ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2015 р.Справа № 915/1429/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Філінюка І.Г.,

Суддів: Лавриненко Л.В., Жекова В.І.

секретар судового засідання: Мельник Ю.М.

за участю:

від ПАТ «Миколаївобленерго»:

ОСОБА_1, довіреність № 01/53-343 від 17.02.2015;

ОСОБА_2, довіреність № 01/53-524 від 26.05.2015;

ОСОБА_3, довіреність № 01/53-342 від17.02.15;

від ОСОБА_4 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України - ОСОБА_5, довіреність № 39 від 17.11.2014;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго»

на рішення господарського суду Миколаївської області від 27.10.2015

у справі №915/1429/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго»

до відповідача ОСОБА_4 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

третя особа, без самостійних вимог, на стороні відповідача ОСОБА_6

про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії ОСОБА_4 обласного відділення Антимонопольного комітету України від 02.06.2015 №19-ріш по справі №1-26.213/08-2015

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Миколаївобленерго» (далі ПАТ «Миколаївобленерго») звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_4 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі відділення АМК) про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії ОСОБА_4 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 02.06.2015 №19-ріш по справі №1-26.213/08-2015.

Позовні вимоги мотивовані неправомірністю винесеного ОСОБА_4 обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України рішення та наявністю передбачених ст. 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підстав для визнання його недійсним та скасування, а саме: позивач посилається на те, що відповідачем було безпідставно застосовано до спірних правовідносин між позивачем та громадянином ОСОБА_6 Закон України «Про захист економічної конкуренції», а також відповідачем не доведено обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими, що полягає у висновках, які не підтверджені відповідними доказами.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 27.10.2015 у задоволені позову ПАТ «Миколаївобленерго» відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ПАТ «Миколаївобленерго» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 27.10.2015 по справі №915/1429/15 та прийняти нове рішення, яким позов ПАТ «Миколаївобленерго» задовольнити в повному обсязі.

Зокрема, особа яка подала апеляційну скаргу, вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення без доказів неможливості вчинення дій, визнаних порушенням за умов значної конкуренції та без врахування мети діяльності Відповідача, як органу Антимонопольного комітету України.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Філінюк І.Г., судді - Пироговський В.Т., Лавриненко Л.В.) від 26.11.2015 апеляційну скаргу ПАТ «Миколаївобленерго» прийнято до провадження та призначено до розгляду на 22.12.2015 о 11:30.

У зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Пироговського В.Т., відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.12.2015 останнього замінено суддею Жековим В.І.

22.12.2015 до Одеського апеляційного господарського суду від відділення АМК надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відділення АМК просить залишити рішення господарського суду Миколаївської області від 27.10.2015 у справі №915/1429/15 без змін, апеляційну скаргу ПАТ «Миколаївобленерго» без задоволення.

У судове засідання 22.12.2015 зявились представники ОСОБА_4 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та представники ПАТ «Миколаївобленерго».

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення та вважає, що оскаржуване рішення винесено на підставі повного зясування обставин, які мають значення для справи, без порушень застосування норм матеріального та процесуального права, а вимоги, викладені в апеляційний скарзі є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Представники ПАТ «Миколаївобленерго» у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали.

Представник ОСОБА_6 в судове засідання не зявився. Про час, дату та місце його проведення останній повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України явка у судове засідання це право, а не обовязок учасників процесу, справа може розглядатися без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, підстав для скасування оскарженого рішення суду, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом у справі, зокрема, встановлено, що 02.06.2015 відділенням АМК прийнято рішення №19-ріш у справі №1-26.213/08-2015 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», яким визнано, що:

- ПАТ «Миколаївобленерго» у 2014 році та січні-квітні 2015 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом населенню в межах території Миколаївської області, на якій розташовані власні електричні мережі ПАТ «Миколаївобленерго», як таке, що на цьому ринку не мало жодного конкурента

