ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2015 р. Справа № 917/2090/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В. , суддя Плужник О.В.

при секретарі Томіній І.В.

розглянувши в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№ 5093П/З-11) на рішення господарського суду Полтавської області від 29.09.2015 р. у справі № 917/2090/13

за позовом ВАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", м. Комсомольськ, Полтавська обл.

до ПАТ "Комсомольське автотранспортне підприємство 15347", м. Комсомольськ, Полтавська обл.

про стягнення 561989,58 грн.

ВСТАНОВИЛА:

21.10.2013 р. ВАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось з позовом до господарського суду Полтавської області про стягнення з публічного акціонерного товариства "Комсомольське автотранспортне підприємство 15347" 561 989,58 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами 26.12.2012 р. Договору №3944 на перевезення працівників позивача (основний борг з урахуванням часткової оплати).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 05.11.2013 р. у справі № 917/2090/13 позовні вимоги задоволені.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.01.2014 р. у задоволенні апеляційної скарги ПАТ "Комсомольське автотранспортне підприємство 15347" відмовлено, рішення господарського суду Полтавської області від 05.11.2013 р. у справі № 917/2090/13 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України у справі № 917/2090/13 від 19.03.2014 р. касаційну скаргу ПАТ "Комсомольське автотранспортне підприємство 15347" задоволено частково, рішення господарського суду Полтавської області від 05.11.2013 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 14.01.2014 р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду даної справи (№ 917/2090/13) господарським судом Полтавської області було прийнято рішення від 07.07.2014 р., яким було задоволено позов ВАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" та стягнуто на його користь з ПАТ "Комсомольське автотранспортне підприємство 15347" 561989,58 грн. боргу та 11239,79 грн. витрат зі сплати судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.09.2014 рішення господарського суду Полтавської області від 07.07.2014 р. залишено без змін.

Постановою колегії суддів Вищого господарського суду України від 26.11.2014 р. рішення Господарського суду Полтавської області від 07.07.2011 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.09.2014 р. з цієї справи скасовано з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому Вищий господарський суд України вказав на необхідність при новому надати правову оцінку первинним документам на підставі яких виписувалися накладні на відпуск товарно-матеріальних цінностей ВАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат".

Рішенням господарського суду Полтавської області від 29.09.2015 р. позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 516 611,82 грн. боргу, 10 332, 23 грн. витрат по сплаті судового збору та 10 189,87 грн. витрат, повязаних із проведенням судової експертизи.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в який просив скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 29.09.2015 р. по даній справі та відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування викладених вимог відповідач зазначає, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення допустив неповне дослідження доказів у справі, зокрема, не дослідив обставини оформлення чеків операторами АЗС, що, на думку, відповідача, призвело до винесення помилкового рішення.

Крім того, відповідач зазначив, що судом не була призначена почеркознавча експертиза квитанцій АЗС, що також потягло неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.11.2015 р. апеляційна скарга відповідача прийнята до провадження і призначена до розгляду на 02.12.2015 р.

В подальшому слухання справи відкладалося у звязку із задоволенням відповідних клопотань представників сторін спору.

Дослідивши докази, що є у справі, перевіривши застосування норм процесуального права судом першої інстанції, заслухавши представників сторін і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

26.12.2012 р. між публічним акціонерним товариством "Комсомольське автотранспортне підприємство 15347" (перевізник) та відкритим акціонерним товариством "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" (замовник) був укладений Договір № 3944 на перевезення працівників ВАТ "Полтавський ГЗК" (том справи 1, а.с. 8-9, надалі Договір).

При цьому сторони узгодили, що перевізник здійснює перевезення робітників промислових підрозділів ВАТ "Полтавський ГЗК" по території підприємства до місця робот і назад в напрямках, які не обслуговуються пасажирським транспортом загального користування маршрутами за спільно погодженими графіками руху автобусів.

Перевізник бере на себе зобов'язання надавати транспортні послуги на умовах, передбачених чинним законодавством та цим договором (пп. 1.1, 1.2 Договору).

