РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2015Справа №908/5233/15

За позовом: Державного підприємства Національна енергетична компанія Укренерго в особі Відокремленого підрозділу Південна електроенергетична система Державного підприємства Національна енергетична компанія Укренерго

До Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізька механізована колона №1

Про стягнення штрафних санкцій у розмірі 757 595,32 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 дов. № 132 від 20.02.2015 року;

від відповідача: ОСОБА_2 дов. № 1301/1 від 13.01.2015 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство Національна енергетична компанія Укренерго в особі Відокремленого підрозділу Південна електроенергетична система Державного підприємства Національна енергетична компанія Укренерго звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізька механізована колона №1 про стягнення 482 106,12 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.10.2015 року позовну заяву та додані до неї документи направлено за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2015 року порушено провадження у справі (№908/5233/15), справу призначено до розгляду на 30.10.2015 року.

В судовому засіданні 30.10.2015 року представник позивача надав документи про долучення доказів до матеріалів справи.

Представник відповідача в судове засідання 30.10.2015 року не зявився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

В звязку з неявкою в судове засідання представника відповідача суд відклав розгляд справи на 16.11.2015 року.

Представником позивача 10.11.2015 року через канцелярію суду подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача 757 595,32 грн.

Судом, відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, прийнято заяву про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача 16.11.2015 року через канцелярію суду подав документи на виконання вимог ухвали суду та відзив на позов, відповідно до якого проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що працівники відповідача допущені до виконання робіт не були, заходи безпеки, передбачені Правилами безпечної експлуатації електроустановок, вжиті не були, що унеможливило для відповідача своєчасного виконання робіт на ПЛ 330 кВ ОСОБА_3.

У судовому засіданні 16.11.2015 року представник відповідача надав усні пояснення, відповідно до яких підтримав подане 16.11.2015 року через канцелярію суду клопотання про витребування доказів.

Представник позивача у даному судовому засіданні надав усні пояснення, відповідно до яких проти задоволення клопотання про витребування доказів не заперечував.

Суд, розглянувши клопотання про витребування доказів, вважає за доцільне його задовольнити повністю.

Крім того, у даному судовому засіданні представниками сторін подано спільне письмове клопотання про продовження строку вирішення спору, яке судом розглянуто та задоволено.

Ухвалою суду від 16.11.2015 року продовжено строк вирішення спору у справі № 908/5233/15 на 15 днів, розгляд справи № 908/5233/15 відкладено на 08.12.15 року.

Представник позивача 04.12.2015 року через канцелярію суду подав пояснення на відзив.

В судовому засіданні 08.12.2015 року представник позивача надав усні пояснення по справі.

Представник відповідача в судовому засіданні 08.12.2015 року надав усні пояснення по справі.

В судовому засіданні 08.12.2015 року оголошено перерву до 21.12.2015 року.

В судовому засіданні 21.12.2015 року представник позивача надав усні пояснення відповідно до яких позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.12.2015 року надав усні пояснення відповідно до яких проти позовних вимог заперечував.

В судовому засіданні 21.12.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.09.2014 між Державним підприємством Національна енергетична компанія Укренерго в особі Відокремленого підрозділу Південна електроенергетична система Державного підприємства Національна енергетична компанія Укренерго (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Запорізька механізована колона №1 (учасник, відповідач) було укладено договір про закупівлю робіт № 60-4/3093-14, відповідно до п.1.1 якого учасник зобовязується в 2014-2015 роках виконати роботи «Робота з реконструкції дільниці ПЛ 330 кВ ОСОБА_3 в прогоні опор №18-156 (інв. №12747)» (згідно робочого проекту «Реконструкція ПЛ 330 кВ ОСОБА_3 з обстеженням технічного стану», затвердженого Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 21.08.2013 р. №585), а замовник зобовязується прийняти від учасника належно виконані роботи та оплатити їх.

Відповідно до п. 1.2 договору склад, обсяги, основні параметри робіт, які підлягають виконанню учасником, передбачені в Робочому проекті «Реконструкція ПЛ 330 кВ ОСОБА_3 з обстеженням технічного стану», м. Одеса, 2011, розробленому ТОВ науково-технічний проектний центр «Київенергомережпроект» та затвердженому Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 21.08.2013 р. №585, завданні замовника «Опис та основні вимоги на виконання робіт по реконструкції ПЛ», що є додатком №1 до договору.

Згідно п. 3.1 договору ціна (сума, визначена в договорі) відповідно до договірної ціни (з підтверджуючими розрахунками та локальними кошторисами), що є додатком №2 до договору та становить 74 199 986,05 грн., в тому числі ПДВ 12 366 664,34 грн.

Відповідно до п. 5.1 договору строки виконання робіт: протягом 2014 2015 років та відповідно до графіку виконання робіт, що є додатком №3 до договору, але не пізніше 25.12.2015 року.

Додатковою угодою №2 від 20.05.2015 року до договору сторони погодили строк виконання робіт: протягом 2014 -2015 років та відповідно до графіку виконання робіт, що є додатком №3 до договору, але не пізніше 31.12.2015 року.

Згідно з п. 6.3.1 договору виконавець зобовязаний забезпечити виконання робіт у строки встановлені цим договором.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до 30.01.2016 року, а в частині взаєморозрахунків до їх повного завершення (п. 10.1 договору з урахуванням додаткової угоди №2 від 20.05.2015 року).

Згідно графіку виконання робіт (додаток №1 до додаткової угоди №2), термін виконання першого етапу робіт до 20.07.2015 року.

Листом від 10.06.2015 року №10/6-5 відповідач повідомив позивача про готовність до виконання робіт з реконструкції дільниці ПЛ 330 кВ ОСОБА_3 та запросив відключення ПЛ 330 кВ в період з 01.07.2015 року по 30.07.2015 року.