- дії ПАТ «Миколаївобленерго», які полягають у припиненні 19.01.2015 надання послуг з постачання електричної енергії за регульованим тарифом населенню споживачу ОСОБА_6 (адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) за відсутності на те належних правових підстав, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, пунктом 5 частини другої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку шляхом повної відмови від реалізації товару за відсутності альтернативних джерел придбання;

- за вчинення порушення, визначеного у пункті 2 рішення, накладено на ПАТ «Миколаївобленерго» штраф у відповідності до абзацу другого частини першої, абзацу другого частини другої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень;

- зобовязано ПАТ «Миколаївобленерго» усунути причини виникнення порушення, наведеного у пункті 2 цього рішення, не допускати у взаємовідносинах зі споживачами припинення надання послуги з постачання електричної енергії за регульованим тарифом населенню без належних на те правових підстав, визначених Правилами користування електричною енергією для населення, про що проінформувати територіальне відділення у двомісячний строк з дня отримання цього рішення з наданням підтверджуючих документів;

- зобовязано ПАТ «Миколаївобленерго» протягом двох місяців з дня отримання цього рішення проінформувати відповідних керівників та персонал ПАТ «Миколаївобленерго» і всіх його філій про прийняття цього рішення шляхом ознайомлення їх із текстом рішення, про що повідомити територіальне відділення з наданням всіх підтверджуючих документів в пятиденний строк з дня виконання цього пункту рішення;

- зобовязано ПАТ «Миколаївобленерго» оприлюднити за власні кошти пункти 1-5 резолютивної частини цього рішення в офіційному друкованому виданні ОСОБА_4 обласної ради, а саме газеті «Рідне Прибужжя», протягом двох місяців з дня його отримання з наданням до територіального відділення у пятиденний термін підтверджуючих документів про оприлюднення.

Приймаючи оскаржуване рішення Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України обґрунтувало його наступним:

- справу розпочато розпорядженням адміністративної колегії ОСОБА_4 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.03.2015 №8-р за результатами розгляду заяви громадянина ОСОБА_7 (надалі - заявник) від 02.02.2015 щодо неправомірних, на його думку, дій ПАТ «Миколаївобленерго», які полягали в безпідставному припиненні електропостачання за адресою його проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2;

- за визначенням ч.1 ст. 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» позивач у 2014 - січні-квітні 2015 року займав монопольне (домінуюче) становище на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом населенню у межах території Миколаївської області, на якій розташовані власні електричні мережі позивача, як такий, що на цьому ринку не мав жодного конкурента;

- відносини, повязані з постачанням електричної енергії, регулюються, зокрема, Законом України Про електроенергетику. А правові відносини між громадянами - споживачами електричної енергії та енергопостачальниками врегульовані також Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999р. №1357 (далі - Правила, ПКЕЕн);

- у пункті 27 ПКЕЕн закріплено, що у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Отже, відключати споживача від електромережі енергопостачальник має право, зокрема, за наявність лише тієї заборгованості за спожиту електричну енергію, щодо якої споживачу було вручено попередження про відключення електричної енергії та дотримано порядок, встановлений ПКЕЕн. У ході розгляду справи відповідачем встановлено, що 19.01.2015 позивач відключив від електричної мережі електроустановку заявника, розташовану за адресою: м. Миколаїв, пров. Примакова, 11;

- згідно отриманої інформації, що підтверджена відповідними документами, 15.01.2015 заявник сплатив на користь позивача 350 грн. за електричну енергію. Отже, станом на день відключення будинку заявника від мереж електропостачання (19.01.2015), заборгованість за спожиту електричну енергію (135,53 грн.), наведена в попередженні про відключення від 04.12.2014 №188739, у споживача була відсутня. До того ж, згідно наявної інформації, з урахуванням фактично проведеної гр. ОСОБА_7 15.01.2015 оплати, на його особовому рахунку №1104179 була навіть переплата;