Розрахунки між перевізником і замовником здійснюються шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок перевізника згідно додатку № 1, який узгоджується щомісячно. Замовник сплачує до 10 числа місяця, наступного за завітним на підставі актів виконаних робіт, погоджених і підписаних замовником і перевізником (пп. 3.1 Договору).

Вартість дизельного палива, відпущеного замовником зі свого складу для виконання перевізником послуг по договору, не збільшує загальну суму послуг по договору та підлягає додатковій оплаті. Оплата за отримане від замовника дизельне паливо виконується перевізником в наступному порядку : перший платіж у розмірі 35 000,00 грн. перевізник перераховує замовнику щомісячно до 10 числа місяця, в якому будуть надані послуги, на підставі накладних на відпуск та рахунків замовника; останній платіж за дизельне паливо перевізник здійснює щомісячно до 20 числа місяця, в якому будуть надані послуги, на підставі накладних на відпуск та рахунків замовника (пп. 3.3 та пп. 3.4 Договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2013 р. (пп. 6.1., 6.2 Договору).

До Договору сторонами була укладена Додаткова угода № 2242 від 27.06.2013 р. (том справи 1, а.с. 11), відповідно до якої сторони дійшли згоди про дострокове припинення дії даного Договору з 01.07.2013 р.

За даними позивача, на виконання умов Договору ним у період з 21.01.2013 року по 30.06.2013 року було відпущено відповідачеві дизельне пальне на загальну суму 977 285,16 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями накладних на отримання товарно-матеріальних цінностей та довіреностями на отримання товаро - матеріальних цінностей: № 7 від 21.01.2013 року - одержане відповідачем згідно довіреності серії 12 ААГ № 352312 від 27.12.2012 року (том справи 5, а.с. 59, 60); № 25 від 21.01.2013 року - одержане відповідачем згідно довіреності серії 12 ААГ № 352315 від 14.01.2013 року (том справи 5, а.с. 61, 62); № 26 від 15.02.2013 року - одержане відповідачем згідно довіреності серії 12 ААГ № 352318 від 25.01.2013 року (том справи 5, а.с. 63, 64); № 45 від 25.02.2013 року - одержане відповідачем згідно довіреності серії 12 ААГ № 352324 від 18.02.2013 року (том справи 5, а.с. 65, 66); № 51 від 25.03.2013 року - одержане відповідачем згідно довіреності серії 12 ААГ № 352326 від 25.02.2013 року (т. 5, а.с. 67, 68); № 65 від 25.03.2013 року - одержане відповідачем згідно довіреності серії 12 ААГ № 352331 від 06.03.2013 року (том справи 5, а.с. 69, 70); № 72 від 25.04.2013 року - одержане відповідачем згідно довіреності серії 12 ААГ № 352349 від 22.03.2013 року (том справи 5, а.с. 71, 72); № 99 від 25.04.2013 року - одержане відповідачем згідно довіреності серії ААД № 667160 від 16.04.2013 року (том справи 5, а.с. 73, 74); № 100 від 26.05.2013 року - одержане відповідачем згідно довіреності серії ААД № 667164 від 22.04.2013 року (том справи 5, а.с. 75, 76); № 133 від 26.05.2013 року - одержане відповідачем згідно довіреності серії ААД № 667193 від 20.05.2013 року (том справи 5, а.с. 77, 78); № 132 від 25.06.2013 року - одержане відповідачем згідно довіреності серії ААД № 667192 від 25.05.2013 року (том справи 5, а.с. 79, 80); № 161 від 25.06.2013 року - одержане відповідачем згідно довіреності серії ААД № 667206 від 18.06.2013 року (том справи 5, а.с. 81, 82); № 162 від 30.06.2013 року - одержане відповідачем згідно довіреності серії ААД № 667210 від 21.06.2013 року (том справи 5, а.с. 83, 84).

Як стверджує у позовній заяві позивач, фактичне приймання відпущеного дизельного пального здійснювалось водіями автобусів відповідача безпосередньо під час заправлення автобусів на АЗС позивача, про що свідчать надані до справи копії чеків (том справи 5, а.с. 85-200).