01.07.2015 року ПЛ 330 кВ ОСОБА_3 була виведена з роботи, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: витягу з Оперативного журналу, витягу з журналу заявок на відключення, електронного диспетчерського реєстру.

Проте, як зазначав позивач, відповідач до виконання першого етапу робіт за договором не приступив, в звязку з чим 14.07.2015 року ПЛ 330 кВ ОСОБА_3 була введена в роботу.

Листом №29/07-3 від 29.07.2015 року відповідач повідомив позивача про готовність до початку виконання першого етапу робіт лише з 01.08.2015 року.

В звязку з порушенням відповідачем строків виконання першого етапу робіт за договором про закупівлю робіт № 60-4/3093-14 від 26.09.2014 року, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 757 595,32 грн. пені за період прострочення з 21.07.2015 року по 31.07.2015 року (13 774 460,44 грн. (вартість прострочених зобовязань) х 0,5% х 11 днів).

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначав про те, що, 01.07.2015 року працівники відповідача допущені до виконання робіт не були, заходи безпеки, передбачені Правилами безпечної експлуатації електроустановок, вжиті не були, що унеможливило для відповідача виконання робіт на ПЛ 330 кВ ОСОБА_3.

Пунктом 6.1 договору сторони погодили, що замовник зобовязаний, зокрема, сприяти учаснику у виконані робіт, якщо таке сприяння необхідне (п.6.1.4); забезпечити своєчасне відключення ПЛ для початку та безпечного виконання робіт (п.6.1.5).

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були виконані зобовязання за договором щодо забезпечення відключення ПЛ 330 кВ ОСОБА_3 на вимогу відповідача 01.07.2015 року здійснено виведення з роботи ПЛ, в свою чергу, відповідачем під час розгляду справи не надано суду належних, в розумінні ст.ст. 32-34 ГПК України, доказів того, що 01.07.2015 року працівники відповідача допущені до виконання робіт не були та не були вжиті заходи безпеки, передбачені Правилами безпечної експлуатації електроустановок.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки; підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною першою ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Частиною першою ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч.1. статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п.1. статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Пунктом 7.2 договору сторони погодили, що у разі порушення встановленого умовами договору строку виконання зобовязань учасник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,5% ціни прострочених зобовязань за кожен день прострочення.

Судом встановлено, що відповідачем порушено зобовязання за договором про закупівлю робіт № 60-4/3093-14 від 26.09.2014 року, щодо своєчасного виконання робіт (першого етапу) згідно погодженого графіку робіт, а саме, не виконано роботи (перший етап) до 20.07.2015 року, що є підставою для застосування до відповідача господарських санкцій, зокрема,у вигляді передбаченої пунктом 7.2 договору, пені.

Судом також встановлено, що позивачем вірно здійснено розрахунок пені.

Серед іншого, відповідач у відзиві на позов, з посиланням на ч. 3 ст. 551, ст. 616 ЦК України, ст. 233 ГК України, зазначав про те, що:

- стягнення пені в заявленому позивачем розмірі поставить відповідача в критично тяжкі економічно-фінансові умови та унеможливить для відповідача продовження виконання робіт, як по зазначеному обєкту, так і по інших обєктах;

- сума пені, яка заявлена до стягнення надмірно велика порівняно зі збитками позивача;

- відповідач вживав всіх необхідних заходів для належного виконання договору, так, з 18 481 022,18 грн. коштів перерахованих позивачем відповідачу, останній виконав роботи на суму 18 680 258,34 грн., що підтверджується актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2014 року, актом №2 приймання виконаних робіт за вересень 2015 року, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2015 року, актом №3 приймання будівельних робіт за жовтень 2015 року, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2015 року, актом №3/1 вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт;

- найменування та технічні характеристики опор, які підлягали монтажу зазначені в Робочому проекті №7596, розробленому ТОВ «НТПЦ «Київенергомережпроект» виготовляються на ПАТ «Авдіївський завод металевих конструкцій» (м. Авдіївка), яке є запатентованим підприємством-монополістом на території України в виробництві даних опор. У звязку з постійними бойовими діями на території м. Авдіївки та Донецькій області, віднесення м. Авдіївка до переліку населених пунктів на території яких здійснювалася антитерористична операція (розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 року), ПАТ «АЗМК» не мало можливості вчасно виробити та здійснити доставку на місце будівництва ПЛ;

- відповідно до звіту про фінансові результати відповідача за 1 півріччя 2015 року прибуток товариства зменшився в порівнянні з аналогічним періодом попереднього року на 83% та склав 491 000,00 грн., а чистий прибуток за 9 місяців 2015 року взагалі склав 191 000,00 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Приймаючи до уваги вищезазначене, враховуючи всі обставини справи, а саме, незначний період прострочення відповідачем виконання зобовязання, ступінь виконання зобов'язання відповідачем, майновий стан відповідача та обєктивну неможливість та ускладнення в отриманні опор, які виготовляються на ПАТ «Авдіївський завод металевих конструкцій», що розташований в зоні активних дій АТО, господарський суд дійшов висновку про зменшення розміру пені на 80% від заявленої суми до 151 519,06 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька механізована колона №1» (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, буд. 12, кімн. 24, ) на користь Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, ) в особі Відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (65029, м. Одеса, вул. Коблевська, буд. 11, ) 151 519 (сто пятдесят одну тисячу пятсот девятнадцять) грн. 06 коп. пені, 11 363 (одинадцять тисяч триста шістдесят три) грн. 93 коп. судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

28.12.2015 року

Суддя Спичак О.М.