- згідно пункту 36 ПКЕЕн, відновлення електропостачання споживача здійснюється протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості після усунення порушень і оплати споживачем заборгованості, витрат на повторне підключення та збитків, завданих енергопостачальнику. Отже, норми ПКЕЕн не обумовлюють, тобто не встановлюють вимог щодо необхідності подання споживачем відповідної письмової заяви до енергопостачальника задля відновлення йому електропостачання. Таким чином, підставою для відновлення електропостачання є виконання споживачем визначених пунктом 36 ПКЕЕн вимог, а саме: усунення порушень і оплата ним заборгованості, витрат на повторне підключення та збитків, завданих енергопостачальнику та не може вважатись письмова заява споживача до енергопостачальника про відновлення електропостачання. У листі від 27.04.2015р. №01/26-2718 позивач також вказав, що відновлення електропостачання за адресою заявника було здійснено без оплати споживачем платежів, передбачених пунктом 36 Правил, оскільки гр. ОСОБА_6 сплатив заборгованість у визначений попередженням термін. Як свідчать встановлені у даній справі обставини, навіть при наявності інформації щодо оплати заявником спожитої електричної енергії, та не маючи намір стягувати із споживача плату за підключення до електромереж, енергопостачальник почав вживати заходи, направлені на відновлення електропостачання споживача лише після отримання від нього письмової заяви від 26.01.2015р., яка, згідно вимог чинного законодавства, не є умовою відновлення електропостачання. Підсумовуючи наведене, відповідач вважає, що припинивши електропостачання заявнику без належних на те правових підстав (згідно пояснень позивача заборгованість за спожиту електричну енергію сплачена заявником 15.01.2015р., втім була рознесена на його особовий рахунок 19.01.2015р. - через 20 хвилин після здійснення відключення) позивач повинен був не чекати, доки споживач звернеться до нього із письмовою заявою про відновлення електропостачання, а негайно усунути наслідки вчиненого ним порушення;

- ОСОБА_7 здійснив оплату заборгованості за спожиту електричну енергію в ПАТ КБ «Приватбанк» у сумі 350,00 грн. 15 січня 2015 року, що підтверджується витягом з електронного файлу-реєстру на суму 30154,96 грн., який містить 345 оплат ряду споживачів міста Миколаєва (копія знаходиться в матеріалах справи). На поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії м. Миколаєва №53 ПАТ КБ Приватбанк зарахував кошти меморіальним ордером 16 січня 2015 року, що підтверджується витягом з банківської виписки за 16.01.2015 (копія знаходиться в матеріалах справи). Оплата у сумі 350,00 грн. рознесена на особовий рахунок №1104179 ОСОБА_7 19 січня 2015 року, тобто в день надання банком виписки у відповідності з умовами пункту 2.1.8. договору банківського рахунку №2107 від 24.06.2011, яким передбачена видача виписки на вимогу Клієнта, починаючи з наступного банківського дня після проведення операції на Рахунку в паперовій формі (у разі обслуговування Клієнта по системі «клієнт-банк» - в електронному вигляді), та вимогами розпорядження позивача від 15.02.2010 №03-96. В якості доказу факту рознесення грошових коштів на особовий рахунок споживача позивач надав скриншот закладки оплата по особовому рахунку №1104179, відкритого ОСОБА_6 У відповідь на питання відповідача, чи перевіряє позивач перед здійсненням відключення мереж споживача від електропостачання фактичну наявність у нього заборгованості, за яку позивач має намір відключити цього споживача, позивач зазначив наступне (лист від 27.04.2015р. №01/26-2718). Списки по споживачам, що підлягають відключенню, переглядаються напередодні кожного робочого дня інженером по роботі з дебіторами (техніком) або майстром виробничої дільниці з метою перевірки наявності оплат. Грошові кошти, що були сплачені заявником за спожиту електроенергію у сумі 350,00 грн., були рознесені на особовий рахунок №1104179 19.01.2015 о 12 год. 07 хв. У звязку з чим при формуванні нарядів на відключення, працівник філії не бачив дану оплату;