Також позивач зазначає, що на виконання умов Договору останнім було предявлено відповідачу відповідні рахунки на оплату отриманого від позивача дизельного пального (копії наявні у матеріалах справи, том справи 1, а.с. 44-55).

В порушення взятих на себе за договором зобов'язань відповідач оплатив відпущене позивачем дизельне пальне лише частково, на загальну суму 407 377,38 грн., що підтверджується наявними у справі копіями відповідних платіжних доручень, а також накладною на повернення товарно-матеріальних цінностей (том справи 1, а.с. 56-76).

Сума оплати не заперечується і відповідачем, таким чином, даний факт є визнаним сторонами спору і не підлягає додатковому доказуванню.

З огляду на неналежне виконання відповідачем зобовязань з оплати отриманого дизельного пального, 03.08.2013 р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 4605/61 від 02.08.2013 року (том справи 1, а.с. 79-80) про погашення боргу. Дана претензія була одержана відповідачем 09.08.2013 р., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією повідомлення про вручення поштового відправлення (том справи 1, а.с. 81).

Враховуючи відсутність реагування на вказану претензію та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 561 989,58 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами 26.12.2012 р. Договору № 3944 на перевезення працівників позивача (основний борг з урахуванням часткової оплати).

Справа неодноразово переглядалася судом вищої інстанції, і, відповідно до змісту постанови колегії суддів Вищого господарського суду України від 26 листопада 2014 року, місцевим господарським судом були здійснені всі необхідні і можливі заходи для призначення судово-почеркознавчої експертизи квитанцій АЗС, на підставі яких водії відповідача отримували ПММ на заправ очних станціях позивача (викликані зазначені у клопотанні відповідача особи для відібрання експериментальних зразків підписів, витребувані вільні зразки підписів цих осіб та їх почерку в різнохарактерних за змістом та цільовим призначенням документах, виконані до серпня 2003 року в : документах, що посвідчують особу (паспорти (громадянина України та закордонному) або копії паспортів належної якості, посвідчення, членські квитки тощо), заяві про видачу паспорта (формі № 1), реєстраційній справі ФОП, трудовій книжці, автобіографії, заявах, договорах, додаткових угодах, деклараціях, накладних, квитанціях, відомостях, касових ордерах, довіреностях, чеках, гарантійних талонах, блокнотах, щотижневиках, листах, фотокартках, листівках, інших документах службового та особистого характеру, відповідно до п. 1.3 - п. 1.5 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень).

Однак ухвала суду в обсязі, достатньому для призначення експертного дослідження, відповідачем виконана не була.

Так, представник відповідача повідомив місцевий господарський суд про те, що надання витребуваних вільних зразків підписів та почерку водіїв ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та забезпечення явки останніх у судове засідання для відбору експериментальних зразків підписів неможливо з причини звільнення ряду водіїв з підприємства (заява вх. № 2933 від 03.03.2015 р.).

В силу зазначених обставин місцевий господарський суд був позбавлений можливості провести експертне дослідженні підписів за квитанціях АЗС.

02.12.2015 р., в ході вирішення спору судом, представником відповідача було усно заявлено повторне клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи по тим самим питанням, які відповідач пропонував поставити на вирішення експерта місцевому господарському суду.

Представник позивача заперечував проти призначення зазначеної експертизи, посилаючись на неможливість її проведення у звязку із недостатністю зразків для дослідження, що обєктивно встановлено в ході вирішення спору в місцевому господарському суді.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши клопотання представника відповідача про призначення експертизи, вважає за необхідне відмовити в його задоволенні, оскільки обсяг наявних в матеріалах справи зразків дослідження обєктивно не дозволяє провести таке експертне дослідження.

