ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2015 р. Справа № 911/5206/15

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Марценюк О.М.

розглянувши справу № 911/5206/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвтормет-Союз», м. Київ

до Державного підприємства «Завод порошкової металургії»,

м. Бровари

про стягнення 234 904,50 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність б/н від 22.12.2015;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність б/н від 21.12.2015.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрвтормет-Союз» (далі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства «Завод порошкової металургії» (далі-відповідач) про стягнення 234 904,50 грн. заборгованості, яка утворилась у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки № 03-02/14 від 03.02.2014 в частині своєчасної оплати отриманого товару.

Ухвалою суду від 07.12.2015 порушено провадження у справі № 911/5206/15 та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні 23.12.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Представником відповідача наданий відзив на позовну заяву № 12-2019 від 21.12.2015, в якому відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в його задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень, відповідач посилається на відсутність в договорі умов щодо строків оплати отриманого товару, а також на п. 7 договору, в якому визначено, що останній діє до повного виконання сторонами його умов. Разом з тим, відповідачем зазначено, що складне фінансове становище, що склалось на підприємстві, призвело до зменшення обігових коштів, проте зобовязання щодо оплати заборгованості за отриманий товар у розмірі 234904,50 грн. будуть виконані відповідачем.

Дослідивши наявні у справі докази та надані додаткові докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області

ВСТАНОВИВ:

03.02.2014 між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладено Договір поставки № 03-02/14 відповідно до умов п.п. 1.1, 2.3.1 якого, продавець зобовязується передати належний йому товар, а саме: брухт та відходи чорних металів, у власність покупця, а покупець в свою чергу зобовязується прийняти такий товар та оплатити його на умовах, визначених договором.

Умовами п. 4.1 договору визначено, що покупець здійснює оплату за партію товару, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Згідно з п. 7.1 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2014 або до моменту його повного виконання сторонами. Якщо жодна із сторін не повідомить іншу за 10 днів до закінчення строку дії договору про намір розірвати його, то він вважаться пролонгований ще на один рік, на тих же умовах.

Так, на виконання умов договору, позивачем передано, згідно з видатковими накладними № У-00000002 від 16.01.2015 на суму - 133017,50 грн., № У-00000004 від 23.01.2015 - 99330,00 грн., № У-00000012 від 04.04.2015 - 161712,00 грн., № У-00000014 від 27.04.2015 - 221490,00 грн., № У-00000018 від 12.05.2015 - 96370,00 грн., № У-00000019 від 12.05.2015 - 74888,00 грн., № У-00000024 від 169261,00 грн., № У-00000028 від 12.06.2015 - 177509,10 грн., № У-00000029 від 16.06.2015 - 172632,50 грн., № У-00000032 від 24.06.2015 - 179164,50 грн., № У-00000034 від 30.06.2015 - 168685,00 грн., № У-00000037 від 15.07.2015 - 125457,50 грн., № У-00000042 від 31.07.2015 - 179155,00 грн., № У-00000045 від 05.08.2015 - 181366,00 грн., № У-00000046 від 10.08.2015 - 69420,00 грн., № У-00000047 від 10.08.2015 - 76864,50 грн., № У-000043 від 14.08.2015 - 117738,00 грн., № У-000046 від 21.08.2015 - 187772,00 грн., № У-000051 від 03.09.2015 - 33000,00 грн., № У-00043 від 07.09.2015 - 165095,00 грн., № У-00044 від 14.09.2015 - 164610,00 грн., № У-00050 від 17.09.2015 - 142941,00 грн., № У-00051 від 23.09.2015 - 186636,00 грн., копії яких наявні в матеріалах справи, а відповідачем прийнято товар, всього на загальну суму 3284114,60 грн. Зазначені видаткові накладні підписані в двосторонньому порядку представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Для отримання товару відповідачем видані довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей серії 12 ААЕ № 166119 від 23.01.2015, серії 12 ААЕ № 166207 від 04.04.2015, № 157 від 27.04.2015, серії 12 ААЕ № 166231 від 12.05.2015, № 158 від 29.05.2015, № 159 від 12.06.2015, № 160 від 16.06.2015, серії 12 ААЕ № 166338 від 24.06.2015, № 161 від 30.06.2015, № 162 від 15.07.2015, серії ААЕ № 265250 від 31.07.2015, серії 12 ААЕ № 166517 від 05.08.2015, серії 12 ААЕ № 166524 від 10.08.2015, серії 12 ААЕ № 166533 від 14.08.2015, № 163 від 21.08.2015, № 164 від 07.09.2015, серії 12 ААЕ № 166595 від 17.09.2015, серії 12 ААЕ № 166598 від 23.09.2015 на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару від відповідача не надходило.