- оплата заборгованості за спожиту електричну енергію була здійснена заявником 15.01.2015, занесена посадовою особою позивача на особовий рахунок ОСОБА_7 - 19.01.2015р. о 12 год. 07 хв., а відключення електроустановок заявника від мереж електропостачання відбулось 19.01.2015роб 11 год. 50 хв. Факт занесення позивачем сплаченої заявником суми заборгованості за спожиту електричну енергію на його особовий рахунок лише через декілька днів позивач обґрунтовує наявністю укладеного між ним та банківською установою договору банківського рахунку від 24.06.2011р. №2107. Втім, зазначені доводи не можуть бути розцінені як належне та допустиме обґрунтування дій позивача по відключенню будинку ОСОБА_7 від мереж електропостачання, оскільки зміст та умови договорів, що укладаються постачальником електричної енергії з іншими підприємствами, установами, організаціями, не мають ніякого значення для споживача електричної енергії, який не є стороною таких договорів, та не несуть для нього ніяких правових наслідків, тому реалізація (застосування) умов таких договорів, ніяким чином не повинна ущемляти інтереси споживача та порушувати його права;

- при застосуванні до споживачів своїх послуг наданого законодавством права припинити їх надання (зокрема, у разі порушенням споживачем Правил), позивач, задля виключення можливості необґрунтованого позбавлення споживача послуг електропостачання та ущемлення його інтересів, умови укладених ним договорів (застосування яких не залежить від волі та бажання споживача), зокрема, з банківськими установами, що встановлюють порядок приймання від споживачів платежів за спожиту електричну енергію, повинен визначати у чіткій відповідності до норм та положень чинного законодавства. З метою врегулювання відносин на оптовому ринку електричної енергії України, забезпечення енергетичної безпеки та сталої роботи обєднаної енергетичної системи України Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 19 липня 2000р. №1136 «Про врегулювання відносин на оптовому ринку електричної енергії України», якою затвердив Положення про порядок проведення розрахунків за електричну енергію (надалі - Положення). Пунктом 1 Положення визначено, що споживачі, яким електрична енергія постачається енергопостачальником, що провадить підприємницьку діяльність з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та купує електричну енергію в оптового постачальника, зобовязані оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання такого енергопостачальника (його структурного підрозділу), відкритий в уповноваженому банку. Відповідно до пункту 2 Положення, установи уповноваженого банку здійснюють перерахування коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання енергопостачальників двічі на день: до 10 години перераховують залишок коштів на початок операційного дня; до 15 години здійснюють перерахунок усіх коштів, що надійшли на поточні рахунки із спеціальним режимом використання протягом операційного дня. Згідно отриманої від позивача інформації та копій документів, одним із основних завдань структурного підрозділу філії позивача - служби збуту електроенергії, є забезпечення своєчасних та повних розрахунків споживачами електричної енергії. Так, відповідно до посадової інструкції інженеру групи по роботі з боржниками служби збуту електроенергії, затвердженої наказом генерального директора позивача від 05.08.2011р. №1059, посадової інструкції інженеру І категорії (по дебіторам) дільниці енергоінспекції філії позивача, затвердженої наказом генерального директора ПАТ Миколаївобленерго від 26.07.2012 №773, вказані посадові особи зобовязані, зокрема, щоденно контролювати сплату споживачами електроенергії поточних, авансових, планових та інших платежів; проводити своєчасну генерацію у ПЗ Мегабіллінг нарядів на відключення електроустановок побутових споживачів, які мають заборгованість за спожиту електричну енергію. Таким чином, позивач, як монопольне утворення і субєкт господарських правовідносин, повинне здійснювати свою діяльність у повній відповідності вимогам чинного законодавства, з неухильним дотриманням прав та законних інтересів споживачів його послуг та виключенням їх порушень чи можливих порушень. Отже, наведеними у своїх поясненнях доводами, позивач лише підтвердив факт порушення ним визначеної законодавством (Правилами) процедури та порядку відключення споживача електричної енергії (заявника у справі) від електричної мережі, та відповідно - необґрунтовану повну його відмову від реалізації товару за відсутності альтернативних джерел придбання, наслідком чого стало ущемлення інтересів цього споживача у вигляді позбавлення його електропостачання;

