ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 р. Справа № 909/1178/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П. А., секретар судового засідання Кучма І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфотакс Плюс", вул. Артема, буд. 60, м. Київ, 04050

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Екселліо Трейд" вул. Галицька, буд. 119, м. Рогатин, Івано-Франківська область, 77000

(адреса для листування: вул. Радищева, 3 оф. Т200, м. Київ).

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Датекс", Республіка Болгария, вул. Датекс 4, FL, 4, 1592 м. Софія

( для листування : АДРЕСА_1)

про стягнення заборгованості 2 401 508,33 грн.

за участю

Від позивача: ОСОБА_1 (посвідчення від 12.07.12) ліквідатор;

Від позивача: ОСОБА_2 ( довіреність б/н від 19.06.15)-представник;

Від відповідача: ОСОБА_3 ( довіреність №25/11-1 від 25.11.15)-представник;

Від ІІІ особи: ОСОБА_4Є, довіреність б/н від 28.08.14.

ВСТАНОВИВ:

до господарського суду Івано-Франківської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфотакс Плюс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екселліо Трейд" про стягнення заборгованості 2 397 038,33 грн. Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 16.10.2015року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено на 05.11.2015року. Ухвалою суду від 05.11.2015року в порядку ст.77 ГПК України розгляд справи відкладено на 24.11.2015року. В зв'язку з перебуванням судді Шкіндера П.А. у відрядженні, розгляд справи призначено на 26.11.2015року.

26.11.15р. в судовому засіданні оголошувалась перерва до 03.12.15р. За клопотанням відповідача розгляд справи відкладено на 17.12.2015року. В судовому засіданні 17.12.2015року оголошено перерву присутнім представникам сторін та в порядку ст.69 ГПК України ухвалою від 17.12.2015року продовжено строк вирішення спору, в порядку ст.27 ГПК України залучено до участі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТзОВ "Датекс", Болгарія, м.Софія. Крім того, ухвалою суду від 17.12.2015року в порядку ст. 22 ГПК України, збільшено розмір позовних вимог та встановлена нова ціна позову , виходячи з якої вирішується спір - заборгованість в сумі 2401508,33грн, з яких основний борг - 1399881,28грн, пеня 81250,65грн., річні - 66849,13грн, інфляційні втрати - 859527,17грн..

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримують , просять суд задовольнити позовні вимоги

Відповідач проти позову заперечує, просить суд провести зарахування зустрічних вимог ТзОВ «Екселліо Трейд» до ТзОВ «ІНФОТАКС ПЛЮС» на підставі Договорів відступлення права вимоги №5-2015 від 12 травня 2015року та №12-2015 від 08.12.2015 року в наслідок чого має бути припинено зобов'язання ТзОВ «Екселліо Трейд» перед ТзОВ «ІНФОТАКС ПЛЮС» на суму боргу.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача просить в позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін у справі, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

За період з 05 травня 2014р. по 16 травня 2014р. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Екселіо Трейд» товариством з обмеженою відповідальністю «Інфотакс Плюс» було здійснено реалізацію реєстраторів розрахункових операцій та витратних матеріалів до них на загальну суму 1 399 881,38 гривень. Постачання реєстраторів розрахункових операцій та витратних матеріалів на користь відповідача підтверджується видатковими накладними № 2005 від 05.05.2014р.; № 2015 від 05.05.2014р.; № 2016 від 05.05.2014р; , 2017 від 05.05.2014р.; № 11 від 16.05.2014р; № 16 від 16.05.2014р.

Оплати поставленого товару згідно вказаних накладних на загальну суму 1399881,38 гривень, на рахунок позивача не надходило. 04.08.2015 року на адресу відповідача була надіслана претензія із розрахунком заборгованості, що виникла, та із вимогою сплати такої заборгованості , проте відповіді на претензію позивачем отримано не було.

