РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2015Справа №910/25374/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Подолжилбуд"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Віта-Лідер"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛАВ-ІНЖ-СТРОЙ"

про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача : Сидорук М.І. (дов № 05/05 від 05.05.15),

Комаренко В.І. (дов. від 05.05.2015)

Від відповідача 1: не з"явився

Від відповідача 2: Соболь Ю.П.(дов. б/н від 17.01.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариства з обмеженою відповідальністю "Подолжилбуд" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віта-Лідер" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛАВ-ІНЖ-СТРОЙ" про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.09.2015 порушено провадження у справі №910/25374/15 та призначено до розгляду на 13.10.2015.

Представники позивача в судовому засіданні 13.10.2015 подали документи для долучення до матеріалів справи.

Відповідачі в судове засідання представників не направили, вимоги ухвали суду не виконали, про причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розгляд справи відкладено на 05.11.2015.

Представник відповідача-1 в судове засідання 05.11.2015 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 05.11.2015 прибули представники позивача та відповідача-2, дали пояснення по справі.

Представник відповідача-2 подав клопотання про відкладення розгляду справи. Суд задовольнив дане клопотання.

Розгляд справи відкладено на 26.11.2015.

12.11.2015 через відділ діловодства суду позивач подав документи для долучення до матеріалів справи.

Представник відповідача-1 в судове засідання 26.11.2015 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 26.11.2015 прибули представники позивача та відповідача-2, дали пояснення по справі.

Представники позивача та відповідача-2 подали клопотання про продовження строку розгляду справи. Суд задовольнив дане клопотання.

Розгляд справи відкладено на 16.12.2015.

Представник відповідача-1 в судове засідання 16.12.2015 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 16.12.2015 прибули представники позивача та відповідача-2, дали пояснення по справі.

Розгляд справи відкладено на 24.12.2015.

В судове засідання 16.12.2015 прибули представники позивача та відповідача-2, дали пояснення по справі.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача -2 проти позову заперечує, подав відзив на позовну заяву.

Представник відповідача-1 в судове засідання 24.12.2015 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 03179, м.Київ, вул.Котельникова, буд.87, на яку було відправлено ухвали суду, адреса підтверджується спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Проте ухвали суду не були отримана відповідачем та повернулиь до суду з наступної причини: "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач-1 повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач-1 був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши представників позивача та відповідача-2, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.04.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажний трест «ВЕКТОР» (продавець за договором) та товариством з обмеженою відповідальністю «ПОДОЛЖИЛБУД» (покупець, позивач) був укладений договір купівлі-продажу № 0304/1 (надалі - договір), за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю, а покупець - прийняти та оплатити товарно-матеріальні цінності (надалі- товар) на загальну суму 594 000,00 грн. згідно зі Звітом про оцінку об'єкту у матеріальній формі.

Відповідно до додатку № 1 до договору визначено, що об'єктом купівлі-продажу (товаром) за договором є: Кран баштовий JASO.J.110N-0221 - 1 шт., Кран баштовий КБ-573 зав. № 368 - 1 шт., Кран МГК-2501 А зав. № 4 - 1 шт., Кран МКГ-2501 А зав. № 230 - 1 шт., Екскаватор KOMATSUPW 130-6K - 1 шт., Бульдозер Т-130 (ДЗ-110А) - 1 шт.

Згідно п.2.1 договору, продавець зобов'язався не пізніше 30 календарних днів з дня набрання чинності цим договором передати покупцю товар; забезпечити покупця необхідними документами, що нададуть йому право для перереєстрації права власності, а також технічними паспортами, інструкціями з експлуатації (використання) товару, тощо.

Матеріалами справи встановлено, що за актом приймання -передачівід 30.04.2015 продавець передав, а покупець (позивач) прийняв: Баштовий кран КБ573 зав.№ 368, сторони засвідчили, що кран КБ-573 зав.№ 368 знаходиться на будівельному майданчику на перетині проспекту Правди та проспекту Гонгадзе, генпідрядником будівництва якого є ТОВ «Віта Лідер», продавець передав, а покупець прийняв документацію: паспорт крану та інструкцію по експлуатації.

Позовні вимоги мотивовані тим, що до моменту набуття ним права власності на товар спірне майно -кран КБ-573, зав. № 368 належав ТОВ «БМТ «Вектор», яким надавалися послуги відповідачу-1 по будівництву житлового будинку на підставі договору № 1/02 від 04.12.2014, генеральним підрядником якого виступає відповідач-2. Після закінчення дії договору № 1/02 від 04.12.2014 (31.12.2014) відповідач-1 зобов'язувався повернути баштовий кран власнику - ТОВ «БМТ Вектор», при цьому оскільки на підставі договору купівлі-продажу № 0304/1 від 03.04.2015 право власності на спірне майно перейшло до ТОВ «Подолжилбуд», а неодноразові звернення позивача до відповідачів з вимогою повернення спірного майна залишені без задоволення, також останніми також вчинялися дії щодо недопущення представників власника та уповноважених осіб на територію будівництва з метою перевірки справжності баштового крану, позивач просить витребувати майно: вантажопідіймального крану КБ-573, зав. № 368 з чужого незаконного володіння та передачу його власнику - ТОВ «Подолжилбуд» на підставі ст.ст. 316-19, 321, 387 ЦК України.