- відповідачем враховано, що з моменту оплати споживачем ОСОБА_7 заборгованості за спожиту електричну енергію (15.01.2015), та підключенням його до електромереж (11.02.2015), пройшло 26 днів, при тому, що відключення відбулось пізніше, ніж оплата. Відсутність електропостачання у споживача такий тривалий період часу позивач обґрунтував тим, що його представники неодноразово намагались підключити електроустановку заявника до електромережі (27.01.2015р., 02.02.2015, 05.02.2015, 10.02.2015), але виконання робіт було неможливим та небезпечним для персоналу та майна позивача внаслідок наявної напруги на відхідному кабелі зі сторони споживача. Лише 11.02.2015 стало можливим безпечно здійснити підключення з причини відсутності напруги. Однак, згідно викладених у листі від 18.03.2015р. пояснень гр. ОСОБА_7, про спробу підключення представниками позивача 27.01.2015, 02.02.2015, 05.02.2015, 10.02.2015 його електроустановок до електромереж, споживачу нічого не відомо, позивач висував різні додаткові вимоги в якості умов відновлення йому електропостачання (перенесення лічильника на фасад будинку, тощо), відновлення електропостачання відбулось 11.02.2015 без його присутності, без оплати послуг з підключення та відшкодування транспортних витрат і лише після того, як позивачу стало відомо про звернення заявника до відповідача та позивача з черговим листом 10.02.2015 Заявник також наголосив, що технічні умови для підключення електроенергії за його адресою з 19.01.2015 по 11.02.2015 були однаковими. Ще у заяві до позивача від 30.01.2015р. споживач наполегливо вимагав відновлення електропостачання без його присутності, повідомивши позивача про те, що ввідний автомат відключено та, за повідомленою йому представником позивача інформацією, підключення на ввідному кабелі можна здійснювати без присутності споживача. При цьому заявник зауважив, що у випадку виникнення аварійної ситуації в мережах абонента, відповідальність він бере на себе. Таким чином, аналіз вищенаведених положень та вимог нормативно - правових актів у сфері електроенергетики, обставин справи та документів, отриманих в ході її розгляду, свідчить, що позивач не мав передбачених законодавством підстав для припинення надання 19.01.2015 споживачу ОСОБА_7 послуг з постачання електричної енергії за регульованим тарифом населенню. Наслідком наведених вище дій позивача стало ущемлення інтересів споживача, який до того ж був позбавлений електропостачання майже місяць, що за визначенням частини першої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», є кваліфікуючою ознакою порушення у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку;

- оскільки позивач є монопольним утворенням в межах власних електричних мереж, споживачі Миколаївської області не мають можливості обрати іншого контрагента, тому позивач має пріоритет у правовідносинах із споживачем електричної енергії та можливість диктувати на ринку постачання електроенергії вигідні для позивача умови, а споживачі, задоволення потреб, повязаних з використанням електричної енергії, яких залежить від позивача, вимушені приймати його умови. Отже, заявник не має альтернативи у забезпеченні відповідним товаром від іншого субєкта господарювання, окрім позивача;

Предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога ПАТ «Миколаївобленерго» про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії ОСОБА_4 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 02.06.2015 №19-ріш по справі №1-26.213/08-2015.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що оскаржуване рішення відділення АМК прийняте всупереч меті його діяльності колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне зясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

За правилами статті 13 Закону України «Про електроенергетику» діяльність з виробництва, передачі та постачання електричної енергії в Україні здійснюється за умови отримання ліцензії. Відповідно до ліцензій ПАТ «Миколаївобленерго» є єдиним субєктом господарювання, який постачає електричну енергію населенню за регульованим тарифом в межах території Миколаївської області, на якій розташовані власні місцеві (локальні) електричні мережі товариства.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» субєкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших субєктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності барєрів для доступу на ринок інших субєктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

ОСОБА_4 обласним територіальним відділенням АМК України, було встановлено, що на території Миколаївської області (крім території, на якій постачає електричну енергію ДП «Одеська залізниця» та ДПЕМ ВАТ «Атомсервіс») електричну енергію за регульованим тарифом населенню у 2014 р., січні квітні 2015 постачало ПАТ «Миколаївобленерго».