Надаючи оцінку правовідносинам сторін, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтями 202, 205 Цивільного кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

В Україні діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України) правочин є дійсним, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

При цьому відповідно до ст. 207 Цивільного Кодексу України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Оскільки вимога позивача про стягнення заборгованості ґрунтується на правочинах передання відповідачу паливно-мастильних матеріалів в порядку виконання договору № 3944 на перевезення працівників ВАТ "Полтавський ГЗК», до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи ст. 629 ЦК України щодо обовязковості положень договору для сторін.

Крім того, у відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Позивачем в межах предмету доказування у даному спорі, наявними накладними і квитанціями АЗС підтверджений факт виконання Договору шляхом передання відповідачу ПММ.

З метою підтвердження або спростування тверджень позивача, місцевим господарським судом була призначена по справі судово-економічна експертиза.

Так, 22.04.2015 р. ухвалою Господарського суду Полтавської області у даній справі була призначена судова економічна експертиза, на вирішення якої ставилися питання, спрямовані на зясування факту документального підтвердження заявленого у позовних вимогах позивача розміру заборгованості за поставлені відповідачу товарно-матеріальні цінності (дизельне паливо) за укладеним між сторонами 26.12.2012 р. Договором № 3944 на перевезення працівників позивача за період з 21.01.2013 р. по 30.06.2013 р., а також фактичного обсягу відпущеного позивачем відповідачу дизельного палива у кількісному виразі за укладеним між сторонами 26.12.2012 р. Договором № 3944 на перевезення працівників позивача за період з 21.01.2013 р. по 30.06.2013 р..

Згідно висновку судової економічної експертизи № 473 від 30.06.2015 р. (том справи 6, а.с. 237-243) :

- з урахуванням підсумкових відомостей про видачу палива та заправних відомостей, про кількість відпущеного пального за період з 27.01.2013 р. по 30.06.2013 р. заявлений у позовних вимогах відкритого акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" розмір заборгованості за поставлені публічному акціонерному товариству "Комсомольське автотранспортне підприємство 15347" товарно-матеріальні цінності (дизельне паливо) за укладеним між сторонами 26.12.2012 р. Договором № 3944 на перевезення працівників позивача за період з 21.01.2013 р. по 30.06.2013 р. документально підтверджується. З урахуванням даних наданих на дослідження чеків про кількість відпущеного пального за період з 27.01.2013 р. по 30.06.2013 р., заявлений у позовних вимогах відкритого акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" розмір заборгованості за поставлені публічному акціонерному товариству "Комсомольське автотранспортне підприємство 15347" товарно-матеріальні цінності (дизельне паливо) за укладеним між сторонами 26.12.2012 р. Договором № 3944 на перевезення працівників позивача за період з 21.01.2013 р. по 30.06.2013 р. документально підтверджується частково в сумі 516 611,82 грн.;

- відповідно до даних підсумкових відомостей про видачу палива та заправних відомостей, про кількість відпущеного пального за період з 27.01.2013 р. по 30.06.2013 р., на виконання умов укладеного між сторонами 26.12.2012 р. Договору № 3944 на перевезення працівників, Відкритим акціонерним товариством "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" відпущено публічному акціонерному товариству "Комсомольське автотранспортне підприємство 15347" дизельного палива у кількості 98 121л. Відповідно до наданих на дослідження чеків про кількість відпущеного пального за період з 27.01.2013 р. по 30.06.2013 р., заявлений у позовних вимогах Відкритого акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" на виконання умов Договору № 3944 на перевезення працівників, Відкритим акціонерним товариством "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" відпущено Публічному акціонерному товариству "Комсомольське автотранспортне підприємство 15347" дизельного палива у кількості 94 125 л.

Таким чином, висновком експерта підтверджена наявність заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 516 611,82 грн. за отримане у період з 21.01.2013 р. по 30.06.2013 р. дизельне паливо у кількості 94 125 л..

Відповідно до змісту описової частини висновку, висновок експерта базується на дослідженні документів первинного бухгалтерського обліку, а саме виписаними операторами АЗС позивача чеками (як первинними документами), а також підписаними сторонами накладними на отримання товарно-матеріальних цінностей, підсумковими відомостями про видачу палива та заправними відомостями, підтверджується відпуск позивачем відповідачеві в період з 21.01.2013 року по 30.06.2013 року дизельного пального у обсязі 94 125 л. загальною вартістю 516 611,82 грн.

