ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2015 р.Справа № 922/4834/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Південна залізниця", м. Харків
до Акціонерного товариства "Перша вантажна компанія", м. Москва
про стягнення 2512049,42 грн.
за участю представників сторін:

позивача -ОСОБА_2, дов. від 07.12.2015 року

відповідача - ОСОБА_3, дов., №549/15 від 26.10.2015 року, ОСОБА_4Є, дов., від 27.05.2015 року

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з відповідача 2512049,42 грн. збитків, заподіяних внаслідок транспортної пригоди на залізничному перегоні Смородино-Боромля.

Представник позивача у судовому засіданні 08 грудня 2015 року та у наданих додаткових поясненнях підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні 08 грудня 2015 року та у відзиві на позовну заяву та у додаткових письмових поясненнях проти заявлених позовних вимог заперечують.

У судовому засіданні 08 грудня 2015 року було оголошено перерву до 17 грудня 2015 року до 10 годин.

17 грудня 2015 року судове засідання було продовжено у тому ж складі суду.

Представник позивача у судовому засіданні надав клопотання про заміну позивача - Державного підприємства "Південна залізниця" його правонаступником - Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця", яке обґрунтоване тим, що Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" визначено правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування (далі - товариство), управління і розпорядження його майном.

Згідно до статті 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" утворено публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (Укрзалізниця), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (підприємства), які реорганізовуються шляхом злиття.

До переліку підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", зокрема, увійшло Державне підприємство "Південна залізниця".

Протоколом засідання правління Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" від 21 жовтня 2015 року № 1 датою початку фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" було визначено 01 грудня 2015 року.

Відповідно до іншого протоколу засідання правління Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" від 16 листопада 2015 року №5 було прийнято рішення про затвердження положення про регіональну філію "Південна залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (Положення).

Згідно підпункту 1 пункту 2.8. Положення Регіональна філія "Південна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (Філія) має право від імені товариства, відповідно до наданих повноважень та довіреності, зокрема, виступати позивачемі відповідачем у судах всіх інстанцій, з усіма правами, наданими законом позивачу і відповідачу, з правом підпису усіх процесуальних документів в межах своїх повноважень.

Враховуючи вищезазначене, публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" є правонаступником державного підприємства "Південна залізниця" і в особі своєї регіональної філії "Південна залізниця" має виступати відповідачем у розгляді зазначеної справи.

Представники відповідача у судовому засіданні проти клопотання позивача про заміну позивача - Державного підприємства "Південна залізниця" його правонаступником - Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" не заперечують.

Відповідно до статті 25 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, задовольняє клопотання позивача про заміну позивача - Державного підприємства "Південна залізниця" його правонаступником - Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця", здійснює заміну позивача з Державного підприємства "Південна залізниця" на його правонаступника Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" та продовжує розгляд справи з урахуванням таких змін.

Представник позивача у судовому засіданні та у наданих додаткових поясненнях підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні, у відзиві на позовну заяву та у додаткових письмових поясненнях проти заявлених позовних вимог заперечують з мотивів, що Акціонерним товариством "Перша вантажна компанія" не порушувалось ані господарських зобовязань, ані інших встановлених вимог відносно здійснення господарської діяльності, а правомірна поведінка та позиція Акціонерного товариства "Перша вантажна компанія" пояснюється тим, що вагон №56736622 був прийнятий для перевезення по території України без зауважень, а фактичною причиною сходу вагонів було порушення швидкісного режиму потяга в сукупності з несправностями вагона.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_5 України.

Згідно пункту г) частини 1 статті 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності (ратифікована Україною і набула чинності 19 грудня 1992 року), яка регулює питання вирішення справ, зокрема, між господарюючими суб'єктами, компетентний суд держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав має право розглядати спори, якщо на території цієї держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав мала місце подія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Аналогічну норму містить Закон України "Про міжнародне приватне право" від 23 червня 2005 року № 2709-IV. Так, стаття 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" свідчить, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з участю іноземних юридичних осіб (іноземним елементом) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України, а також у випадку, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Враховуючи, що ані міжнародні договори, ані чинне законодавство України не містять прямої вказівки на судовий орган, уповноважений розглядати спори про стягнення недоговірних збитків завданих з вини не резидента України, при вирішенні цього спору слід звернути увагу на постанову № 6/165 "Щодо визначення підсудності спорів, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності" судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 17 квітня 2007 року, якою наголошено, що статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" встановлено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у разі, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону, якою визначено випадки виключної підсудності у справах з іноземним елементом.

