Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "22" грудня 2015 р. Справа № 906/1588/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1- дов. б/н від 15.10.2014р.

від відповідача: ОСОБА_2 - Дов. № 138 від 10.03.2015р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест"

до Державного підприємства "Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство"

про стягнення 20196,42 грн.

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача суми попередньої оплати у розмірі 20196,42 грн.

Ухвалою господарського суду від 02.11.2015р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 17.11.2015р.

Ухвалою господарського суду від 17.11.2015р. відкладено розгляд справи на 07.12.2015р.

Ухвалою суду від 07.12.2015р. розгляд справи відкладено на 22.12.2015р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Надав суду для долучення до матеріалів справи лист відповідача від 10.12.2015р., з якого вбачається, що відповідач підтверджує існування заборгованості перед позивачем за договором № 142 від 19.05.2015р. в сумі 20196,42 грн. (а.с. 46). Повідомив, що відповідач станом на день розгляду справи заборгованість перед позивачем не погасив.

Представник відповідача в судовому засідання заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві (а.с. 38-39).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

19.05.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" (покупець, позивач) та Державним підприємством "Новоград-Волинське досвідне лісове господарство" (продавець, відповідач) укладено договір № 142 купівлі-продажу необробленої деревини (а.с. 9-13).

Відповідно до п. 1.1 Договору, за результатами проведення аукціону із продажу ресурсів необробленої деревини заготівлі 2 кварталу 2015р., який відбувся 12 травня 2015р., продавець зобов'язався передати у власність на умовах франко-склад продавця (франко-нижній) пиловник ясеновий (надалі-Товар), лоти №№112,128, а покупець зобов'язався прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому Договорі.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що ціна на товар встановлена у гривнах за 1 куб.м. на умовах франко-склад (франко-нижній) продавця згідно аукціонного свідоцтва про результати проведення додаткового аукціону із продажу ресурсів 2 кварталу 2015 року необробленої сировини та за умовами п.4.2 договору складає 29925,00грн.

12 червня 2015р. між сторонами підписано додаткову угоду №1, якою сторони погодили ціну на пиловник ясеневий та техсировину. Так, ціна за пиловник ясен 3 сорту, діаметром 14-25 становить за 1 м. куб. 760,00грн. з ПДВ., ціна техсировини - 365,00грн. з ПДВ (а.с. 13).

Згідно п. 7.1 Договору сторони дійшли згоди, що платіж на умовах 100 % передоплати здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок продавця за кожну партію товару, згідно виставленого рахунку-фактури на протязі 5 календарних днів з дати пред'явлення рахунку до сплати.

Сума гарантійного внеску перерахованих покупцем на рахунок біржі для участі в аукціоні із продажу ресурсів необробленої деревини, зараховується продавцю в якості частини оплати за проданий товар (п. 7.2 Договору).

За приписами п. 8.1 Договору, покупець зобов'язався здійснювати попередню оплату за кожну партію товару на протязі 5-ти календарних днів з дати пред'явлення рахунку до сплати.

Продавець зобов'язаний передати покупцю товар після сплати рахунку-фактури на протязі 5 календарних днів.

На виконання умов укладеного між сторонами договору, позивач на підставі платіжних доручень № 4180 від 11.06.2015р. та № 4398 від 16.06.2015р. здійснив попередню оплату товару на загальну суму 68392,87 грн. (а.с. 15,16).

Відповідач, в свою чергу, в порушення досягнутої домовленості з позивачем визначений договором товар поставив частково на загальну суму 48196,45грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними № 561660 від 17.06.2015р. та № 561647 від 12.06.2015р. (а.с. 17-18).

У зв'язку з тим, що в обумовлений договором строк товар відповідачем був поставлений не у повному обсязі, позивач 21.08.2015р. звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів попередньої оплати в сумі 20196,42грн. протягом 7 днів з моменту отримання претензії (а.с. 19, 20).

Проте відповідач вимоги претензії не виконав, коштів в сумі 20196,42грн. не повернув. У своїй відповіді від 07.09.2015 р. на претензію позивача, пояснень щодо підстав неповернення попередньої оплати не виклав.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначив, що не заперечує факту перерахування позивачем коштів на загальну суму 68392,87 грн. згідно платіжних доручень №№ 4180 та 4398 та факту поставки позивачу товару 12.06.2015р. та 17.06.2015р. на загальну суму 48196,45грн.

Проте відповідач вважає, що позивач безпідставно, не отримавши рахунку-факури, попередньо не погодивши обсяги поставленого товару згідно Договору, перерахував кошти на рахунок позивача, порушивши при цьому умови укладеного між сторонами договору.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші юридичні акти.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли у зв'язку з укладенням договору поставки № 142 від 19.05.2015р.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, матеріалами справи підтверджено факт виконання покупцем (позивачем ) свого зобов'язання щодо попередньої оплати товару на загальну суму 68392,87 грн. Отже, у відповідача, внаслідок оплати позивачем товару згідно платіжних доручень № 4180 від 11.06.2015р. та № 4398 від 16.06.2015р., виник кореспондуючий обов'язок щодо поставки останнього.

Проте відповідач свої зобов'язання щодо поставки товару виконав не у повному обсязі, поставивши позивачу товар лише на суму 48196,45грн., що підтверджується матеріалами справи. Доказів виконання відповідачем обов'язку щодо поставки товару на решту суми 20196,42 грн. матеріали справи не містять.

Враховуючи, що попередня оплата позивачем проведена, а товар відповідачем поставлений не в повному обсязі, відповідно до положень частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його.

Позивач скористався своїм правом та звернувся до відповідача з вимогою про повернення суми попередньої оплати в розмірі 20196,42грн., на яку не було здійснено поставку товару.

Вказані вимоги позивача щодо повернення передоплати задоволені відповідачем не були, грошові кошти в сумі 20196,42грн. не повернуто.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

За таких обставин вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства.

Щодо заперечень відповідача, що позивачем без отримання відповідного рахунку було здійснено попередню оплату за товар в сумі 68392,87грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Так, обов'язок ТОВ "Барлінек Інвест" здійснити 100% передоплату товару на підставі рахунку- фактури передбачений умовами договору. Однак, з договору не вбачається, що сплата попередньої оплати без рахунку-фактури є відкладальною обставиною у розумінні ст. 212 ЦК України.

Рахунок-фактура це документ, що надається продавцем покупцеві і вміщує перелік товарів, їх кількість і ціну, по якій вони будуть поставлені покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага і т. д.), умови постачання і відомості про відправника і одержувача.

При цьому, рахунок-фактура за своїм призначенням не є первинним документом, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер.

Відповідно до статей 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень належними та допустимими у справі доказами; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 20196,42 грн.

В порядку ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Новоград-Волинське досвідне лісове господарство" (11708, Житомирська область, Новоград-Волинський р-н, с.Майстрів, вул. Шепетівська,11, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" (21034, м. Вінниця, вул. Чехова,7-В, )

- 20196,42 грн. суми неповернутої попередньої оплати;

- 1218,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 24.12.15

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2- позивачу (наручно)

3- відповідачу (рек. з повід.)