Населення Миколаївської області, будинки, квартири та електрообладнання яких розташовані на території, що закріплена за Товариством відповідними ліцензіями НКРЕ, має можливість отримувати електричну енергію за регульованим тарифом в межах власних місцевих (локальних) електричних мереж ПАТ «Миколаївобленерго» тільки від ПАТ «Миколаївобленерго».

Отже, ПАТ «Миколаївобленерго» є єдиним суб'єктом господарювання, який постачає електричну енергію за регульованим тарифом в межах території Миколаївської області, на якій розташовані власні місцеві (локальні) електричні мережі ПАТ «Миколаївобленерго» відповідно до отриманих ліцензій НКРЕ від 18.08.2005 № 177322, від 18.08.2005 № 177323, від 28.04.2011 №500343, від 28.04.2011 №500344.

За визначенням частини першої статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції», ПАТ «Миколаївобленерго» у 2014 січні - квітні 2015 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом населенню в межах території Миколаївської області, на якій розташовані власні електричні мережі ПАТ «Миколаївобленерго», як таке, що на цьому ринку не мало жодного конкурента.

Крім цього, судовими рішеннями, що набрали законної сили, прийнятими, зокрема, у справах №5016/1525/2012(1/69), №915/1106/13, №915/1480/13, №915/2350/13 вже було встановлено факт займання ПАТ «Миколаївобленерго» монопольного становища на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом у межах території Миколаївської області, на якій розташовані власні електричні мережі ПАТ «Миколаївобленерго», як такого, що на цьому ринку не мало жодного конкурента.

Згідно з вимогами п.2 ч.1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Пунктом 5 ч.2 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається часткова або повна відмова від придбання або реалізації товару за відсутності альтернативних джерел реалізації чи придбання.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність субєкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших субєктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Згідно з п.п. 1, 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 №1357 (далі - Правила), ці Правила регулюють відносини між громадянами (далі - споживачі електричної енергії) та енергопостачальниками.

За п. 27 Правил у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Забороняється відключення споживачів перед вихідними та святковими днями.

Відповідно до п.35 Правил енергопостачальник має право відключити споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі; розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження приладу обліку та зриву пломби; порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості; неоплати за встановлення нового приладу обліку відповідно до пункту 17 або інших платежів згідно з цими Правилами; невиконання припису Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; зниження показників якості електричної енергії з вини споживача.

Згідно з п.36 Правил відновлення електропостачання споживача здійснюється протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості після усунення порушень і оплати споживачем заборгованості, витрат на повторне підключення та збитків, завданих енергопостачальнику.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, що у позивача дійсно 12.01.2015 виникло право відключити третю особу від електричної енергії, проте таке право у нього зникло з моменту оплати споживачем заборгованості за спожиту електричну енергію, щодо якої споживачу було вручено попередження про відключення, у звязку з чим 19.01.2015 позивач не мав правових підстав для здійснення відключення будинку гр. ОСОБА_6 від електромереж.

Позивач визнає факт того, що відсутня вина споживача у відключенні електричної енергії внаслідок того, що останній сплатив заборгованість у визначений попередженням термін, що підтверджується листом ПАТ «Миколаївобленерго» від 27.04.2015 №01/26-2718.