Обставини справи за позовом Державного підприємства "Південна залізниця" до Акціонерного товариства "Перша вантажна компанія" не передбачають застосування виключної підсудності, а транспортна пригода, унаслідок якої виникли збитки державного підприємства "Південна залізниця" від несхоронного перевезення і яка є підставою для подання позову, відбулася на території обслуговування Південної залізниці і полягає у наступному.

28 січня 2012 року на 99 км парного шляху перегону "Блок-пост 98 км - Скрягівка" в поїзді № 3520 стався схід рухомого складу з рейок, починаючи з першого з голови поїзда порожнього піввагона №56736622 і наступних 26 завантажених напіввагонів, а також дванадцятої колісної пари тепловоза за напрямом руху.

Відповідно до ОСОБА_6 службового розслідування форми РБУ-1, складеного 05 лютого 2012 року дану транспортну пригоду було класифіковано як "серйозний інцидент". За висновками, що містить ОСОБА_6, схід рухомого складу в поїзді №3520 28 січня 2012 року на 99 км пікету 8 перегону блок-посту 98 км Скрягівка Південної залізниці стався через технічну несправність вагона №56736622, яка призвела до перекочуванню колісних пар першого за напрямком руху порожнього вагону №56736622 через головку зовнішньої рейки в кривій ділянці шляху, внаслідок чого сталося руйнування верхньої будови колії і подальший схід 26 вагонів і дванадцятої колісної пари по напрямку руху локомотива 2ТЕ-116 №1212.

Згідно паспорта піввагона №56736622 моделі 12-1303-01 побудованого ЗАТ "Промтрактор-Вагон" 15 лютого 2010 року його власником є Відкрите акціонерне товариство "Перша вантажна компанія" Російської Федерації.

Як повідомив заступник генерального директора Акціонерного товариства "Перша вантажна компанія" по технічному розвтку головний інженер ОСОБА_1 в листі від 20 серпня 2015 року №АО.НД/ТД-741/15 юридична особа Відкрите акціонерне товариство "Перша вантажна компанія" ОДРН 985 припинило діяльність 01 квітня 2015 року, про що свідчить запис в єдиному державному реєстрі юридичних осіб від 01 квітня 2015 року. Юридичною особою правонаступником, за змістом наведеного листа, при припиненні діяльності шляхом реорганізації у формі приєднання стала юридична особа Акціонерне товариство "Перша вантажна Компанія" ОДРН 856.

Відповідно до статті 29 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) при перевезенні в міжнародному сполученні претензії за втрату, недостачу вантажів можуть бути заявлені відправником або одержувачем компетентному органу залізниць протягом 9 місяців з моменту видачі вантажу. У 2012 році до компетентного органу Укрзалізниці були заявлені 5 претензій на суму 2561411, 04 грн. за втрату і недостачу вантажів в результаті транспортної пригоди, що сталася 28 січня 2012 року на перегоні Боромля Скрягівка.

Згідно з висновками компетентного органу Укрзалізниці визнані обґрунтованими претензії на загальну суму 2512 049, 42 грн., та підлягають оплаті за рахунок Південної залізниці.

