ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2015 р.Справа № 916/2955/14
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Ліпчанської Н.В.

суддів: Колоколова С.І., Разюк Г.П.

при секретарі судового засідання: Молодові В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю б/н від 05.10.2015;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю №169/1 від 01.07.2015;

від третьої особи: в судове зсідання не прибув;

від ПАТ «АВАНТ-БАНК»: ОСОБА_3 за довіреністю №140/5/2015 від 28.08.2015;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на ухвалу господарського суду Одеської області від 25.05.2015 про заміну позивача його правонаступником

у справі № 916/2955/14

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Рені-Лайн»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, - Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк»

про: стягнення 9978241,24 грн.

та на ухвалу господарського суду Одеської області від 25.05.2015р. про затвердження мирової угоди та припинення провадження

у справі № 916/2955/14

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Авант-Банк»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Рені-Лайн»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, - Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк»

про: стягнення 9978241,24 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рені-Лайн» про стягнення заборгованості в сумі 846725,53 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 07.07.2014 згідно курсу НБУ становить 9978241,24грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем кредитного договору № 07/26/07-КЛТ від 26 листопада 2007 року, право вимоги за яким до позивача перейшло за договором купівлі-продажу прав вимоги від 27 вересня 2013 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25 травня 2015 року задоволено заяву ПАТ «Авант-Банк» про заміну позивача його правонаступником, здійснено заміну позивача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ПАТ «Авант-Банк».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25 травня 2015 року задоволено спільну заяву ПАТ «Авант-Банк» та ТОВ «Рені-Лайн» про затвердження мирової угоди: затверджено мирову угоду, укладену 25 травня 2015 року між ПАТ «Авант-Банк» та ТОВ «Рені-Лайн»; провадження у справі припинено.

Не погодившись з вказаними ухвалами, ПАТ «Дельта Банк» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищевказані ухвали скасувати та передати дану справу на розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 25 червня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» відмовлено у прийнятті до провадження апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25 травня 2015 року про заміну позивача його правонаступником та ухвалу Господарського суду Одеської області від 25 травня 2015 року про затвердження мирової угоди та припинення провадження у справі.

Апеляційну скаргу та додані до неї документи повернуто ПАТ «Дельта Банк».

Постановою Вищого господарського суду України від 07.10.2015 ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 25.06.2015 скасовано, справу передано на розгляд до апеляційного господарського суду.

За змістом переданої на розгляд апеляційної скарги та додаткових пояснень, що надійшли до суду 05.11.2015 та 23.11.2015, 22.12.2015 апелянт вказує на порушення місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваних ухвал норм матеріального та процесуального права, що полягає в наступному:

неповідомлення судом про час та дату судового засідання, що відбулось 25.05.2015;

неврахування судом обмежень, встановлених ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», щодо можливості звернення стягнення на активи неплатоспроможного банку;

відсутність належних доказів порушення зобовязань з боку ПАТ «Дельта Банк».

ПАТ «АВАНТ-БАНК» надав відзив на апеляційну скаргу, доводи апелянта вважав безпідставними та такими, що позбавлені належного правового та доказового обґрунтування. Зазначив, що відкладальна умова в частині відступлення права вимоги, що передбачена п. 4.7 Договору застави майнових прав № 236 від 12.02.2015, у вигляді прийняття рішення про запровадження тимчасової адміністрації, настала 02.03.2015, в дату прийняття виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення № 51 від 02.03.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Наведене, на думку заявника, є підставою для переходу до ПАТ «АВАНТ БАНК» прав та обовязків кредитора до боржників за кредитними договорами /договорами застави/ договорами іпотеки, майнові права за яким були передані в заставу за договором застави № 236 від 12.02.2015, в тому числі за кредитним договором № 07/26/07-КЛТ від 26.11.2007, що укладений між ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ТОВ «Рені-Лайн» на суму 559763,79 доларів США, що еквівалентно 10075615,55грн. за курсом НБУ на 05.02.2015.

Додатково зауважив про безпідставність тверджень апелянта щодо порушення при укладенні договору застави майнових прав № 236 від 12.02.2015 вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

09.11.2015 апелянт через канцелярію суду надав клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі № 910/13924/15 до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги ПАТ «Дельта Банк» на Постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

26.11.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк») (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рені-Лайн» (позичальник) укладено кредитний договір № 07/26/07-КЛТ, яким встановлюються процедура та умови надання Банком в майбутньому кредитів (траншів) позичальнику в межах загальної суми 1750000,00 доларів США з повною або частковою конвертацією у національну валюту.

Згідно п. 1.2 Договору зобовязання банку щодо надання кредитів та зобовязання позичальника щодо повернення кредитів, сплати процентів, а також інші права та зобовязання сторін, передбачені цим Договором, виникають з моменту укладення сторонами додаткових угод про надання кредитів, які є невідємними частинами цього Договору, в сумах зазначених в таких додаткових угодах. Строк користування кожним окремим кредитом в межах загальної суми, встановленої пунктом 1.1.цього Договору та термін його кінцевого повернення, визначається Додатковими угодами, але не пізніше строку, встановленого п. 3.4.5 цього Договору.

