ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21 грудня 2015 р. Справа №903/1133/15
за позовом приватного акціонерного товариства Страхова група ТАС, м. Київ

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Шинака-Україна, с. Струмівка, Луцький район, Волинська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1, м. Луцьк

про стягнення 5326,66 грн.

Суддя Вороняк А.С.

секретар судового засідання Чорний С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №517 від 03.11.2015р.

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: н/з

Відповідно до ст.20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України ) розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст.22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: приватне акціонерне товариство Страхова група ТАС звернулося з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Шинака-Україна про стягнення 5326,66 грн. збитків за заподіяну шкоду в порядку регресу та судових витрат по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір добровільного страхування транспортного засобу ДТЗ(DTZ)/21№110920 від 12.09.2012р., документи, що підтверджують настання страхового випадку в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася за участю транспортного засобу TOYOTA RAV4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та ГАЗ 33023, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ТОВ Шинака-Україна, яким керував ОСОБА_3; докази виплати страхового відшкодування(платіжне доручення №76378 від 29.01.2013р. на суму 49600,22 грн.); постанову Ківерцівського районного суду Волинської області по справі №158/246/13-ц від 20.02.2013р., роздруківки рішення господарського суду міста Києва від 03.06.2014р. та постанови Київського апеляційного господарського суду від 01.10.2014р. у справі 910/19977/13, ст.982, 999 Цивільного кодексу України(далі ЦК України), норми Законів України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Ухвалою господарського суду Волинської області від 22.10.2015р. було порушено провадження у справі, а справу призначено до розгляду на 04.11.2015р. та зобов'язано сторони надати суду ряд документів, необхідних для об'єктивного розгляду справи по суті.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 04.11.2015р. розгляд справи відкладено на 18.11.2015р. через неподання сторонами витребуваних судом доказів, необхідність зясування всіх істотних обставин справи, повторного витребування доказів та надання нових доказів.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 18.11.2015р. розгляд справи відкладено на 02.12.2015р. через незявлення в судове засідання представника позивача, явка якого ухвалою господарського суду Волинської області від 04.11.2015р. була визнана обовязковою, неподання позивачем витребуваних судом доказів, необхідність зясування всіх істотних обставин справи, повторного витребування доказів та надання нових доказів.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 02.12.2015р. розгляд справи відкладено на 21.12.2015р. через залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача(ОСОБА_1В.), незявлення в судове засідання представника позивача, неподання позивачем всіх витребуваних судом доказів.

21.12.2015р. на електрону пошту суду, а також через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання в якому просять слухати справу за відсутності їх представника за наявними у справі матеріалами(ст.75 ГПК України), зазначають, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Додають докази направлення третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 копії позовної заяви та усіх доданих до неї документів.

В судовому засіданні 21.12.2015р. представник відповідача подав суду додаткові обґрунтування до поданого 04.11.2015р відзиву. Позов заперечив, у позовних вимогах просив відмовити.

Позивач в судове засідання 21.12.2015р. не зявився, компетентного представника не направив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 в судове засідання 21.12.2015р. не зявилася, компетентного представника не направила, письмових пояснень та витребуваних документів не подала, проте була належним чином повідомлене про місце і час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №132 від 09.12.2015р..

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ст.87 ГПК України.

На підставі викладеного суд вважає, що вжив усіх необхідних заходів для повідомлення сторін про час слухання справи, та з урахуванням вимог ст.69 ГПК України, справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд, -

встановив:

12.09.2012р. між ПрАТ "Страхова група "ТАС" (далі - Страховик) та ОСОБА_1 (далі - Страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту ДТЗ(DTZ)/21№110920 (з додатками до нього), яким було застраховано страхові ризики, пов`язані з експлуатацією, належного Страхувальнику автомобіля марки TOYOTA RAV4, державний номер НОМЕР_1(а.с.103-107).

28.12.2012р. у місті Луцьку по вул. Кривий Вал сталася ДТП, а саме: зіткнення двох автомобілів, зокрема застрахованого ТЗ, під керуванням водія ОСОБА_1 та вантажного автомобіля марки ГАЗ 33023, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ТОВ Шинака-Україна, яким керував ОСОБА_3.

Зіткнення відбулося в результаті порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України. Зазначена обставина підтверджується довідкою ВДАІ №9135144(а.с.10-12) та постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.02.2013р. по справі №158/246/13-ц(а.с.59).

Автомобіль марки ГАЗ 33023, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ТОВ Шинака-Україна застрахований у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», що стверджується відповідним страховим полісом(а.с.58).

У результаті вказаного ДТП застрахованому транспортному засобу(TOYOTA RAV4, державний номер НОМЕР_1) завдано механічних пошкоджень.

