ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2015 р.Справа № 922/5571/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Каюков Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Приватний вищий навчальний заклад "Харківський інститут кадрів управління", м. Харків
до Акціонерне товариство "Харківобленерго", м. Харків 3-ті особи , які не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Харківське територіальне представництво Національної комісії регулювання електроенергетики України, м. Харків; Відділ Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Харківській області, м. Харків, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, м. Київ
про внесення змін до договору.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, за дов. № Б/Н від 01.07.2014 року

відповідача - ОСОБА_2, за дов. 01-42юр/3213 від 30.04.2015 року

третьої особи (Харківського територіального представництва Національної комісії регулювання електроенергетики України) - не з'явився

третьої особи (Відділ Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Харківській області) - не з'явився

третьої особи (Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг) - не з'явився

за відсутності клопотання технічна фіксація судового засідання не здійснювалась.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватний вищий навчальний заклад "Харківський інститут кадрів управління", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Акціонерної компанії "Харківобленерго", про внесення змін до договору постачання електричної енергії № 4-1900С від 18 червня 2008 року, укладеного між Акціонерною компанією "Харківобленерго" та Приватним вищим навчальним закладом "Харківський інститут кадрів управління", шляхом визнання договору про внесення змін до договору про постачання електричної енергії № 4-1900С від 18 червня 2008 року від 04 травня 2015 року укладеним у викладеній Приватним вищим навчальним закладом "Харківський інститут кадрів управління" редакції.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що в процесі виконання сторонами договору про постачання електричної енергії № 4-1900 С від 18 червня 2008 року мала місце істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05 жовтня 2015 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/5571/15 та призначено її до слухання у судовому засіданні на 19 жовтня 2015 року.

19 жовтня 2015 року ухвалою господарського суду Харківської області залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Харківське територіальне представництво Національної комісії регулювання електроенергетики України та відкладено розгляд даної справи до 02 листопада 2015 року.

09 листопада 2015 року ухвалою господарського суду Харківської області залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділ Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Харківській області та відкладено розгляд даної справи до 23 листопада 2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23 листопада 2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та відкладено розгляд даної справи до 30 листопада 2015 року.

30 листопада 2015 року ухвалою господарського суду Харківської області продовжено строк розгляду даної справи на 15 днів, до 17 грудня 2015 року та відкладено розгляд даної справи до 14 грудня 2015 року.

В призначене судове засідання 14 грудня 2015 року з'явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву та доповненнях до нього.

Треті особи своїх уповноважених представників в засідання суду не направили, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення, поштовим повідомленням з відміткою поштової установи "за закінченим терміном зберігання" (арк. спр. 130, 148, 157-161, 162, 164, 165).

Як визначено у п. п. 3.9. та 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року, розпочинаючи судовий розгляд суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Необхідно мати на увазі, що розгляд справи за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомлення суду стороною, а у разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважаються, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Так, процесуальні документи у даній справі (ухвала суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи) направлялися всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідних документів.

Таким чином, суд вважає, що учасники судового процесу повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, але треті особи не з'явилися в засідання суду, водночас судом вжито всі заходи для їх належного повідомлення про час та місце розгляду справи.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали ( пункт 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК України), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обов'язку по доведенню своєї правової позиції.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Так, наявні в матеріалах справи ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи свідчать, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, витребувано в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього докази.

В судовому засіданні 14 грудня 2015 року представники позивача та відповідача не виявили наміру подавати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

18 червня 2008 року між позивачем (споживач) та відповідачем (постачальник) було укладено договір про постачання електричної енергії № 4-1900С.

Відповідно до розділу 1 договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 3.1 "Перелік місць встановлення розрахункових приладі обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію" до цього договору, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України, Правилами користування електричною енергією (далі ПКЕЕ), Правилами улаштування електроустановок (далі ПУЕ), іншими нормативними документами. В разі прийняття нормативно-правових актів, які змінюють умови цього договору, сторони зобов'язуються до внесення до договору відповідних змін керуватися вимогами цих нормативних документів (п. 2.1 договору).

Постачальник має право, зокрема, отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованими тарифами, та інші платежі, обумовлені цим договором. Обмежувати або припиняти постачання електричної енергії споживачу згідно з умовами розділу 6 цього договору у відповідності до порядку, передбаченому ПКЕЕ (п. 7.5, ч. 13 п. 8.1 ПКЕЕ, ч. 8 п. 11.2 ПКЕЕ). Споживач має право: вимагати поновлення постачання електричної енергії в установленому порядку після усунення порушень, сплати послуг за підключення і виконання умов цього договору щодо оплати поточного споживання електричної енергії, якщо припинення електропостачання не пов'язане з розірванням цього договору та/або закінченням строку дії договору (п. 7.11 ПКЕЕ) (розділ 3, п.п. 3.1.1, 3.1.2, 3.2.3 договору).

