ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2015 р.Справа № 916/4138/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів Петрова М.С., Ліпчанської Н.В.;

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.;

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, за довіреністю № 400 від 01.10.2015 року;

від відповідача - ОСОБА_2, за довіреністю № 483 від 23.12.2015 року;

від третьої особи - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Одесфарм", м. Одеса

на рішення господарського суду Одеської області від 19.10.2015 року

у справі № 916/4138/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь", м. Київ

до Комунального підприємства "Одесфарм", м. Одеса

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство Альба Україна, Київська область, м. Бориспіль

про стягнення 287 948,13 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 19.10.2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь", м. Київ (Далі ПАТ "Банк "Київська Русь") до Комунального підприємства "Одесфарм", м. Одеса (Далі КП "Одесфарм") за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства Альба Україна, Київська область, м. Бориспіль (Далі ПрАТ „Альба Україна) про стягнення 287 948,13 грн. задоволені в повному обсязі. Суд стягнув з КП "Одесфарм" на користь ПАТ "Банк "Київська Русь" 166 628,94 грн. основного боргу, 18 652,94 грн. пені, 5 354,95 грн. 3 % річних, 97 311,30 грн. інфляційних та 3 704,98 грн. витрат на сплату судового збору. Крім того, суд стягнув з КП "Одесфарм" в дохід Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 2 053,99 грн.

Мотивуючи дане рішення, місцевий господарський суд зазначив, що згідно з актом приймання-передачі права вимоги від 05.06.2014 року первісний кредитор (ПрАТ „Альба Україна) зняв з балансу, а новий кредитор (ПАТ "Банк "Київська Русь") взяв на баланс дебіторську заборгованість в сумі 166 628,94 грн., проте доказів оплати КП "Одесфарм" грошового зобовязання первісному кредитору або Позивачу за Договором від 04.01.2011 року в матеріалах справи відсутні, а отже суд першої інстанції вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному.

Не погоджуючись із винесеним рішенням, КП "Одесфарм" звернулось з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду, прийнявши нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та вказав на те, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження направлення йому доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. Крім того, апелянт зазначає, що не був повідомлений про призначення судового розгляду у справі.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. За таких обставин, судова колегія вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в апеляційній скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 04.01.2011 року між ПрАТ „Альба Україна та КП "Одесфарм" було укладено Договір купівлі-продажу № 0/01-2011/090 (Далі Договір).

Згідно п.п. 1.1., 1.2. Договору продавець зобовязався передавати (поставляти) вироби медичного призначення у власність покупця (Відповідача), а покупець зобовязався приймати товар та сплачувати за нього грошові кошти. Товар передається по найменуваннях та в кількості, з зазначенням ціни митної і ціни відпускної, що будуть описані в кожному окремому випадку у видаткових накладних.

Відповідно до п.п. 2.4., 4.2., 5.2. Договору ціни за одиницю товару, а також загальна сума товарної партії визначаються відповідно до відпускних цін продавця та згідно з узгодженим сторонами заказом і зазначаються у видаткових накладних. Покупець зобовязаний прийняти товар і оплатити його в порядку, передбаченому розділом 5 даного Договору. Оплата кожної товарної партії проводиться в повному обсязі на умовах, що вказуються в видатковій накладній на поставку товарної партії.

Пунктами 7.1., 7.2. Договору сторони погодили, що у випадку порушення умов даного Договору винна сторона відшкодовує заподіяну з її вини шкоду та сплачує штрафні санкції, передбачені даним розділом Договору та чинним законодавством України. У випадку порушення покупцем пункту 5.2 він виплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на день розрахунку за кожний день заборгованості.

На виконання умов Договору, „Альба Україна поставила КП "Одесфарм" товар на загальну суму у розмірі 166 628,94 грн., що підтверджуються видатковими накладними за період з 12.03.2014 року по 15.04.2014 року, які наявні в матеріалах справи.