Крім того, позивач в порядку ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України подав суду заяву ( вх.13740/15 від 17.12.2015року) про збільшення позовних вимог, та просить стягнути з відповідача основний борг - 1399881,28грн, пеню 81250,65грн., три відсотки річних - 66849,13грн, інфляційні втрати - 859527,17грн., що сумарно становить 2401508,33грн.

Судом встановлено, що згідно Договору купівлі продажу №4/2013 укладеного між ТОВ "Датекс" та ТОВ "Інфотакс Плюс" від 05.06.2013 року, ТОВ "Датекс" продав товар останньому на загальну суму близько 5 млн. євро.

Починаючи з 12.06.2013 р. по 03.03.2014р ТОВ "Датекс" поставлено товару ТОВ "Інфотакс Плюс" на загальну суму 3420818.00 євро та отримано оплати 2754464 євро, що підтверджується специфікацією №18 від 09 грудня 2015року, invoice № НОМЕР_1 від 09.12.2013року, декларація № ІМ 40 ДЕ від 20.12.2013року, міжнародною товаро-транспортною накладною від 18.12.2013року, специфікацією № 19 від 16.12.2013року, invoice НОМЕР_2 від 16.12.2013року, декларацією від 25.12.2013року, міжнародна товаро-транспортною накладною від 24.12.2015року, специфікацією № 21 від 23.01.2014року, invoice від 23.01.2014року декларацією від 03.02.2014року, специфікацією № 23 від 19.02.2014року (стор.132-171),актом звірки між сторонами (стор.64-65) та довідкою ПАТ "Альфа-Банк" від 27.08.2015р(стор.102).

Між товариством з обмеженою відповідальністю «ДАТЕКС» та товариством з обмеженою відповідальністю «Екселліо Трейд» 12.05.2015 року укладено договір відступлення права вимоги №5-2015, у відповідності до якого, останній набув прав на стягнення частини заборгованості, у розмірі 1 399 881,38грн., що на дату укладення вказаного договору відповідно до офіційного курсу Національного банку України (23,103884грн. за 1 євро) становить 60 590євро 74 центів, належних Первісному кредиторові яким являється - ТзОВ «ДАТЕКС».

Повідомленням від 12.05.2015р ТОВ «ДАТЕКС» доведено до відома ТОВ «ІНФОТАКС ПЛЮС» про відступлення права вимоги в сумі 60 590євро 74 центів та зазначено, що нового кредитора не переходить право на стягнення санкцій та збитків нанесених невиконанням зобов'язань.

Повідомлення про відступлення права вимоги отримано ТОВ «ІНФОТАКС ПЛЮС» 21.05.2015р,про що свідчить підпис та печатка останнього (стор.57).

Згідно Договору відступлення права вимоги №12-2015 від 08 грудня 2015року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «ДАТЕКС» та товариством з обмеженою відповідальністю «Екселліо Трейд»(стор.116-121), останній набув прав на стягнення частини заборгованості, у розмірі 1 300 000,00грн., що на дату укладення вказаного договору відповідно до офіційного курсу Національного банку України (25,347859грн. за 1 євро) становить 51286євро 38 центів, належних Первісному кредиторові яким являється - ТзОВ «ДАТЕКС», а також всі штрафні санкції, що можуть бути нараховані боржнику за несвоєчасне виконання зобов'язань за Договором поставки № 4/2013 від 05 червня 2013року, укладеного між Первісним кредитором та товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФОТАКС ПЛЮС». Перехід прав, належних ТзОВ «ДАТЕКС» на стягнення заборгованості в розмірі 1 300 000,00грн. відбулося 08 грудня 2015року. Копія Договору відступлення права вимоги № 12-2015року від 08.12.2015року було направлена позивачу 15.12.2015року поштовим відправленням цінний лист з описом(стор.172174).

Відповідачем на адресу позивача 15.12.2015 року направлено заяви про зарахування зустрічних вимог за договором відступлення права вимоги № 5-2015року від 12.05.2015року в розмірі 1 399 881,38 грн. та договором відступлення права вимоги № 12-2015року від 08.12.2015року в розмірі 1 300 000,00 грн.(стор.175-178).

