ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.12.15р. Справа № 904/9513/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут ДніпроВНІПІенергопром", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "ДНІПРОСТАЛЬ", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у сумі 113 939, 66 грн. за договором про надання проектних робіт

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, дов. № 1-8/800 від 21.05.2015р.

від відповідача - ОСОБА_2, дов. б/н від 11.11.2015р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інститут ДніпроВНІПІенергопром" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "ДНІПРОСТАЛЬ" про стягнення основного боргу у сумі - 99 600,00 грн. пені 13 561,97 грн., 3% річних 777,69 грн. за договором проведення проектних робіт № 01150005 від 12.01.2015р.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору проведення проектних робіт № 01150005 від 12.01.2015р.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позов, в якому проти позову заперечив та зазначив, що позивачем порушено строки виконання робіт. Позивачем відповідачеві, в супереч вимогам п. 3.2. договору, не надано супровідної накладної. Щодо стягнення пені, відповідач зазначив, що сторонами в п. 7.4. Договору не досягнуто згоди щодо конкретного розміру пені. Формулювання «не більше подвійної облікової ставки НБУ» не надає позивачу права розраховувати штрафну санкцію у розмірі подвійної облікової ставки, а лише визначає її максимальний розмір. Таким чином, нарахування пені не має під собою правового підґрунтя.

У судовому засіданні 23.11.2015р. оголошувалась перерва до 21.12.2015р.

Клопотання про здійснення технічної фіксації сторонами не заявлялось.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 21.12.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.01.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інститут ДніпроВНІПІенергопром" (далі підрядник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "ДНІПРОСТАЛЬ" укладено договір № 01150005 на проведення проектних робіт (далі Договір).

Відповідно п. 1.1. Договору замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобовязання виконати проектно-конструкторські роботи по «Утилізації тепло димових газів ДСП на ТОВ «МЗ «Дніпросталь». Технічно-економічнй розрахунок відповідно до технічного завдання (додаток №1 д цього договору).

Загальна вартість договору складає 83 000,00 грн. без урахування ПДВ, ПДВ (20%) 16 600,00 грн., усього з урахуванням ПДВ 99 600,00 грн. (п. 2.1. Договору).

Згідно п. 3.1. Договору підрядник виконує роботу протягом 60-ти календарних днів з дати підписання договору.

Пунктом 3.2. Договору встановлено, що замовник протягом 90-та днів з дати підписання акта здачі приймання виконаних робіт перераховує підряднику суму, що складає повну вартість договору у розмірі 99 600,00 грн. (у т.ч. ПДВ 20%).

У відповідності до п. 4.1. Договору підрядник виконує роботи згідно п.п. 1.1. та 3.1. договору, у термін передбачений календарним планом робіт (додаток №2 до цього договору), який погоджується сторонами та скріплюється печатками.

Договорі є чинним з моменту його підписання сторонами і скріплення їх підписів печатками. Термін дії договору встановлюється з дати його підписання і діє до 31.06.2015р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами покладених на них зобовязань за даною угодою. Якщо за 20 днів до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не повідомить іншу сторону письмово про свій намір розірвати цей договір, термін його дії пролонговується на наступні 6 місяців, на тих же умовах (п.п. 4.2., 4.3. Договору).

Згідно п. 6.1. Договору передача замовнику оформленої в установленому порядку проектної документації здійснюється з супроводжувальними документами підрядника (накладної). Одночасно підрядник надає замовнику акт здачі приймання виконаних робіт.

Замовник приймає проектну документацію на підставі накладної, що надає підряднику у двох примірниках. Після перевірки відповідності комплекту проектної документації, зазначеної у накладній, Замовник підписує накладну та повертає 1 примірник підряднику (п. 6.2. Договору).

У разі мотивованої відмови замовника від прийняття проектної документації, сторонами складається двохсторонній акт з переліком виявлених недоліків. Недоліки усувається силами та за рахунок підрядника в термін 5 календарних днів з дати підписання акту про недоліки (п. 6.3. Договору).

Відповідно до п. 6.4. Договору приймання робіт оформлюється двостороннім актом здачі-приймання виконаних робіт, що складається в 2 примірниках по одному для кожної сторони, який є основою для остаточного розрахунку.

Пунктом 6.5. Договору встановлено, що замовник протягом 5 календарних днів від дня отримання акту здачі-приймання виконаних робіт від підрядника,зобовязаний надати підписаний акт здачі-приймання виконаних робіт, або мотивовану відмову від приймання робіт.