Постачальник несе відповідальність за постачання електричної енергії споживачу: в обсягах та із забезпеченням договірної величини потужності, визначеними згідно з вимогами розділу 5 цього договору; із дотриманням вимог щодо фактичної категорії струмоприймачів споживача та гарантованим рівнем надійності електропостачання; із дотриманням показників якості електричної енергії, вказаних у п. 2.2.2 цього договору, на межі балансової належності електромереж в точці продажу електричної енергії (п. 8.2 ПКЕЕ). Постачальник не несе відповідальність перед споживачем за порушення вимог пункту 4.1.1 цього договору, якщо доведе, що порушення виникли з вини споживача внаслідок невиконання споживачем умов цього договору та ПКЕЕ, або внаслідок дії обставин непереборної сили (п.п 4.1.1, 4.1.4 договору).

Електропостачання споживача може бути обмеженою або припинено постачальником: без попередження після оформлення у встановленому ПКЕЕ порядку акта про порушення у разі: виникнення аварійних ситуація в електроустановках постачальника - на час, що не перевищує визначеного ПУЕ для струмоприймачів споживача відповідної категорії; зниження показників якості електричної енергії з вини споживача до величин, які порушують нормальне функціонування електроустановок електропередавальної організації та інших споживачів; приєднання споживачем власних струмоприймачів або струмоприймачів третіх осіб до мереж постачальника поза розрахунковими засобами обліку; самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії; у разі самовільного підключення споживачем струмоприймачів або збільшення величини приєднаної потужності понад величину, визначену умовами договору та/або проектними рішеннями; порушення розрахункового обліку електричної енергії, зриву чи пошкодження пломб, яке має бути підтверджено експертним висновком в установленому порядку; невиконання припису уповноваженого представника відповідного органу виконавчої влади, який стосується вищенаведених порушень (п. 7.6 ПКЕЕ). З повідомленням споживача не пізніше ніж за три робочих дні у разі: відсутності персоналу для обслуговування електроустановок споживача або договору на обслуговування електроустановок; споживання електричної енергії споживачем після закінчення строку дії цього договору: недопущення споживачем представників постачальника та посадових осіб органів виконавчої влади, на яких покладено відповідні обов'язки згідно з чинним законодавством України, до власних електроустановок або розрахункових засобів обліку електричної енергії; несплати спожитої електричної енергії у терміни, встановлені додатком № 2 "Порядок розрахунків"; невиконання погодженого графіка погашення боргу; несплати рахунків за перевищення договірних величин електричної енергії та електричної потужності, за перетікання реактивної електроенергії, пені, 3% річних, індексу інфляції; несплати за недораховану електричну енергію, визначену відповідно до складеного в установленому порядку акта про порушення; невиконання припису представника відповідно органу виконавчої влади; невиконання обґрунтованих вимог постачальника щодо приведення розрахункових засобів обліку в належний технічний стан відповідно до вимог нормативних документів; закінчення терміну дії, розірвання або не укладення між суб'єктами господарювання інших договорів, наявність яких передбачено ПКЕЕ; порушення споживачем під час виконання робіт або провадження іншої діяльності в охоронних зонах електричних мереж Правил охорони електричних мереж; незабезпечення збереження електричних мереж, створення неналежних умов експлуатації зазначених електричних мереж, створення умов, наслідком яких можуть стати пошкодження електричних мереж, а також нещасні випадки від впливу електричного струму. Якщо споживач усунув порушення у визначений термін (до дня відключення, яке завчасно підтверджено належним чином), електроустановки споживача не відключаються (п. 7.5 ПКЕЕ). З повідомленням не менше ніж за 10 днів про очікуване відключення для проведення постачальником планових робіт, пов'язаних з ремонтом устаткування та підключенням електроустановок нових споживачів, у разі відсутності резервного живлення споживача (п. 7.13 ПКЕЕ). Споживачу може бути обмежено або повністю припинено постачання електричної енергії в інших випадках, не обумовлених у цьому договору, але передбачених діючими нормативно-правовими документами України, в тому числі ПКЕЕ (п. 7.16 ПКЕЕ). Після усунення споживачем причини відключення електричної енергії, постачальник підключає електроустановки споживача протягом 5 робочих днів з дня оплати споживачем вартості послуг з відключення та підключення електроустановок, згідно з п. 7.12 ПКЕЕ (розділ 6 п.п. 6.1, 6.1.1, 6.1.3, 6.1.6 договору).

Умовами п. 9.1 спірного договору, усі зміни та доповнення до цього договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюється печатками обох сторін.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2008 року. Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 9.4 договору).