В перебігу дії Договору сторонами на виконання п. 1.2 Договору укладено низку додаткових угод, якими погоджено умови надання/повернення кредитних коштів в межах встановленого ліміту кредитування.

Виходячи зі змісту позовної заяви, сутність розглядуваного спору полягає у стягненні з відповідача заборгованості за означеним кредитним договором та додатковими угодами до нього, з мотивів неналежного виконання їх умов з боку позичальника.

В свою чергу, матеріально-правовою підставою для існування відповідного обовязку згідно із ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України в розглядуваному випадку виступає основне кредитне зобовязання, що виникло на підставі вказаного вище договору.

12.02.2015 між публічним акціонерним банком «АВАНТ-БАНК» (за договором - заставодержатель) та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (за договором - заставодавець) було укладено Договір застави майнових прав, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 236.

Згідно з п. 1.1. договору, предметом застави за договором є майнові права за кредитними договорами, що укладені між заставодавцем і юридичними особами, що є його невід'ємною частиною. Заборгованість за кредитними договорами становить 96 380 916,83 грн., в т.ч.:

- кредитний договір № 07/26/07-КЛТ від 26.11.2007 між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого за кредитним договором є заставодавець за договором, та ТОВ "Рені-Лайн", - 559 763,79 дол. США, що еквівалентно 10 075 615,55 грн. за курсом НБУ на 05.02.2015.

Відповідно до п. 1.3 договору, майнові права за цим договором є засобом забезпечення виконання заставодавцем зобов'язань перед заставодержателем за зобов'язаннями повернути кошти, що обліковуються на кореспондентському рахунку № 6 в АТ «Дельта Банк», код банку 380236, та обліковуються на кореспондентському рахунку № 002804064 в АТ «Дельта Банк», код банку 380236.

За рахунок майнових прав задовольняються усі вимоги заставодержателя, які можуть виникнути внаслідок невиконання заставодавцем зобов'язань перед заставодержателем за договором банківського рахунку (п. 1.4. договору).

У п. 1.5. договору визначено, що кінцевий термін виконання основного зобов'язання становить 01 квітня 2015 року.

Водночас, згідно з умовами п. 3.1. договору, заставодержатель, зокрема, має право: у разі неповернення, часткового неповернення або несвоєчасного повернення Заставодавцем кредиту та /або нарахованих процентів за користування ним та /або штрафу та /або пені, вжити заходів щодо реалізації заставлених майнових прав (у тому числі шляхом отримання права вимоги на заставлені майнові права) і задовольнити свої вимоги в сумі заборгованості за кредитом, процентів за користування ним, пені та штрафу (у разі їх нарахування).

Звертати стягнення на предмет застави (отримання вимоги, що випливає із заставленого права) і реалізовувати заставлені майнові права і задовольнити за їх рахунок свої грошові вимоги за Кредитним договором у повному обсязі до настання терміну виконання Заставодавцем відповідних зобов'язань, у тому числі у разі:

- неповернення Заставодавцем згідно з умовами Кредитного договору заборгованості за кредитом, процентів за користування ним у разі їх дострокового витребування Заставодержателем відповідно до умов Кредитного договору, а також пені та штрафу ( у разі їх нарахування);

- одноразової прострочки Заставодавцем сплати процентів за користування кредитом відповідно до умов Кредитного договору на строк більше ніж п'ять робочих днів;

- прийняття Національним банком України рішення про віднесення Заставодавця до категорії неплатоспроможних;

- в інших випадках, передбачених договором та чинним законодавством України.

На підставі вказаного договору застави майнових прав від 12.02.2015 та враховуючи, що відкладальна умова в частині відступлення права вимоги, що передбачена п. 4.7 Договору застави майнових прав № 236 від 12.02.2015, у вигляді прийняття рішення про запровадження тимчасової адміністрації, настала 02.03.2015, в дату прийняття виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення № 51 від 02.03.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», ПАТ «Авант-Банк» звернулося до господарського суду з заявою про заміну сторони у справі її правонаступником, яка ухвалою від 25.05.2015 задоволена Господарським судом Одеської області у повному обсязі.

Оцінюючи правильність застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального законодавства в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог апеляційної скарги з огляду на таке:

За приписом ч. 1 ст. 25 ГПК у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, визначених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Таким чином, з урахуванням положень ст.ст. 4-3, 32-36 ГПК України заявник з допомогою належних та допустимих доказів повинен довести наявність юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником), як правової підстави застосування судом положень ст. 25 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За змістом ч. 1 ст. 49 Закону України «Про заставу» сутність договору застави майнових прав полягає у передачі заставодавцем кредитору належних йому на момент укладення договору прав вимоги по зобов'язаннях, в яких він є кредитором, а також і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Приписами ст. 20 Закону України «Про заставу» та ч. 2 ст. 590 ЦК України встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

В силу ч.2 ст. 589 ЦК України, за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 23 Закону України «Про заставу» встановлено, що при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права.

У відповідності до встановленого ст.20 Закону України «Про заставу» порядку задоволення вимог заставодержателя, звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Отже, відповідно до встановленого законом способу, реалізація предмета застави здійснюється шляхом відступлення на користь кредитора права вимоги грошових коштів за кредитними договорами.