Заперечуючи проти позову, відповідач-2 у відзиві на позовну заяву пояснює, що ТОВ «Глав-Інж-Строй» не є належним відповідачем у справі, жодна із сторін не зверталась до відповідача-2 з вимогами щодо користування майном ТОВ «Подолжилбуд», стверджує, що ТОВ «Глав-Інж-Строй» здійснює підрядні роботи на будівництві за адресою: перетин проспектів Правди та Радянської України з 17 липня 2015 року на підставі договору підряду № 17/07-2015-К від 17.07.2015, укладеного із ТОВ «Київбуд». Пояснює, що на об'єкті будівництва дійсно розміщений кран, проте який належить ТОВ «Експрем-механізація», доказів знаходження та користування відповідачем-2 спірним майном, що належить позивачу не надано.

Відповідно до ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту прав та інтересів визначені у ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Частинами 1 та 2 статті 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що позивач набув право власності на Кран баштовий КБ-573 зав. № 368 на підставідоговору купівлі-продажу № 0304/1 від 03.04.2015, укладеного між ним та ТОВ «БМТ Вектор».

Згідно частини першої статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 Цивільного кодексу України).

Частинами першою третьою статті 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

У відповідності зі статтею 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

У відповідності зі статтею 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Таким чином, обов'язковою умовою для задоволення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння є підтвердження належними та допустимими доказами 1) право власності (інше суб'єктивне право титульного володіння) позивача на витребуване майно, 2) факт вибуття майна з його володіння, 3) наявність майна у незаконному володінні відповідача та 4) відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном (безтитульний статус його володіння).

Відсутність хоча б однієї із зазначених умов виключає можливість задоволення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Обов'язок доказування та подання доказів, відповідно до ст.33 ГПК України, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. В даному випадку це стосувалося позивача, що мав довести факт перебування спірного майна у володінні відповідачів, факт заволодіння ним без наявності відповідних правових підстав, порушення його прававласності відповідачами та надати відповідні докази.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами факту наявності витребуваного майна (базташового крана) у відповідачів.

Надані позивачем суду в якості доказів копії договору № 1/02 від 14.12.2014 надання послуг баштовим краном, укладеного між ТОВ «БМТ «ВЕКТОР» та ТОВ «ВІТА ЛІДЕР», запити, повідомлення позивача та направлення територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та м.Києві № 04/0817 від 27.08.2015 про проведення перевірки на будівництві, де встановлений кран з дотримання вимог законодавчих актів щодо безпеки експлуатації крана (за бажанням власника, згідно листа ТОВ «Подолжилбуд» вих.№ 6 від 13.08.2015), акт від 28.08.2015 про відмову представників замовника та генпідрядника у доступі до будівельного об'єкта для здійснення позапланової перевірки, не є належними доказами в розумінні ст. 34 ГПК України та не свідчать про те, що відповідачі порушили його право чи охоронюваний законом інтерес.

Актом приймання-передачі від 30.04.2015 сторонами договору купівлі-продажу № 0304/1 від 03.04.2015, укладеного між позивачем та ТОВ «БМТ Вектор» засвідчено факт знаходження баштового крану КБ-573, зав. № 368 на будівельному майданчику на перетині проспекту Правди та проспекту Гонгадзе, генпідрядником будівництва якого є ТОВ «Віта Лідер», станом на 30.04.2015.

Інших доказів на підтвердження факту вибуття майна з володіння позивача, перебування майна у володінні відповідачів станом на час розгляду справи, суду не надано.

Крім того, з наявних в матеріалах справи документів вбачається, що будь-яких правочинів між позивачем, відповідачем-1 та відповідачем-2, чи між відповідачами та третіми особами щодо передання чи надання права володіти, користуватися чи розпоряджатися саме Краном баштовим КБ-573 зав. № 368 після набуття права власності на нього не вчинялося.

Посилання позивача щодо неодноразово звернення до відповідачів із вимогами про повернення спірного майна також жодним доказом не підтверджено.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували обставини викладені ним в позовній заяві.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 38 ГПК України сторонами доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору, з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, покладаються судом на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Подолжилбуд" відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

3. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Л.Д. Головатюк

Дата підписання повного тексту рішення 29.12.2015