РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"22" грудня 2015 р. Справа №903/895/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Гулова А.Г.

суддя Маціщук А.В. ,

суддя Петухов М.Г.

при секретарі судового засідання Опанасюку Р.О.

за участю представників сторін:

від ПАТ "Подільський цемент": Антощука О.А. - представника за довіреністю від 19.02.2015р. №29

від ФОП ОСОБА_2: не з`явилася

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Подільський цемент"

на ухвалу господарського суду Волинської області від 28.09.2015р.

у справі №903/895/15 (суддя Пахолюк В.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Подільський цемент", с.Гуменці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, с.Липини Луцького району

про стягнення 86415,39грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Подільський цемент", звернувшись до суду, просить стягнути з відповідача - Підприємця ОСОБА_2 86415,39грн. заборгованості, 3% річних та інфляційних у зв`язку з невиконанням грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу №12-404 від 03.08.2012р.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 28.09.2015р. у справі №903/895/15 позов Публічного акціонерного товариства "Подільський цемент" залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.81 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з неподанням позивачем витребуваних судом документів, які необхідні для вирішення спору.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, Публічне акціонерне товариство "Подільський цемент" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу передати на розгляд до місцевого господарського суду.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- судом першої інстанції безпідставно залишено без уваги обгрунтування, пояснення та документи, що були долучені до позовної заяви щодо відправлення на поштову адресу відповідача рахунку-фактури та податкової накладної на відправлену партію товару, дотримання позивачем вимог п. 3.1.4 договору купівлі-продажу № 12-404 від 03.08.2012р.;

- безперечним та неспростованим доказом своєчасного направлення позивачем на адресу відповідача рахунку-фактури та податкової накладної є банківські виписки за 31.08.2012р. та 03.12.2012р. про надходження грошових коштів від ФОП ОСОБА_2 на розрахунковий рахунок ПАТ "Подільський цемент" згідно з накладною-рахунком №8059 від 06.08.2012р., що була направлена на поштову адресу відповідача, а також заява відповідача від 11.09.2015р., що подана до суду першої інстанції за вх.№01-54/9060/15, в якій останній повідомляв про неможливість прибуття в судове засідання та бажання мирного врегулювання спору, у зв'язку з чим просив відкласти розгляд справи;

- вказавши у платіжних дорученнях, що оплата здійснена за цемент згідно з рахунком-фактурою №8059 від 06.08.2012р., відповідач підтвердив дотримання позивачем умов п.3.1.4. договору купівлі-продажу №12-404 від 03.08.2012р. та надходження на його поштову адресу неохідних документів бухгалтерського обліку.

- підставою для залишення позову без розгляду суд першої інстанції вважає неподання позивачем до суду уточення розрахунку інфляційних нарахувань та 3% річних, проте, відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", такий висновок місцевого суду є неправомірним.

Представник скаржника у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просить суд скасувати оскаржену ухвалу, а справу передати на розгляд до місцевого господарського суду.

Відповідач не скористалася правом подачі відзиву на апеляційну скаргу, що, у відповідності до ч.2 ст.96 ГПК України, не перешкоджає перегляду судового рішення місцевого господарського суду, у судове засідання не з`явилася, повноважного представника не направила.

Судом встановлено, ухвала Рівненського апеляційного господарського суду від 22.12.2015р. про прийняття апеляційної скарги до провадження та призначення її до розгляду надіслана на адресу, зазначену у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 07.08.2015р. за №20994866, ФОП ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) та повернута підприємством зв`язку на адресу суду з відміткою - "за закінченням терміну зберігання".

Згідно з абз.3 п.3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи норми ст.ст.101, 102 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду ФОП ОСОБА_2 або її представника, яким ухвала суду про прийняття апеляційної скарги до провадження та призначення її розгляду на 22.12.2015р., надіслана у встановленому ст.87 ГПК України порядку, не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення, колегія суддів розглянула апеляційну скаргу за відсутності ФОП ОСОБА_2 або її представника.