У світлі згаданих норм ЦК України, Закону України «Про заставу», колегія суддів зазначає, що договір застави майнових прав є способом забезпечення виконання зобов'язання, а не правочином щодо розпорядження майновими правами за кредитним договором № 07/26/07-КЛТ від 26.11.2007, згаданий договір застави не передбачає автоматичної заміни кредитора у зобов'язанні на відміну від правочину відступлення права вимоги.

Договір відступлення на користь кредитора права вимоги грошових коштів за кредитними договорами згідно вказаного договору застави майнових прав від 12.02.2015 між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Авант-Банк» не укладався.

Реалізація ПАТ «Авант-Банк» як кредитора ПАТ «Дельта Банк», належних йому за договором застави від 12.02.2015, прав відбулась лише в липні 2015 року, що вбачається з рішення господарського суду м. Києва від 09.07.2015 у справі № 910/13924/15, яким позов ПАТ «АВАНТ-БАНК» задоволено та в рахунок виконання обов'язків Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь Публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» за зобов'язаннями, визначеними у п. 1.3 договору, звернуто стягнення на предмет застави за Договором застави майнових прав, укладеного між ПАТ «Авант-Банк» та ПАТ «Дельта Банк», посвідченого ОСОБА_4, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 12.02.2015 р. за реєстровим номером 236, а саме на майнові права за кредитними договорами:

- кредитний договір № 49.8.2/38/2007-КЛТ від 23.08.2007 р. між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого за кредитним договором є заставодавець за договором, та ПП «Нікіта-Т», - 66 346 646,41 грн.;

- кредитний договір № 49.8.3/01/2009-КЛТ від 18.02.2009 р. між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого за кредитним договором є заставодавець за договором, та ПП «Готельно-ресторанний комплекс «Апельсин», - 10 213 282,20 грн.;

- кредитний договір № 07/26/07-КЛТ від 26.11.2007 р. між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого за кредитним договором є заставодавець за договором, та ТОВ «Рені-Лайн», - 559 763,79 дол. США, що еквівалентно 10 075 615,55 грн. за курсом НБУ на 05.02.2015 року;

- кредитний договір № 420 від 29.11.2005 р., між Закритим акціонерним товариством «ТАС-Інвестбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого за кредитним договором є заставодавець за цим договором, та відкритим акціонерним товариством «Київський завод по виготовленню технологічного обладнання для агропромислового комплексу» (ВАТ «Тодак»), - 9 745 372,66 грн.,шляхом переводу на ПАТ «Авант-банк» всіх прав та обов'язків кредитора до боржників за вказаними кредитними договорами на загальну суму грошової вимоги у розмірі 96 380 916, 83 грн.

Колегія суддів також враховує, що Постановою Вищого господарського суду від 15.12.2015 у справі № 910/13924/15 Постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 та рішення господарського суду міста Києва від 09.07.2015 у справі №910/13924/15 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

З урахуванням викладеного, Одеський апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов помилкового висновку, що ПАТ «Авант-Банк» належними та допустимими доказами доведено наявність законодавчо визначених підстав для застосування положень ст. 25 ГПК України, що з огляду на приписи ст. 104 ГПК України є підставою для її скасування.

Оскільки сторонами мирової угоди за імперативними нормами ст.ст. 22, 26, 78 ГПК України можуть бути лише сторони судового процесу - позивач і відповідач, а також третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ухвала про затвердження мирової угоди та припинення провадження по справі, з огляду на встановлену помилковість висновків місцевого господарського суду щодо набуття ПАТ«Авант-Банк» статусу позивача у справі, також підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 7 ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

За таких обставин, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» підлягає задоволенню, а ухвали місцевого господарського суду від 25.05.2015 по справі № 916/2955/14 про заміну позивача правонаступником, затвердження мирової угоди та припинення провадження у справі скасуванню з передачею справи до Господарського суду Одеської області для розгляду по суті.

Клопотання ПАТ «Дельта Банк» про зупинення апеляційного провадження до розгляду Вищим господарським судом України господарської справи № 910/13924/15, з урахуванням положень ч. 1 ст. 79 ГПК України відхиляється судовою колегією, оскільки висновки суду у справі № 910/13924/15 жодним чином не перешкоджають розгляду вимог даної апеляційної скарги та наданні юридичної оцінки правовідносинам сторін, що випливають з договору застави майнових прав від 12.02.2015 як правової підстави заміни сторони правонаступником станом на момент ухвалення місцевим господарським судом відповідного процесуального документу.

Судові витрати, повязані з розглядом даної справи, підлягають розподілу між сторонами відповідно до ст. 49 ГПК України

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 101-106 ГПК України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 25.05.2015 у справі № 916/2955/14 про заміну позивача його правонаступником скасувати.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 25.05.2015 у справі № 916/2955/14 про затвердження мирової угоди та припинення провадження у справі скасувати.

Матеріали справи направити до Господарського суду Одеської області для продовження судового розгляду по суті.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 25.12.2015.

Головуючий суддя суддіОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7