 13.01.2014, № 58 від 13.01.2014, № 62 від 14.01.2014, № 65 від 14.01.2014, № 108 від 20.01.2014, № 110 від 20.01.2014, № 113 від 20.01.2014, № 131 від 22.01.2014, № 143 від 22.01.2014, № 135 від 22.01.2014, № 145 від 24.01.2014, № 174 від 28.01.2014, № 182 від 29.01.2014, № 183 від 29.01.2014, № 184 від 29.01.2014, № 204 від 03.02.2014, № 207 від 03.02.2014, № 210 від 03.02.2014, № 211 від 03.02.2014, № 232 від 05.02.2014, № 255 від 07.02.2014, № 256 від 07.02.2014, № 275 від 10.02.2014, № 276 від 10.02.2014, № 283 від 11.02.2014, № 292 від 12.02.2014, № 302 від 14.02.2014, № 321 від 17.02.2014, № 323 від 17.02.2014, № 324 від 17.02.2014, № 345 від 19.02.2014, № 363 від 24.02.2014, № 264 від 24.02.2014, № 365 від 24.02.2014, № 366 від 24.02.2014, № 378 від 25.02.2014, № 399 від 26.02.2014, № 400 від 26.02.2014, № 432 від 28.02.2014, № 433 від 03.03.2014, № 435 від 03.03.2014, № 441 від 03.03.2014, № 461 від 05.03.2014, № 462 від 05.03.2014, № 463 від 05.03.2014, № 474 від 06.03.2014, № 492 від 07.03.2014, № 494 від 07.03.2014, № 511 від 12.03.2014, № 514 від 12.03.2014, № 515 від 12.03.2014, № 536 від 14.03.2014, № 557 від 17.03.2014, № 558 від 17.03.2014, № 559 від 17.03.2014, № 564 від 18.03.2014, № 578 від 19.03.2014, № 613 від 24.03.2014, № 614 від 24.03.2014, № 615 від 24.03.2014, № 622 від 25.03.2014, № 623 від 25.03.2014, № 504 від 13.03.2014, № 564 від 21.03.2014.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 7.5 договору визначено, що товар підлягає оплаті покупцем на умовах післяплати в строки, визначені в додатку № 1 до договору.

Згідно додатку № 1 до договору передбачено що оплата здійснюється протягом 50 (п'ятдесяти) календарних днів від дати поставки.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Проте, як свідчать матеріали справи відповідач не виконав зобов'язання по сплаті отриманого товару у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, розмір якої становить 99 292,10 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 99 292,10 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Твердження відповідача про відсутність боргу з посиланням на п. 7.12. договору щодо здійснення в односторонньому порядку зарахування боргу в сумі 23 501,78 грн. за надані відповідачем позивачу за договором маркетингові послуги в рахунок оплати поставленого товару не приймається судом до уваги, оскільки

Договір поставки укладений сторонами з протоколом розбіжностей № 1, згідно якого п. 7.12 договору визначає, що постачальник зобов'язується здійснювати виплату покупцю інших оплат і компенсацій, якщо такі передбачені договором. Сторони також погодили, що покупець вправі в односторонньому порядку зарахувати свої вимоги до постачальника щодо сплати всіх та будь-яких належних йому оплат і компенсацій за договором в рахунок оплати вартості товару. Передбачена можливість проведення заліку зустрічних однорідних умов за певною процедурою, зокрема сторона має направити іншій стороні два примірника підписаного акту заліку вимог.

Відповідачем належними засобами доказування не доведено надання позивачу маркетингових послуг на зазначену суму та не подано доказів надіслання позивачу актів заліку однорідних вимог.

Подана відповідачем, в якості відсутності боргу, банківська виписка не приймається судом до уваги, оскільки з її змісту не вбачається, що відповідачем було здійснено оплату коштів позивачу за поставлений товар на виконання саме договору № 300278/13 від 01.01.2013. Більше того, з виписки вбачається, що оплати здійснені на виконання рахунків, які датовані раніше ніж договір № 300278/13 від 01.01.2013.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Асоціація дитячого харчування» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Підприємства з 100% іноземними інвестиціями «БІЛЛА-Україна» (02140, м. Київ, вул. Гришка, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Асоціація дитячого харчування» (49089, м. Дніпропетровськ, пров. Архітектурний, 5, ) 99 292 (дев'яносто дев'ять тисяч двісті дев'яносто дві) грн. 10 коп. основного боргу, 1 489 (одна тисяча чотириста вісімдесят дев'ять) грн. 39 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 22.12.2015.

СуддяВ.В.Сівакова