05.06.2014 року між ПрАТ „Альба Україна (Первісний кредитор) та ПАТ "Банк "Київська Русь" (Новий кредитор) було укладено Договір відступлення прав вимоги № 70441-20/14-7.

Згідно п.1.1 Договору відступлення прав вимоги Первісний кредитор відступає (продає), а Новий кредитор набуває (купує) за 166 628,94 грн. право вимоги за зобовязанням КП „Одесфарм, що випливає з Договору купівлі-продажу № 0/01-2011/090 від 04.01.2011 року, про що належним чином було повідомлено КП "Одесфарм".

У звязку з не сплатою вказаної суми боргу в розмірі 166 628,94 грн. за поставку товару ПАТ "Банк "Київська Русь" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягення з КП „Одесфарм 185 249,00 грн., з яких 165 518,32 грн. сума основного боргу, 14 184,69 грн. пеня за період з 16.05.2014 року по 03.10.2014 року, 1 904,59 грн. 3 % річних, нараховані за період з 16.05.2014 року по 03.10.2014 року, 3 41,40 грн. інфляційних за період з 16.05.2014 року по 30.09.2014 року.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.12.2014 року позовну заяву ПрАТ „Банк „Київська Русь до КП „Одесафарм про стягнення 185 249,00 грн. залишено без розгляду.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 року апеляційну скаргу ПрАТ „Банк „Київська Русь залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Одеської області від 22.12.2014 року у даній справі залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.04.2015 року касаційну скаргу ПрАТ „Банк „Київська Русь задоволено, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 року та ухвалу господарського суду Одеської області від 22.12.2014 року у даній справі скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.05.2015 року справу № 916/4138/14 до провадження та призначено її розгляд.

10.06.2015 року ПрАТ „Банк „Київська Русь звернулось до господарського суду Одеської області із письмовою заявою про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача 287 948,13 грн. заборгованості, з яких: 166 628,94 грн. основного боргу, 18 652,94 грн. пені, 5 354,95 грн. 3% річних та 97 311,30 грн. інфляційних нарахувань. Дана заява була прийнята судом першої інстанції до розгляду.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського Кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Пунктом 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За вимогами ст. 712 ЦК України, які кореспондуються з вимогами ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За положеннями ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною першою статті 513 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобовязання.

У статтях 610,611 Цивільного кодексу України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За нормами частини 2 статті 625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, враховуючи невиконання відповідачем свого зобовязання щодо оплати товару за Договором купівлі-продажу № 0/01-2011/090 від 04.01.2011 року та в свою чергу за Договором відступлення прав вимоги № 70441-20/14-7 від 05.06.2014 року, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 166 628,94 грн.

Крім того, колегія суддів, перевіривши правильність розрахунку пені, 3 % річних та інфляційних, погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 18 652,94 грн., 3 % річних в сумі 5 354,95 грн. та інфляційних в розмірі 97 311,30 грн. за відповідні періоди.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження направлення йому доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні, оскільки в матеріалах справи в томі 1 в томі 1 на аркушах справи 26 - 31 наявні належним чином завірена копії повідомлень про здійснення відступлення права, претензії про сплату заборгованості та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого ПАТ "Банк "Київська Русь" повідомило ПП „Одесфарм про здійснення відступлення права вимоги.

Крім того, хибними є твердження апелянта про те, що він не був повідомлений про судове засідання призначене на 19.10.2015 року, оскільки в матеріалах справи в томі 2 на аркушах 164, 165 наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення згідно яких, копії ухвали від 29.09.2015 року про відкладення розгляду справи на 19.10.2015 були направлені ПП „Одесфарм як на юридичну адресу (65020, м. Одеса, вул. Базарна, 77), так і поштову адресу (65000, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 3/5).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу Комунального підприємства "Одесфарм", м. Одеса слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 19.10.2015 року у даній справі без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 49; 99; 101-103; 105; Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Одесфарм", м. Одеса на рішення господарського суду Одеської області від 19.10.2015 року у справі № 916/4138/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 19.10.2015 року у справі № 916/4138/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: М.С. Петров

ОСОБА_4