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

В силу ст. 626, 628, 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

З наявних у матеріалах справи видаткових накладних № 2005 від 05.05.2014р.; № 2015 від 05.05.2014р.; № 2016 від 05.05.2014р; , 2017 від 05.05.2014р.; № 11 від 16.05.2014р; № 16 від 16.05.2014р. позивач надав відповідачу послуги з реалізації реєстраторів розрахункових операцій та витратних матеріалів до них на загальну суму 1 399 881,38 гривень.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Враховуючи наведену вище норму права, видаткові накладні № 2005 від 05.05.2014р.; № 2015 від 05.05.2014р.; № 2016 від 05.05.2014р;, 2017 від 05.05.2014р.; № 11 від 16.05.2014р; № 16 від 16.05.2014р є доказом того, що між ТзОВ " Інфотакс плюс" та ТзОВ "Екселліо трейд" з моменту поставки продукції позивачем відповідачу виникли договірні відносини по купівлі-продажу, строк сплати якої встановлений ст. 692 Цивільного кодексу України. ( термін виконання зобов'язання, що випливає з правовідносин купівлі-продажу, чітко визначений спеціальною нормою права, а саме ст. 692 ЦК України, відповідно до якої покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, на другий день, після відвантаження продукції, у відповідача виник обов'язок по її оплаті.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачем порушено умови договору в частині своєчасної сплати позивач нарахував відповідачу 3% річних - 66849,13грн, інфляційні втрати - 859527,17грн.

Суд перевіривши нарахування позивачем 3% річних прийшов до висновку, що сума 3% річних становить 66733,45 грн.

Позивачем при розрахунку 3% річних з 16.05.2014 р. включено суму товару по накладній від 16.05.2014р в сумі 7470,00 грн., натомість, у відповідності до вимог ст.692 ЦК України, на зазначену суму річні слід нараховувати з 17.05.2014р.

Що стосується нарахування позивачем інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Індекс споживчих цін - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які придбаває населення для невиробничого споживання.

Цей показник розраховується на основі споживчого набору товарів продовольчого та непродовольчого призначення і послуг. Зазначений набір товарів (послуг) є єдиним для всіх регіонів країни та ґрунтується на структурі споживчих грошових витрат домогосподарств міських поселень.

Індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях (зокрема, у газеті «Урядовий курєр»). Ці показники, повідомлені засобами масової інформації з посиланням на Держкомстат України, є офіційними та можуть використовуватися для проведення перерахунків грошових сум.

Індекс інфляції з червня 2014р по листопад 2015 року становить 160,8786601 відсотків, а тому сума інфляційних втрат буде становити 852229,03 грн.

Крім того позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 81250,65грн. Щодо заявленої суми пені слід зазначити наступне.

Згідно ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Отже, для застосування до боржника відповідальності у вигляді стягнення пені, вона має бути передбачена законом або договором.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, а тому посилання позивача на те, що у відповідача на підставі названого вище Закону виник обов'язок сплатити пеню є хибним.

Враховуючи той факт, що між сторонами існували позадоговірні відносини, поставка здійснювалась за видатковими накладними, підстави про застосування до відповідача відповідальності у вигляді пені відсутні.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що загальна сума правомірно нарахована позивачем до стягнення з відповідача складає 2 318 843,86 грн.