Крім того, після відключення 19.01.2015 ОСОБА_6 електропостачання останній звертався до позивача із заявами на повторне підключення 26.01.2015, 30.01.2015 та 10.02.2015, але повторне підключення було здійснено лише 11.02.2015.

За таких обставин позивачем порушено терміни відновлення електропостачання, встановлені п.36 Правил.

Тривалий термін невідновлення споживачу електропостачання, позивач пояснив наявністю технічних обставин та у звязку з тим, що він не міг здійснити його за відсутністю споживача, оскільки на вихідному кабелі зі сторони споживача (ОСОБА_6А.) була наявна напруга, таким чином підключення було небезпечним для персоналу позивача та майна позивача та третьої особи.

Втім, з урахуванням того, що вимоги чинного законодавства в спірному випадку не вимагають від споживача надати заяву на відновлення електропостачання, господарський суд Миколаївської області дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем у розумінні ст.ст. 32-34 ГПК України не доведено належним чином факту неможливості здійснити відновлення третій особі електропостачання в день фактичного відключення (19.01.2015р.) при встановленні відсутності у третьої особи заборгованості за спожиту електричну енергію, так само як і протягом наступного періоду, та не доведено обставин технічної неможливості відновлення енергопостачання внаслідок противоправних дії самого ОСОБА_6 (наявності електричного струму на відхідному кабелі зі сторони споживача), враховуючи, що споживач сам був зацікавлений в скорішому відновленні електропостачання свого будинку та неодноразово звертався з заявами від 26.01.2015, 30.01.2015, 10.02.2015 до ПАТ «Миколаївобленерго» про необхідність терміново відновити енергопостачання.

Також, не заслуговують до уваги посилання ПАТ «Миколаївобленерго» на особливість строку банківського обслуговування рахунків філії м. Миколаєва зі спеціальним режимом використання, скільки споживач не є учасником правовідносин між енергопостачальною організацією та обслуговуючим її банком. Встановлюючи споживачам електроенергії строк на сплату заборгованості, ПАТ «Миколаївобленерго» повинно було враховувати і фактичний термін, необхідний на час банківських операції, обробку та персоналізацію платежів від своїх споживачів, тому й приймати рішення про відключення споживачів за несвоєчасну сплату спожитої електричної енергії останній повинен з урахуванням такого строку.

Господарським судом Миколаївської області, вірно не прийнято до уваги доводи ПАТ «Миколаївобленерго» про те, що визначаючи товаром ринку «постачання електричної енергії» відповідач підмінив поняття «товар» видом господарської діяльності, що суперечить діючому законодавству, оскільки норми чинного законодавства України не містять якогось вичерпного переліку можливих ринків товарів. Тому, зокрема, не можуть братись до уваги посилання сторін спору на те, що той чи інший ринок товарів, вивчення якого проводиться органом Антимонопольного комітету України, не передбачений законом. Господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища субєкта господарювання на ринку.

Отже, місцевим господарським судом вірно встановлено наявність факту порушення ПАТ «Миколаївобленерго» у даній справі законодавства про захист економічної конкуренції; у спірному рішенні відповідач дійшов висновку, що за наявності значної конкуренції на ринку споживач міг би обирати для себе іншого постачальника послуг, який дотримується вимог чинного законодавства та не допускає ущемлення його законних інтересів.

Таким чином, оскільки рішення ОСОБА_4 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України ґрунтувалось та повному дослідженні усіх обставин справи та доказів, що їх підтверджують, то колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії ОСОБА_4 обласного відділення Антимонопольного комітету України від 02.06.2015 №19-ріш по справі №1-26.213/08-2015.

З огляду на викладене, посилання скаржника на порушення норм матеріального та процесуального права, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Таким чином, рішення господарського суду Миколаївської області від 27.10.2015 є законним та обґрунтованим, оскільки його винесено в результаті повного зясування обставин, що мають значення для справи та правильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99,

101, 102, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 27.10.2015 у справі №915/1429/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 25.12.2015.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя Л.В. Лавриненко

Суддя В.І. Жеков