Згідно звіту №2013/1801 від 11.01.2013р., розмір матеріального збитку склав 58293,90 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля 54812,44 грн.(а.с.24-37). Відповідно до рахуну-фаткури №АК00013279 від 09.01.2013р. виписаного ТОВ «Автоконцепт» вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA RAV4, державний номер НОМЕР_1 складає 54826,66 грн.(а.с.57).

Проте суд критично оцінює вказаний(наданий позивачем) рахунок-фаткури, оскільки в матеріалах справи міститься поданий представником відповідача дублікат рахунку-фаткури №АК00013279 від 09.01.2013р. на суму 49600,22 грн.(а.с.85-86) та акт виконання робіт від 15.02.2013р. на суму 49600,22 грн.(а.с.87-88) виписані ТОВ «Автоконцепт» та надані у відповідь на лист відповідача в яких зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA RAV4, державний номер НОМЕР_1 становить 49600,22 грн..

Судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA RAV4, державний номер НОМЕР_1 становить 49600,22 грн.. Додаткових витрат на відновлювальний ремонт вказаного автомобіля ні позивачем, ні третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 не доведено.

Позивач відповідно до умов Договору страхування, на підставі заяви Страхувальника та страхового акта, виплатив страхове відшкодування у розмірі 49600,22 грн., що стверджується платіжним дорученням №76378 від 29.01.2013 на суму 49600,22 грн.(а.с.64) та банківською випискою на суму 49600,22 грн.(а.с.89).

В судовому порядку з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ПрАТ "Страхова група "ТАС" в рахунок відшкодування шкоди стягнуто 49500 грн., що стверджується наказом господарського суду м.Києва від 22.10.2014р. у справі 910/19977/13(а.с.60) та відкритим виконавчим провадженням №4580825 по виконанню вказаного судового наказу. Дана обставина не заперечується сторонами.

Позивач зазначає, що на підставі умов договору добровільного страхування наземного транспорту ДТЗ(DTZ)/21№110920 від 12.09.2012р. при визначені суми страхового відшкодування, останній вирахував суму несплачених страхових платежів ОСОБА_1 за період 21.01.2013р. в сумі 5226,44 грн., надає відповідну довідку(а.с.81) та лист №ГО900/411 від 22.01.2013р. ОСОБА_1В.(а.с.65). Тобто позивачем до реальної вартості відновлювального ремонту автомобіля(49600,22 грн.) додано суму несплачених страхових платежів ОСОБА_1В.(5226,44 грн.), хоча останні ні позивачем, ні третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 не були сплачені ТОВ "Автоконцепт"для відновлення автомобіля TOYOTA RAV4, державний номер НОМЕР_1.

Позивач на адресу відповідача надіслав регресну вимогу №1131/17 від 20.07.2015р. про виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 5326,66 грн.(а.с.66), яка була залишена відповідачем без відповіді та без задоволення, що і стало підставою для звернення позивача з позовом у даній справі.

Позивач вважає, що в нього виникло право регресивної вимоги до відповідача на суму 5326,66 грн.(54826,66 грн. - вартість понесених збитків 49500 грн. сума стягнутих коштів з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія») та просить суд стягнути з відповідача вказану суму в порядку регресу.

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В даному випадку, відповідач, як роботодавець особи(довідка №235 від 04.11.2015р.)(а.с.75), винної у скоєнні ДТП 28.12.2012р., є відповідальним за збиток, заподіяний автомобілю TOYOTA RAV4, державний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження під час ДТП 28.12.2012р..

Статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, після виплати своєму Страхувальнику страхового відшкодування за завдану внаслідок ДТП шкоду автомобілю TOYOTA RAV4, державний номер НОМЕР_1, до позивача перейшло право зворотної вимоги щодо сплати збитків до особи, відповідальної за заподіяний збиток, якою в даному випадку є відповідач, як роботодавець особи, винної у скоєнні ДТП.

В свою чергу, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав відсутності в матеріалах справи документального підтвердження про зарахування страхового відшкодування в розмірі 5226,44 грн. грн. в рахунок сплати страхового платежу Страхувальником.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 02.12.2015р. (в підтвердження зарахування несплачених страхових платежів ОСОБА_1 за період 21.01.2013р. в сумі 5226,44 грн.) від позивача було витребувано: заяву страховика(ПрАТ Страхова група ТАС) чи страхувальника(ОСОБА_1В.) про зарахування несплачених страхових платежів на суму 5226,44 грн.(за наявності), акт про проведення зарахування вимог з ОСОБА_1В.(за наявності), акт №1343В/16/2013 від 21.01.2013р., податковий розрахунок за перший квартал 2013р., письмові пояснення з приводу зарахування вимог на суму 5226,44 грн. з відповідним правовим обґрунтуванням, докази направлення листа №ГО900/411 від 22.01.2013р. ОСОБА_1 та від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 письмові пояснення з приводу зарахування вимог на суму 5226,44 грн. та докази в їх обґрунтування, докази понесених витрат в сумі 5226,44 грн. на ремонт автомобіля(за наявності).

