ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

17 грудня 2015 року Справа № 920/502/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Сибіги О.М.,
суддівДанилової Т.Б., Фролової Г.М. (доповідача)
за участю представників:

скаржникаОСОБА_4 - особисто
позивачаОСОБА_5 дов. від 26.12.2013
відповідачане з'явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином)
третьої особиШевчун О.М., керівник, Шарикін Ю.В. дов. від 08.04.2015
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу ОСОБА_4
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 13.07.2015
у справі№920/502/15 господарського суду Сумської області
за позовомСумської міської ради
доФізичної особи - підприємця ОСОБА_8
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_9 з обмеженою відповідальністю "ЮА"
прозвільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованої споруди

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Секретаря другої судової палати від 16.12.2015 для розгляду касаційної скарги у справі №920/502/15г господарського суду Сумської області сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий - Сибіга О.М., судді - Данилова Т.Б., Фролова Г.М. (доповідач).

Сумська міська рада звернулася до господарського суду Сумської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_8 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0296 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 в м. Суми шляхом знесення самочинно збудованої споруди - комплексу по обслуговуванню транспортних засобів. Позовні вимоги мотивовано тим, що за результатами позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_8 щодо об'єкта будівництва "Комплекс по обслуговуванню транспортних засобів АДРЕСА_1 у м. Суми було встановлено, що декларація про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрована Інспекцією ДАБК у Сумській області 25.09.2013 №СМ88 містить недостовірні дані, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом. Зокрема, зазначено, що у приватній власності відповідача перебуває земельна ділянка загальною площею 0,0119 га, тоді як частина споруди зведена на земельній ділянці площею 0,0296 га, яка не передавалась відповідачу у користування. Позовні вимоги обґрунтовано приписами статей 16, 376 Цивільного кодексу України, статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", статей 83, 212 Земельного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 17.04.2015 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_9 з обмеженою відповідальністю "ЮА".

Рішенням господарського суду Сумської області від 12.05.2015 у справі №920/502/15 (суддя Левченко П.І.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.07.2015 (судді: Плужник О.В. - головуючий, Барбашова С.В., Білецька А.М.) позов задоволено. Зобов'язано ФОП ОСОБА_8 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0296 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 в м. Суми, шляхом знесення самочинно збудованої споруди - комплексу по обслуговуванню транспортних засобів. Стягнуто з ФОП ОСОБА_8 на користь Сумської міської ради витрати по судовому збору в сумі 1218,00 грн. Судові рішення мотивовані, зокрема, тим, що за адресою м. Суми, АДРЕСА_1 у приватній власності відповідача перебуває лише земельна ділянка загальною площею 0,0119 га, частина комплексу по обслуговуванню транспортних засобів зведена на земельній ділянці площею 0,0296 га, яка є власністю територіальної громади м. Суми в особі Сумської міської ради та відповідачеві ні у власність, ні у користування не передавалась, тобто самовільно зайнята відповідачем.

Не погоджуючись із судовими рішеннями, до Вищого господарського суду України звернувся ОСОБА_4 із касаційною скаргою в порядку статті 107 Господарського процесуального кодексу України як особа, яку не було залучено до участі у справі, з посиланням на те, що попередні судові інстанції прийняли рішення, що стосується його прав і обов'язків та просив скасувати рішення господарського суду Сумської області від 12.05.2015 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.07.2015 і припинити провадження у справі, зазначивши про порушення його прав, як власника земельної ділянки, стосовно якої виник спір у справі. Заявник зазначає, що він не є суб'єктом господарювання, а відтак спір не підлягає вирішенню в господарських судах.

ОСОБА_9 з обмеженою відповідальністю "ЮА" надало заяву за підписом ОСОБА_8 від 07.12.2015, в якій зазначає, що товариство погоджується з доводами касаційної скарги та підтримує її в повному обсязі. Водночас, у відзиві на касаційну скаргу за підписом директора товариства, який надійшов на адресу Вищого господарського суду України 15.12.2015, ОСОБА_9 з обмеженою від повільністю "ЮА" просить залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення. При цьому товариство зазначає, що скаржник не є власником будь-якої земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м.Суми, АДРЕСА_1; ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.04.2013 про затвердження мирової угоди між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 про поділ майна подружжя, на яку посилається скаржник в підтвердження наявності у нього права власності на земельні ділянки, скасована ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 16.09.2015.

Заслухавши доповідь судді Фролової Г.М., пояснення заявника касаційної скарги, представників позивача та третьої особи, присутніх у судовому засіданні, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів відзначає наступне.

ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою на судові рішення у справі в порядку статті 107 Господарського процесуального кодексу України, за приписами якої касаційну скаргу мають право подати особи, які не брали участь у справі, але щодо яких суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Правовий аналіз наведеної норми процесуального Закону свідчить про те, що судовим актом, оскаржуваним такою особою, повинно безпосередньо вирішуватися питання про її права та обов'язки. Суд має вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття судового акта є скаржник, або міститься судження про нього у відповідних правовідносинах. При цьому в мотивувальній частині судового акта повинні міститися висновки суду про права та обов'язки такої особи, або у резолютивній частині судового акта суд прямо вказав про права та обов'язки цієї особи. Тільки в такому випадку судовий акт порушує не лише матеріальні права особи, а і її процесуальні права. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Як убачається з матеріалів справи, судовими рішеннями у даній справі задоволено позов Сумської міської ради до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_8, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_9 з обмеженою відповідальністю "ЮА" та зобов'язано ФОП ОСОБА_8 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0296 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 в м. Суми, шляхом знесення самочинно збудованої споруди - комплексу по обслуговуванню транспортних засобів.

Обґрунтовуючи необхідність залучення його до участі у справі, заявник вказує на те, що вказаними судовими рішеннями зачіпаються його права та обов'язки як власника земельної ділянки, стосовно якої виник спір у справі.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В підтвердження доводів, викладених у касаційній скарзі, скаржником надано ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.04.2013 про затвердження мирової угоди між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 про поділ майна подружжя, відповідно до якої за ОСОБА_4 визнано право власності на 80% земельної ділянки площею 0,0063 га та 80% земельної ділянки площею 0,0056 га для комерційного використання по АДРЕСА_1 в м. Суми відповідно до актів приймання - передачі земельних ділянок за мировою угодою.

Водночас, як убачається з матеріалів справи, ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 16.09.2015 ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.04.2013 про визнання мирової угоди скасовано, справу передано до того ж суду для подальшого розгляду.

Інших доказів в підтвердження обставин, викладених у касаційній скарзі, заявником не надано. В судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференції, скаржник особисто також зазначив про відсутність будь-яких інших доказів в підтвердження його прав на зазначені земельні ділянки.

За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_4 не є учасником спірних правовідносин у даній справі, судами попередніх інстанцій не вирішувалось питання про права і обов'язки заявника у спірних правовідносинах; відсутня згадка про заявника як в резолютивній, так і в описовій та мотивувальній частинах рішення та постанови у справі, касаційне провадження порушене за скаргою ОСОБА_4 в порядку приписів статті 107 Господарського процесуального кодексу України підлягає припиненню відповідно до пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 80, 86, 107 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі №920/502/15 господарського суду Сумської області за скаргою ОСОБА_4 на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.07.2015 - припинити.

Головуючий О. Сибіга

Судді Т.Данилова

Г. Фролова