Колегією суддів апеляційного суду не беруться до уваги доводи відповідача щодо порушення позивачем вимог, які ставляться до оформлення первинних документів. Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням № 709 від 21.12.2010 року (том справи 5, а.с. 9-12) позивачем згідно із п. 2.7. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджене наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р.) було затверджено процедуру оформлення видачі палива у відповідності до дорожніх листів шляхом роздрукування чеків, а також затверджено форму чеків.

Надані позивачем до суду чеки містять усі реквізити, що вказані у формі № 16 НП, на яку йде посилання у пп. 10.3.2.1. Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 281/171/578/155 від 20.05.2008 року). Інші недоліки, допущені позивачем при оформленні первинних документів, не є істотними та не спростовують факт здійснення відповідних господарських операцій.

В ході вирішення спору судом апеляційної інстанції, представники позивача та відповідача пояснили суду, що оформлені сторонами накладні не відповідають дійсності, оскільки вони узагальнюють всі операції по переданню відповідачу ПММ на АЗС позивача.

В цьому аспекті колегія суддів зазначає, що відповідачем не спростовані докази отримання ПММ на АЗС позивача із оформленням чеків на відпуск пального. Таким чином, обсяг переданого пального підтверджений первинними документами, що за формою відповідають пп. 10.3.2.1. Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України.

Положеннями ст. 692 Цивільного Кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Обов'язок відповідача своєчасно і в повному обсязі здійснювати оплату відпущеного позивачем дизельного пального, а також строки його виконання узгоджені сторонами у пп. 1.2., 3.3., 3.4. Договору.

Зазначені положення договору повязують строки виконання відповідачем зобов'язань по оплаті дизельного пального пов'язані як з виставленням рахунків, так і з підписанням відповідних накладних. Матеріали справи не містять доказів направлення (вручення) відповідачу рахунків на оплату відпущеного дизельного пального, так само матеріали справи не містять і доказів невиконання вказаних умов договору позивачем. Водночас відсутність рахунків на оплату не звільняє відповідача від оплати одержаного дизельного пального. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази звернення до позивача з вимогою про надання таких рахунків в порядку ст. 666 Цивільного Кодексу України або доказів повернення позивачеві дизельного пального на загальну суму 516 611,82 грн. (аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 21.07.2010 р. у справі 20/211, від 13.04.2013 р. у справі № 38/271-10 та від 16.05.2011 р. у справі 38/326-10).

Одночасно в матеріалах даної справи наявні докази звернення позивача до відповідача з претензією про погашення боргу № 4605/61 від 02.08.2013 р.. Дана претензія є вимогою в розумінні положень ч. 2 ст. 530 Цивільного Кодексу України, а отже, підлягає виконанню у 7-денний строк з дня її пред'явлення.

Враховуючи вищевикладене, доводи відповідача щодо ненастання строків оплати відпущеного позивачем дизельного палива, на думку колегії суду, не грунту.ться на законі.

Відповідно до ст. ст. 610-612 Цивільного Кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Викладене свідчить про те, що наявні у справі і досліджені колегією суддів докази підтверджують факт виконання позивачем свого зобовязання з відпуску дизельного палива, обсяги та вартість відпущеного позивачем відповідачеві дизельного палива, факт наявності заборгованості в сумі 516 611,82 грн., факт пред'явлення вимоги про погашення заборгованості, а також факт прострочення виконання грошових зобов'язань відповідачем.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення прийняте у відповідності з матеріалами справи, фактичними обставинами та чинним законодавством.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, п.1 ч. 1 ст. 103, ст.105 ГПК України судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Комсомольське автотранспортне підприємство 15347" на рішення господарського суду Полтавської області від 29.09.2015 р. у справі № 917/2090/13 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 29.09.2015 р. у справі № 917/2090/13 залишити без змін.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Плужник О.В.