Однак, в порушення умов договору та взятих на себе зобовязань, вартість товару сплачена відповідачем лише частково в сумі 3049210,10 грн., вартість товару в сумі 234904,50 грн. залишена відповідачем не сплаченою.

18.11.2015 позивач, на підставі ст. 530 Цивільного кодексу України, звернувся до відповідача з листом-вимогою № 102, в якому просить протягом 7 днів оплатити отриманий відповідачем товар в сумі 234904,50 грн.

У відповідь на вимогу позивача, відповідачем наданий лист № 12-1760 від 20.11.2015, в якому останній не заперечує проти оплати отриманого ним товару, проте, у звязку із тяжким фінансовим становищем, що склалось на підприємстві, у останнього не має змоги вчасно сплачувати заборгованість.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач не заперечує та не спростовує суму 234 904,50 грн., яку він повинен сплатити позивачу за отриманий товар. Однак, відповідач зазначає, що відповідно до умов договору поставки не встановлено строку виконання відповідачем свого обов`язку по оплаті товару.

Зазначене судом не приймається, оскільки, як було зазначено раніше, відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Позивач звертався до відповідача з листом-вимогою вих. № 102 від 18.11.2015, в якому просив сплатити у семиденний строк за отриманий відповідачем товар. Відповідач надав відповідь вих. № 12-1760 від 20.11.2015 на зазначений лист-вимогу позивача, однак зобов`язання щодо оплати отриманого товару в сумі 234 904,50 грн. не виконав.

Також відповідач посилається на складну політичну ситуацію в державі, у зв`язку із якою відповідач не може поставляти готову продукцію своїм замовникам, які є резидентами Російської Федерації; що листом Державної служби експортного контролю від 06.06.2014 було припинено дію ліцензії відповідача на виробництво товарів військового призначення та подвійного використання.

Однак, поставка товару позивачем відповідачу відбувалась з січня 2015 року по вересень 2015 року, що підтверджується видатковими накладними, копії яких містяться в матеріалах справи, тобто вже після припинення дії ліцензії, що відбулось, як зазначає відповідач у червні 2014 року, і тому відповідач на момент поставки був обізнаний про складну ситуацію, яка виникла з поставкою продукції резидентам Російської Федерації.

Відповідач зазначає, що ситуація, яка склалась в державі вплинула на господарську діяльність відповідача, а тому можна застосувати норми форс-мажорної обставини (обставини соціального (публічного) характеру), яка виникла на території України та потягнула за собою наслідки які спонукали порушення зобов`язання. Однак, форс-мажорні обставини не підтверджені належними доказами, а саме сертифікатом Торгово-промислової палати.

Оскільки заборгованість відповідача в частині оплати переданого позивачем на підставі Договору поставки № 03-02/14 від 03.02.2014 товару, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 234904,50 грн. визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи наведе вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, при повному задоволені позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Завод порошкової металургії» (07400, Київська область, м. Бровари, Промвузол, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвтормет-Союз» (02121, м. Київ, вул. Колекторна, 3, ) 234 904 (двісті тридцять чотири тисячі девятсот чотири) грн. 50 коп. заборгованості та 3 523 (три тисячі пятсот двадцять три) грн. 57 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 25.12.2015

Суддя О.О. Христенко