Позивач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 вимоги ухвали суду від 02.12.2015р. не виконали, витребуваних документів не надали.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України(далі ГК України), господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управленої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами, а також, згідно части 2 цієї ж статті, в разі його розірвання або визнання недійсним за рішення суду.

Згідно ч.3 ст.203 ГК України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Відповідно до ч.1 ст.601 ЦК України зобов'язання припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є однією з форм припинення зобов'язання, внаслідок якого має місце індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора за рахунок майна боржника.

Фактично припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги це - одностороння угода, яка оформляється заявою однієї із сторін, до якої, відповідно, застосовуються загальні положення про правочин.

Згідно ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

З урахуванням норм ст.601 ЦК України вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними, тобто зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду (гроші, однорідні речі); 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому).

З роз'яснення Верховного Суду України "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 року вбачається, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Підсумовуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено фактичного(реального) розміру шкоди в сумі 5226,44 грн. для відновлювального ремонду автомобіля TOYOTA RAV4, державний номер НОМЕР_1, правомірності зарахування частини страхового відшкодування в розмірі 5226,44 грн. в якості сплати страхового платежу за договором добровільного страхування наземного транспорту ДТЗ(DTZ)/21№110920 від 12.09.2012 Страхувальника ОСОБА_1, оскільки в матеріалах справи відсутні письмові заяви ПрАТ Страхова група ТАС та ОСОБА_1 про можливість такого зарахування, інші докази на підставі яких могло б відбутися таке зарахування. Лист №ГО900/411 від 22.01.2013р. не береться судом до уваги, оскільки позивачем не надано доказів направлення останнього ОСОБА_1.

Слід зазначити, що позивач фактично (реально) поніс збитки в розмірі 49600,22 грн., що стверджується рахуноком-фаткурою №АК00013279 від 09.01.2013р. на суму 49600,22 грн. (а.с.85-86) та актом виконання робіт від 15.02.2013р. на суму 49600,22 грн.(а.с.87-88) виписані ТОВ «Автоконцепт», платіжним дорученням №76378 від 29.01.2013 на суму 49600,22 грн.(а.с.64) та банківською випискою на суму 49600,22 грн.(а.с.89). Тому фактично зарахування зустрічних однорідних вимог могло відбутися тільки в межах вартості відновлювального ремонту на суму 49600,22 грн., але в будь якому випадку не в межах суми 54826,66 грн..

Окрім того, згідно ч.17 ст.9 Закону України "Про страхування", страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Отже, в даному випадку вимоги позивача підлягають до часткового задоволення в розмірі 100,22 грн.(49600,22 грн. розмір реально понесених збитків 49500 грн. кошти, які відшкодовані).

Роздруківки рішення господарського суду міста Києва від 03.06.2014р. та постанови Київського апеляційного господарського суду від 01.10.2014р. у справі 910/19977/13(а.с.95-100) надані позивачем, не приймаються судом, як докази, оскільки не відповідають вимогам ст.36 ГПК України, а саме тому що письмові докази подаються господарському суду в оригіналі або в належним чином посвідченій копії.

Згідно п.5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації, затвердженого наказом Держспожив стандарту України №55 від 07.04.2003р. відмітка про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії; засвідчуватись повинна кожна сторінка документа з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи. На вказаних копіях відсутні відмітка "Згідно з оригіналом", назви посади особи, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дата засвідчення копії.

Окрім цього, згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами:

- письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;

- поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що предявляються до доказів, визначені ст.34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 5326,66 грн. підлягають частковому задоволенню в розмірі 100,22 грн., в частині стягнення 5226,44 відмовити, через необґрунтованість.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені статтею 49 ГПК України, та враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій сторін та відсутність правових підстав для звільнення позивача та відповідача від його сплати, з відповідача на користь позивача належить стягнути 22,92 грн. судового збору, в іншій частині (1195,08) сплата судового збору покладається на позивача, за результатами розгляду позовної заяви, пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Шинака-Україна (45603, Волинська область, Луцький район, с. Струмівка, вул. Рівненська, 4, ) на користь приватного акціонерного товариства Страхова група ТАС (03062, Київ, проспект Перемоги, 65, ) 100,22 (сто гривень двадцять дві копійки) грн. та 22,92 (двадцять дві гривні девяносто дві копійки) грн. судового збору.

3. У позовних вимогах приватного акціонерного товариства Страхова група ТАС до товариства з обмеженою відповідальністю Шинака-Україна в частині стягнення 5226,44 грн. відмовити.

Повний текст рішення складено

24.12.2015

Суддя А. С. Вороняк