Заслухавши пояснення представника скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскарженої ухвали, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Волинської області від 28.09.2015р. на підставі п.5 ч.1 ст.81 ГПК України залишено без розгляду позов Публічного акціонерного товариства "Подільський цемент", в якому позивач просив стягнути з ФОП ОСОБА_2 86415,39грн. заборгованості, 3% річних та інфляційних у зв`язку з невиконанням грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу №12-404 від 03.08.2012р.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що, порушуючи ч.2 ст.22 ГПК України, позивач не надав витребуваних ухвалами господарського суду Волинської області від 25.08.2015р., 14.09.2015р. та 28.09.2015р., доказів, необхідних для вирішення спору, а саме: доказів направлення на поштову адресу відповідача рахунок-фактури, як це передбачено п.3.1.4. договору, уточнення розрахунків інфляційних нарахувань та 3% річних, з урахуванням термінів оплати відповідачем.

Згідно з п.5 ч.1 ст.81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 4.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК України) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК України) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від позивача обставин, унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами статті 43 ГПК України.

У разі неповідомлення позивачем таких причин, зазначено у вказаній постанові Пленуму Вищого господарського суду України, суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Як встановлено апеляційним судом, позивачем до позовної заяви було додано належним чином засвідчені копії договору купілі-продажу №12-404 від 03.08.2012р.; накладної - рахунку №М-8059 від 06.08.2012р., залізничної накладної №34473298 від 06.08.2012р., банківських виписок від 31.08.2012р. та від 03.12.2012р., податкової накладної №366 від 06.08.2012р., реєстру виданих та отриманих податкових накладних, претензій до ФОП ОСОБА_2, журналу реєстрації вихідної кореспонденції ПАТ "Подільський цемент". Позовна заява містить розрахунок ціни позову, в т.ч. інфляційних нарахувань за період з 01.01.2014р. по 01.01.2015р. та 3% річних з 01.09.2012р. по 06.08.2015р.

Також, представником позивача до суду першої інстанції було подано клопотання (вх.№ 01-54/9686/15 від 28.09.2015р.) про долучення до матеріалів справи довідки № 8-2505 від 08.09.2015р. про дебіторську заборгованість ФОП ОСОБА_2 в сумі 46 530, 00 грн. за отриманий цемент станом на 08.09.2015р.; акти звірки розрахунків таном на 31.08.2015р., за період з 01.01.2011р. по 28.02.2015р., підписані представником ПАТ ""Подільський цемент" в односторонньому порядку; службову записку інженера відділу маркетингу ОСОБА_3 від 06.08.2012р.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд мав можливість надати оцінку наявним у матеріалах справи доказам і вирішити спір по суті, прийнявши відповідне рішення, а неподання позивачем доказів надіслання відповідачу рахунка-фактури, за наявності посилання відповідача на накладну-рахунок №8059 від 06.08.2012р. у платіжних документах, неподання уточненого розрахунку 3% річних та інфляційних нарахувань, за наявності розрахунків ціни позову у позовній заяві, не може вважатися безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки вказані докази є підтвердженням певних обставин та мають бути досліджені під час вирішення даного господарського спору по суті з наданням їм відповідної правової оцінки.

Апеляційним судом враховується, що в ухвалі суду першої інстанції не наведено обґрунтування неможливості вирішення даного господарського спору за відсутності зазначених вище доказів.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, фактично ухилився від вирішення спору по суті, результатом розгляду якого, відповідно до статті 82 ГПК України, може бути задоволення позову чи відмова в позові повністю або частково, а також від здійснення правосуддя, що суперечить вимогам статей 124, 129 Конституції України.

Пункт 1 статті 6 § 1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду, що, відповідно до п.1 ч.1 ст.104 ГПК України, є підставою для скасування ухвали господарського суду Волинської області від 28.09.2015р. у справі № 903/895/15 з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції скасовується ухвала місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл суми судового збору, пов'язаного з розглядом апеляційної скарги позивача, має бути здійснено місцевим судом за результатами розгляду справи, згідно зі ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Подільський цемент" на ухвалу господарського суду Волинської області від 28.09.2015р. у справі №903/895/15 задоволити.

2. Ухвалу господарського суду Волинської області від 28.09.2015р. у справі №903/895/15 скасувати.

3. Справу №903/895/15 передати на розгляд господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя Гулова А.Г.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Петухов М.Г.