У 2012 році у відповідності з розпорядженнями компетентного органу Укрзалізниці державним підприємством "Український державний розрахунковий центр міжнародних перевезень" державного підприємства "Південна залізниця" було списано:

- за розпорядженням від 12 липня 2012 року №ЦМ-8/965 (повідомлення від 23 липня 2015 року №4770) 278569,00 грн. за недостачу "фталевого ангідриду" по відправці № 08045076 Ліда - Харків-Сорт.;

- за розпорядженнями від 17 вересня 2012 року №ЦМ-8/1204 (повідомлення від 25 вересня 2012 року №5030) та від 01 жовтня 2012 року №ЦМ-8/1261 (повідомлення від 12 жовтня 2012 року №5161) 590349,13 грн. за недостачу і пошкодження плит деревоволокнистих по відправці № 07014416 Борисов - Лутовинівське Селище;

- за розпорядженням від 15 листопада 2012 року №ЦМ-8/1423 (повідомлення від 22 листопада 2012 року №5292) 132436,06 грн. за втрату скла листового по відправці №05053431 Костюківка Індустріальна;

- за розпорядженнями від 20 грудня 2012 року №ЦМ-8/1579 (повідомлення від 11 січня 2013 року №4001) і від 20 грудня 2012 року №ЦМ-8/1580 (повідомлення від 11 січня 2013 року №4,23 грн. за недостачу дизельного палива за відправлень №№ 404402, 0404403 Бугеняй - Рутченково.

Позивач звертався до відповідача з претензією від 30 червня 2015 року № НЗ-1-06/713, у відповіді на яку (лист від 20 серпня 2015 року №АО.НД/ТД-741/15) відповідач відмовив у її задоволенні та повідомив про відсутність його вини у транспортній події.

Відповідно до пункту 2.1.1 Правил експлуатації, пономерного обліку і розрахунків за користування вагонами власності інших держав (затверджених на нараді уповноважених представників залізничних адміністрацій 24 травня 1996 року, згідно рішення 15 засідання ОСОБА_5 по залізничному транспорту від 05 квітня 1996 року), вагони, що допускаються до міждержавного сполучення, повинні повністю відповідати Технічним вимогам і іншим нормативним документам, що регламентують спільне використання вантажних вагонів, прийнятих ОСОБА_5 по залізничному транспорту.

Згідно статті 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд може призначити судову експертизу.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Однак, в пункті 21 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" наголошено, що висновок судової експертизи, яку було проведено в межах провадження з іншої справи, в тому числі цивільної, кримінальної, адміністративної, оцінюється господарським судом у вирішенні господарського спору на загальних підставах як доказ зі справи, за умови, що цей висновок містить відповіді на питання, які виникають у такому спорі, і поданий до господарського суду в належним чином засвідченій копії.

Згідно пункту 3.1 Інструкції про порядок спільних дій залізничних адміністрацій держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, Латвійської Республіки, Литовської Республіки, Естонської Республіки по службовому розслідуванню порушень безпеки руху в поїздній і маневровій роботі, затвердженою на 50-му засіданні ОСОБА_5 по залізничному транспорту 21 травня 2009 року всі необхідні експертизи та інші слідчі дії щодо випадків порушення безпеки проводяться згідно із законодавством держави, на території якої сталося порушення. Враховуючи викладене, до завершення слідства і прийняття судовими органами України рішення по кримінальній справі, всі слідчі дії, в т. ч. і призначення необхідних експертиз здійснюється органами, що ведуть слідство або за рішенням судових органів України.

Прокуратурою Сумської області України за фактом транспортної пригоди 28 січня 2012 року було порушено кримінальну справу (в подальшому 13 травня 2015 року перереєстровано кримінальне провадження №0000064), в рамках розгляду якої старший слідчий слідчого відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_7 виніс постанову про проведення Дніпропетровським національним університетом залізничного транспорту імені академіка Лазаряна судово-технічної експертизи.

Відповідно до висновку судово-технічної експертизи проведеної кандидатами технічних наук ОСОБА_6 і ОСОБА_5 причиною сходу з рейок 27 вагонів (з 1-го по 27-ий з голови поїзда) і 12-ої колісної пари тепловоза 2ТН-116 №1212 по ходу руху у вантажному поїзді №3520 на 99 км 8-му пікеті парного шляху перегону Смородине-Боромля Південної ж. д. 28 січня 2012 року є вкатуванння на голівку зовнішньої рейки в кривій радіусом 850 м правого колеса четвертої по ходу руху колісної пари першого (головного) порожнього вагону №56736622 (власність Відкритого акціонерного товариства "Перша вантажна компанія", Російська Федерація) через наявність у ньому технічних несправностей:

