РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2015Справа №910/22369/15

За позовомПублічного акціонерного товариства "Легбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію
До Товариства з обмеженою відповідальністю "Капіталінвестгруп"
Простягнення заборгованості за кредитом
Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача:Миколів Я.Б., представник за довіреністю № б/н від 24.07.2015 р.;
Від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Легбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Капіталінвестгруп" заборгованості за кредитним договором від 28.11.2013 № 04-11-13КЮ з урахуванням штрафних санкцій.

Провадження у справі за вказаними вимогами було порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2015 № 910/22369/15, яку призначено до розгляду на 24.11.2015.

24.11.2015 розгляд справи було відкладено на 10.12.2015 відповідно до приписів ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з неявкою представників сторін та неподанням витребуваних документів та клопотанням позивача про відкладення розгляду справи.

У судове засідання, призначене на 10.12.2015, відповідач уповноваженого представника не направив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, а тому, приймаючи до уваги обмеженість процесуальних строків вирішення спору та відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про взаємовідносини сторін.

Представник позивача подав суду заяву про уточнення розміру позовних вимог від 30.11.2015, згідно з якою заявленими до стягнення з відповідача є 76 884 009,67 грн.

Вказана заява прийнята судом до розгляду як така, що правомірно заявлена та підписана уповноваженою особою.

Обґрунтовуючи заявлений позов, представник позивача посилався на настання строку повернення кредитних коштів, який відповідач пропустив, на прострочення відповідача як позичальника, який допустив порушення строків виконання прийнятих на себе грошових зобов'язань за договором від 28.11.2013 № 04-11-13КЮ та відсутність правових підстав для невиконання обов'язку з повернення кредиту і сплати процентів на користування ним.

На підтвердження заявлених вимог суду було подано копію кредитного договору і додаткових угод до нього, вимоги про сплату боргу, розрахунок заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

За твердженнями позивача, між сторонами існують правовідносини, що виникли з договору кредиту, внаслідок укладення 28.11.2013 кредитного договору № 04-11-13КЮ, згідно з яким Публічне акціонерне товариство "Легбанк" зобов'язалося надати у тимчасове користування грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання позичальникові зі сплатою 22 % річних (з можливістю перегляду розміру процентної ставки) для здійснення поточної діяльності в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 25 000 000,00 грн., а Товариство з обмеженою відповідальністю "Капіталінвестгруп" зобов'язалося повернути кредит у строк до 27.11.2014, сплатити проценти, комісії, можливі штрафні санкції та виконувати інші зобов'язання, передбачені договором.

Також, позивач зазначає, що сторони уклали сім додаткових угод від 29.01.2014, 20.02.2014, 28.02.2014, 31.03.2014, 30.04.2014, 30.05.2014, 10.06.2014 до кредитного договору від 28.11.2013 № 04-11-13КЮ, якими було обумовлено зміну розміру суми кредиту і валюти (в розрізі додавання іноземних валют та відповідних відсоткових ставок по кожній (долар США, євро), зміни строків сплати процентів за користування кредитом. Зокрема, згідно з останньою редакцією кредитного договору, кредит в іноземній валюті надається у вигляді відновлювальної мультивалютної кредитної лінії в доларах США на строк до 27.06.2014 із щомісячною сплатою 14 % річних у доларах США, 14 % річних у євро та 22 % річних у гривні.

Відповідно до позовної заяви і пояснень представника позивача, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість і 05.02.2015 позичальнику було направлено вимогу про сплату боргу.

На момент звернення позивача до суду ним було заявлено до стягнення заборгованість, розраховану станом на 02.07.2015 по курсу Національного банку України за 05.08.2015 139 785 535,42 грн., а саме:

- 2 325 696,78 доларів США, з яких 1 920 000,00 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 353 291,27 долар США прострочена заборгованість зі сплати процентів; 1 893,70 доларів США пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 50 511,81 долар США пеня за несвоєчасну сплату процентів);

- 303 579,75 євро, з яких 250 000,00 євро прострочена заборгованість за кредитом; 46 641,00 євро прострочена заборгованість зі сплати процентів; 246,58 євро пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 6 692,18 євро пеня за несвоєчасну сплату процентів);

- 82 060 352,89 грн., з яких 5 995 794,79 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 1 902 326,98 грн. прострочена заборгованість зі сплати процентів; 1 505 683,79 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 72 656 547,42 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів).

Відповідно до заяви про уточнення розміру позовних вимог від 30.11.2015, розмір заборгованості відповідача станом на 02.07.2015 по курсу Національного банку України за 27.08.2015 дорівнює 76 884 009,67 грн. та складається з:

- 2 623 042,63 доларів США, з яких 1 920 000,00 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 353 291,27 долар США прострочена заборгованість зі сплати процентів; 345 600,00 доларів США пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 5 302,36 долари США пеня за несвоєчасну сплату процентів);

- 342 686,49 євро, з яких 250 000,00 євро прострочена заборгованість за кредитом; 47 178,08 євро прострочена заборгованість зі сплати процентів; 45 000,00 євро пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 690,41 євро пеня за несвоєчасну сплату процентів);

- 8 625 918,50 грн., з яких 5 995 794,79 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 1 834 276,44 грн. прострочена заборгованість зі сплати процентів; 759 576,85 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 36 270,42 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів).

Розглядаючи даний спір, суд не вбачає підстав для задоволення заявленого позову з огляду на недоведеність позивачем заявлених вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Для встановлення обставин прострочення відповідача як позичальника грошових коштів перед позивачем, першочерговим є з'ясування факту виконання первісного обов'язку позикодавця перед позичальником, тобто, встановлення обставин надання кредиту (грошових коштів у користування).

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012 № 6 рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

У ст. 43 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду (ст. 36 Господарського процесуального кодексу України).

У ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Під належністю доказів слід розуміти спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 вказується, що суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на заперечення відповідача, зміст рішення суду у справі № 910/10226/15 від 17.07.2015 та положення ч. 2 ст. 34 і ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини прострочення відповідача мають бути доведені належними доказами.

Оскільки позивач звернувся до суду для захисту своїх прав позикодавця за кредитним договором, для встановлення істини у спорі та всебічного та об'єктивного з'ясування всіх фактичних обставин справи необхідним є дослідження оригіналів письмових правочинів сторін, за якими між ними виникли спірні правовідносини, встановлення факту надання кредиту, його неповернення в установлений строк.

Проте, позивач, на якого законодавством покладено обов'язок доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, не подав суду для огляду в судовому засіданні оригіналу кредитного договору з додатками, банківських виписок, платіжних доручень та/або меморіальних ордерів про надання кредиту, письмового підтвердження банківської установи про те, що відповідачем кредитні кошти станом на час розгляду справи не повернуто. При цьому, позивач не доповів суду про наявність об'єктивних причин, які унеможливлюють виконання такого процесуального обов'язку.

На переконання суду, об'єктивне з'ясування фактичних обставин справи вимагає дослідження саме оригіналів описаних вище документів, що не відбулося з незалежних від суду обставин.

Відсутність таких фактичних даних унеможливлює встановлення істини у спорі, а тому позовні вимоги відхиляються судом у зв'язку з їх повною недоведеністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної

скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги

рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи

апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 17.12.2015 р.