На підставі укладених між товариством з обмеженою відповідальністю «ДАТЕКС» та товариством з обмеженою відповідальністю «Екселліо Трейд» договорів відступлення права вимоги №5-2015 від 12.05.2015 року на суму 1 399 881,38грн., та договору відступлення права вимоги №12-2015 від 08 грудня 2015року на суму 1 300 000,00 грн., відповідачем на адресу позивача 15.12.2015 року направлено заяви про зарахування зустрічних вимог за договором відступлення права вимоги № 5-2015року від 12.05.2015року в розмірі 1 399 881,38 грн. та договором відступлення права вимоги № 12-2015року від 08.12.2015року в розмірі 1 300 000,00 грн.(стор.175-178).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України)

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів, що не позбавляє сторін права додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Врахувавши наведені норми чинного законодавства та те, що договори відступлення права вимоги №5-2015 від 12.05.2015року та № 12-2015року від 08.12.2015року , укладені між товариством з обмеженою відповідальністю «ДАТЕКС» та товариством з обмеженою відповідальністю «Екселліо Трейд», є чинними та не визнані у встановленому порядку недійсними, ТзОВ «Екселліо Трейд» на підставі вказаних договорів набуло належне ТзОВ "Датекс" право вимоги до ТзОВ "Інфотакс Плюс" щодо сплати грошових коштів в сумі 2699881,38 грн. за Договором поставки № 4/2013 від 05 червня 2013року.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Частинами 1, 3 статті 203 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання, всі умови якого виконано належним чином, припиняється, якщо виконання прийнято управненою стороною. Господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань та здійснюється за наявності таких умов: 1) вимоги сторін мають бути зустрічними, тобто такими, які випливають з двох різних зобов'язань, між двома особами, де кредитор одного зобов'язання є боржником іншого і навпаки, боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим; 2) вимоги мають бути однорідними, тобто в обох зобов'язаннях повинні бути речі одного роду (зокрема гроші); 3) необхідно, щоб за обома вимогами настав строк виконання.

Як встановлено судом, заявлені ТзОВ "Інфотакс Плюс" вимоги про сплату заборгованості ТзОВ "Екселліо Трейд", які виникли за зобов'язанням по оплаті товарів за видатковими накладними № 2005 від 05.05.2014р.; № 2015 від 05.05.2014р.; № 2016 від 05.05.2014р; , 2017 від 05.05.2014р.; № 11 від 16.05.2014р; № 16 від 16.05.2014р на суму 1399881,38 грн. та суми встановленого індексу інфляції а також три відсотки річних в сумі 918962,48 грн. та вимоги ТзОВ "Екселліо Трейд" до ТзОВ "Інфотакс Плюс" по договорах відступлення права вимоги №5-2015 від 12.05.2015року та № 12-2015року від 08.12.2015року , укладених між товариством з обмеженою відповідальністю «ДАТЕКС» та товариством з обмеженою відповідальністю «Екселліо Трейд» є зустрічними (похідні з Договору № 4/2013 від 05.06.2013року та похідні від поставки товару згідно видаткових накладних № 2005 від 05.05.2014р.; № 2015 від 05.05.2014р.; № 2016 від 05.05.2014р; , 2017 від 05.05.2014р.; № 11 від 16.05.2014р; № 16 від 16.05.2014р ); є однорідними (стосуються грошових коштів),а строк виконання зобов'язань за заявленими вимогами є таким, що настав.

Враховуючи ту обставину, що відповідачем на адресу позивача 15.12.2015 року направлено заяви про зарахування зустрічних вимог за договором відступлення права вимоги № 5-2015року від 12.05.2015року в розмірі 1 399 881,38 грн. та договором відступлення права вимоги № 12-2015року від 08.12.2015року в розмірі 1 300 000,00 грн. суд приходить до висновку, що зобов'язання відповідача перед позивачем є припинені зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Згідно з ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір залишити за позивачем.

Керуючись ст.124 Конституції України, ст. 11, 204,512,514,516, 549, 551,598,601,602, 614, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України, ст. 203 Господарського кодексу України ст.ст.3, 12, 33, 34, 44, 49, ст. 82 , 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфотакс Плюс", (вул. Артема, буд. 60, м. Київ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екселліо Трейд" (вул. Галицька, буд. 119, м. Рогатин, Івано-Франківська область) про стягнення заборгованості в розмірі 2 401 508,33 грн.- відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28.12.15

Суддя Шкіндер П.А.