-через самовільне втручання змінена конструкція вагона (демонтований авторежим 265А-4), що призвело до недотримання встановлених Державною адміністрацією залізничного транспорту України норм тиску (1,2-1,6 кгс/см2) в гальмівному циліндрі для порожнього вагона, яке фактично становило 3,11 кгс/см2 при службовому гальмуванні (порушено вимоги п. 9.5 ПТЕ);

-режимний валик повітророзподільника перебував у середньому, а не порожньому режимі (порушено вимоги п. 7.7.4 "Інструкції з технічного обслуговування вагонів в експлуатації ЦВ - 0043");

-мінімальна висота пружин ресорного комплекту у вільному стані становила 253,2 мм, при допустимій висоті 257-266 мм (порушено вимоги Керівництва з експлуатації 9771-06.00.00.000 РЕ);

-злам опори ковзуна з лівої сторони другий по ходу руху візка з внутрішнього дефекту лиття розміром 1х18 мм, обірвані болти кріплення регулювальної планки верхнього ковзуна з лівого боку по ходу руху.

Також, відповідно до висновків експертів, парна колія на 99 км перегону Смородине-Боромля Південної залізниці і тепловоз 2ТЕ-116 №1212 на момент сходження рухомого складу з рейок знаходилися в справному стані, а злам рейок і руйнування верхньої будови колії відбулися після сходження з рейок другого по ходу руху візка вагона №56736622 під дією поздовжніх стискаючих зусиль, які виникли через набігання вагонів поїзда.

На думку експертів відповідальність за дану транспортну пригоду несе Відкрите акціонерне товариство "Перша вантажна компанія" (Російська Федерація) як власник вагона №56736622, який не забезпечив його утримання у справному технічному стані.

Зазначене у висновках експертиз підтверджує вину відповідача у виникненні транспортної події та у завданні збитків Державному підприємству "Південна залізниця", відповідає іншим доказам по справі, поданим позивачем, та підтверджує обґрунтованість позовних вимог.

Твердження представників відповідача про те, що виявити технічні несправності вагона №56736622 мали обовязок працівники останнього пункту технічного огляду на території України, через який пройшов вагон, а відповідач не має нести відповідальність за його технічний стан, не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи з наступного.

Згідно Висновку судово-технічної експертизи проведеної кандидатами технічних наук ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на вирішення експертизи слідчим відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_7 були поставлені, зокрема, питання чи мали місце в вагонах рухомого складу технічні несправності, що стали причиною аварії; до компетенції яких служб віднесено виявлення і усунення цих несправностей вагонів; чи мали можливість працівники цих служб виявити та усунути ці несправності вагонів. Надаючи відповіді на поставлені запитання експерти ОСОБА_6 і ОСОБА_5 (сторінка 46 висновку) зазначили, що в вагоні №56732266 мали місце технічні несправності, що стали причиною аварії; виявлення і усунення несправностей вагонів відноситься до компетенції вагонних служб; працівники служб вагонного господарства не мали можливості в процесі експлуатації виявити і усунути приховані технічні несправності вагона №56732266.

Відповідно до статті 36 Закону України "Про транспорт" до складу відомчого транспорту входять транспортні засоби підприємств, установ та організацій. Підприємства та організації, які мають відомчий транспорт, повинні забезпечувати його розвиток і утримання на рівні, що відповідає вимогам безпеки при наданні транспортних послуг. Відносини підприємств, які мають відомчий транспорт, з підприємствами, установами, організаціями та громадянами, яким вони надають транспортні послуги, та підприємствами транспорту загального користування регулюються кодексами (статутами) окремих видів транспорту.

Згідно статті 36 Закону України "Про транспорт" до складу відомчого транспорту входять транспортні засоби підприємств, установ та організацій. Підприємства і організації, які мають відомчий транспорт, повинні забезпечувати його розвиток і утримання на рівні, що відповідає вимогам безпеки при наданні транспортних послуг. Відносини підприємств, які мають відомчий транспорт, з підприємствами, установами, організаціями та громадянами, яким вони надають транспортні послуги, та підприємствами транспорту загального користування регулюються кодексами (статутами) окремих видів транспорту.