Як стверджує позивач, з моменту укладання договору до Закону України "Про електроенергетику" було внесено зміни, зокрема, Законом України № 1556-VII від 01 липня 2014 року "Про вищу освіту", які набули чинності з 06 вересня 2014 року. Так відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", споживачі (крім населення та навчальних закладів) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини. Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", у випадку перевищення договірної величини потужності споживачі (крім населення та навчальних закладів) сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці між найбільшою величиною потужності, що зафіксована протягом розрахункового періоду, та договірною величиною потужності. Відповідно до абз. 11 ч. 2 ст. 27 Закону України "Про електроенергетику", правопорушенням у електроенергетиці є, в тому числі, припинення або обмеження електропостачання навчального закладу незалежно від форми власності протягом навчального року. 04 травня 2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено супровідним листом 2 екземпляри договору про внесення змін до договору про постачання електричної енергії у зв'язку із внесеними змінами до Закону України "Про електроенергетику", втім відповідач у своєму листі за вих. № 06-46 е/05-12897 від 02 червня 2015 року вказав, що відсутні підстави для зміни спірного договору, що й стало підставою для позивача звернутися до суду з позовною заявою до відповідача.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України).

Нормами ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Частиною 4 ст. 188 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк, з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії) регулюються Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.96 № 28, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 02 серпня 1996 року за № 417/1442 (із змінами)(далі - Правила). Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення) (абз. 2 п. 1.1 Правил).

Договір про постачання електричної енергії на основі типового договору (додаток 3 до Правил) укладається постачальником електричної енергії за регульованим тарифом з усіма споживачами та субспоживачами (крім населення), які розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом (абз. 1 п. 1.6 Правил).

Відповідно до п. 7.11 Правил, підключення електроустановок споживача, які були відключені на виконання вимоги або припису, здійснюється після усунення споживачем порушень, яке підтверджується відповідним документом організації, що висунула вимогу або видала припис. Підключення електроустановок споживача, у тому числі які були відключені за заявою споживача, здійснюється відповідно до договору про відключення та повторне підключення або відповідно до домовленості між замовником та електропередавальною організацією, факт якої підтверджується заявою замовника та розрахунковими документами, що підтверджують оплату послуги. Правил електропередавальна організація (основний споживач) підключає електроустановку протягом 5 робочих днів з дня оплати власником електроустановки вартості послуг з відключення та підключення електроустановок споживача (п. 7.12 Правил).

Договір про постачання електричної енергії № 4-1900С від 18 червня 2008 року, укладений між позивачем і відповідачем, за своєю правовою природою є господарським договором, який укладається між суб'єктами господарювання.

Приписами ч. 4 ст. 179 ГК України передбачено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступити від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Договір між позивачем і відповідачем по справі укладено на основі Типового договору про постачання електричної енергії, що є Додатком 3 до Правил. Текст типового договору про постачання електричної енергії узгоджено Харківським територіальним представництвом Національної комісії регулювання електроенергетики України 03 вересня 2003 року та погоджено з Антимонопольним комітетом України, який в своїх рекомендаційних роз'ясненнях від 05 жовтня 2004 року № 1 зазначив наступне - положення, що містяться в договорі про постачання електричної енергії, відповідають вимогам Правил, Правил улаштування електроустановок, діючого цивільного законодавства.

Наказ Міністерства освіти України від 02.06.1993 № 161, на який посилається позивач, як на одну з підстав внесення змін до договору, втратив чинність у відповідності до наказу Міністерства освіти і науки України від 13.11.2014 № 1310. Положення Закону України Про вищу освіту від 01.07.2014 № 1556- VII не містять визначення терміну навчального року, який би дорівнював 12 місяцям.

Як зазначено вище в рішенні суду, статтею 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). В силу норм ч. 1 ст. 651 ЦК України та ч. 2 ст. 652 ЦК України, про що вказано вище в рішенні суду, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний. При цьому, з підстав, встановлених частиною другої вказаної статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони, за наявності одночасно чотирьох умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Як вбачається з умов договору, який є предметом провадження у даній справі, а саме п. 2.1 договору, під час виконання умов договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України, Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ), Правилами улаштування електроустановок (ПУЕ), іншими нормативними документами. Зміст спірного договору відповідає змісту типового договору (текст якого узгоджено Харківським територіальним представництвом Національної комісії регулювання електроенергетики України 03 вересня 2003 року та погоджено з Антимонопольним комітетом України), що повністю погоджено з п. 1.6 ПКЕЕ. Також позивачем не доведено наявності одночасно чотирьох умов, за сукупної наявності яких є можливим зміна умов договору за рішенням суду. При цьому слід зазначити, що запропонована позивачем редакція договору від 04 травня 2015 року про внесення змін до договору про постачання електричної енергії № 4-1900С від 18 червня 2008 року значно порушує баланс інтересів сторін погіршуючи при цьому майнові інтереси відповідача. За таких обставин, враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів, відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача.

З огляду на наведене, відповідно до ст.ст. 179, 188 ГК України, 6, 525, 626, 627, 651, 652 ЦК України та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 27, 33-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 21.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_3

справа № 922/5571/15