Стаття 21 Закону України "Про залізничний транспорт" наголошує, що порядок обігу рухомого складу, що не належить до залізничного транспорту загального користування, визначається зокрема Статутом залізниць України.

Як зазначено статтею 5 Статуту залізниць України нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеку руху є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до статті 8 Статуту залізниць України Перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

Аналогічна вимога до технічного стану рухомого складу, який повинен відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України закріплена також статтею 68 Статуту залізниць України.

Пункт 9.1. Правил технічної експлуатації залізниць зобовязує в експлуатації утримувати рухомий склад у справному стані, що забезпечує безперебійну роботу, безпеку руху, охорону праці, і своєчасно проходити планово-попереджувальні види ремонту і технічного обслуговування. А пункт 9.12 правил наголошує, що локомотиви і вагони, що належать іншим відомствам, підприємствам та організаціям і виходять на колії загальної мережі залізниць, повинні відповідати вимогам цих правил.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність у нього обов'язку утримувати своє майно - транспортний засіб (залізничний вагон №56736622) у справному стані, а посилання відповідача на відсутність його вини не приймаються судом до уваги, оскільки відповідно до частини 4 статті 319 Цивільного кодексу України, власність зобов'язує, а в статті 322 Цивільного кодексу України вказано, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому з аналізу практики застосування останньої статті вбачається, що нею встановлено презумпцію обов'язку власника нести всі ризики, пов'язані з утриманням належного йому майна, зокрема його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов'язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володільцю прав володіння, користування та розпорядження майном.

Судом також було прийнято до уваги твердження відповідача та про те, що транспортна подія відбулася внаслідок сукупності порушень швидкісного режиму управління потягом і несправність вагону та встановлено, що в пункті 3.10 акту службового розслідування від 05 лютого 2012 року форму РБУ-1 фактична швидкість руху поїзда №3520 згідно розшифрування швидкостемірної стрічки складала 68 км/годину, в той час як на ділянці на якій сталась транспортна пригода швидкість була встановлена на рівні 65 км/годину.

Однак експертами ОСОБА_6 і ОСОБА_5В зазначений факт також був досліджений в розділі "Обставини справи" Висновку судово-технічної експертизи (сторінка 4), за результатами досліджень було наголошено, що відповідно до пункту 5.10 Інструкції з експлуатації локомотивних швидкостемірів 3СЛ2М, приводів до них і по розшифруванню швидкостемірних стрічок ЦТ-0033, що затверджена наказом Укрзалізниці від 18 січня 2002 року №19-Ц, перевищення встановлених швидкостей руху не більш ніж на 5 км/годину для швидкостемірів з межею вимірювання 150 км/годину і не більш ніж на 7 км/годину для швидкостемірів з межею вимірювання 220 км/годину, порушенням не є і до розгляду не приймається.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 Цивільного кодексу України необхідно встановити наявність таких факторів, як неправомірність поведінки особи, наявність збитків, наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, а також наявність вини особи, яка завдала шкоди.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Суб'єктом відшкодування шкоди є особа, яка її завдала. Частина 2 вказаної статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Таким чином, суд вважає що матеріалами справи підтверджено наявність умов для покладення на відповідача відповідальності за збитки, спричинені позивачеві внаслідок транспортної події на залізничному перегоні Смородино-Боромля, а представлений позивачем розрахунок розміру збитків у сумі 2512049,42 грн. таким, що підтверджений належними доказами.

Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 11, 1166 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 4-3, 12, 22, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Перша вантажна компанія" (105064, Росія, м. Москва, вул. Стара Басманная, 12, стр. 1, код ОГРН 856, код ИНН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" (61052, м. Харків, вул. Червоноармійська, 7, ідентифікаційний код 40081,42 грн. збитків, заподіяних внаслідок транспортної пригоди на залізничному перегоні Смородино-Боромля та 50240,99 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_8