У разі ненадання замовником протягом 5 календарних днів від дня отримання підписаного акту здачі-приймання виконаних робіт або мотивованої відмови, акт вважається підписаним. У такому випадку підрядник оформлює односторонній акт, в якому робить запис «Зауваження від замовника не надійшли». При цьому замовник зобовязаний сплатити за виконані роботи по оформленому односторонньому акту (п. 6.6. Договору).

Сторонами було підписано Завдання на проектування (а.с. 22-24), календарний план робіт (а.с. 25), кошторис №1 (а.с. 26), протоком позодженя договірної цінина проектні роботи (а.с. 27).

На виконання умов Договору, Позивач у повному обсязі виконав роботи на загальну суму 99 600,00 грн., що підтверджується підписаним сторонами Актом здачі приймання проектної продукції за договором №01150005 від 12.01.2015р. № 1 від 20.04.2015. (а.с. 28).

Відповідач за виконані роботи не розрахувався , в наслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 99 600,00 грн.

Позивачем 06.08.2015р. на адресу відповідача було направлено претензію № 31-8/1305 з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 99 600,00 грн., яка залишена відповідачем без відповіді та виконання (а.с.102-105, 153,154).

Враховуючи не оплату відповідачем виконаних робіт по договору, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просить сягнути з 99 600,00 грн. заборгованості за виконані роботи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено підстави виникнення зобовязань, а саме цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Правовідносини, які склалися між сторонами, є правовідносинами підряду, які регулюються нормами законодавства про підряд, в тому числі параграфом 1 глави 61 Цивільного кодексу України, на підставі наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч.1 ст.854 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарські зобовязання, які є одним із видів господарських зобовязань, - це цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Виконання зобовязань з оплати виконаних робіт згідно акту приймання виконаних підрядних робіт, доданого до матеріалів справи, є предметом спору у даній справі.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно п.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Матеріалами справи підтверджується, та відповідачем не заперечується виконання позивачем робіт відповідно до умов договору, прийняття їх відповідачем без заперечень, на підставі викладеного позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню з стягненням з відповідача 99 600,00 грн.

Крім основного боргу позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 13 561,97 грн. та 3% річних 777,69 грн. за період 20.07.2015р. по 23.10.2015р.

Відповідно п. 7.4. Договору в разі порушення замовником терміну сплати виконаних підрядником по цьому договору робіт, замовник сплачує йому пеню за кожен день прострочення в розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені, від суми несвоєчасно сплачених коштів, за кожен день прострочення.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Як роз'яснено в абзацах 3,4 п.2.1 та п.2.2 постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Так, нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу передбачено статтею 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв", статтею 36 Закону України "Про телекомунікації", статтею 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій". У таких випадках нарахування пені здійснюється не за Законом України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань", а на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини. Господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім ч.2 ст.231 ГК України, застосовуються за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

У вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено, а вміщено лише загальну умову (пункт 7.4 договору) про те, що у випадках порушення терміну оплати виконаних робіт, замовник несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Однак, таке формулювання не означає встановлення договором права позивача на нарахування пені у певному розмірі за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

З матеріалів справи не вбачається та сторонами не доведено укладення між сторонами у справі письмового правочину щодо забезпечення виконання відповідачем грошового зобов'язання у вигляді пені, а розмір пені договором або актом цивільного законодавства у спірних правовідносинах сторін також не встановлено, що виключає правові підстави для стягнення пені, нарахованої позивачем.

За таких обставин, чинне цивільне законодавство не передбачає можливість забезпечення виконання грошових зобов'язань, що виникли з договору на проведення проектних робіт, шляхом позадоговірного встановлення пені, а договірні відносини між сторонами з цього приводу відсутні.

Ця позиція суду узгоджується з позицією ВГСУ, викладеною в постанові від 24.03.2015р. по справі № 916/4205/14.

З огляду на вказані обставини, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені не підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума 3% річних за період з 20.07.2015р. по 23.10.2015р. становить 785,88 грн., однак суд не може вийти за межі позовних вимог, тому до стягнення підлягає сума 3% річних заявлена позивачем 777,69 грн.

Заперечення відповідача судом не приймаються з наступних підстав.

Господарський суд не приймає заперечення відповідача щодо відмови від задоволення позову у звязку з відсутністю фінансування з наступних підстав.

Посилання відповідача на порушення позивачем строків виконання робіт по договору не звільняє відповідача від обовязку оплатити виконані роботи.

Ненадання позивачем відповідачеві супровідної накладної також не є підставою для не оплати по договору, оскільки відповідно до п. 3.2. Договору замовник протягом 90-та днів з дати підписання акта здачі приймання виконаних робіт перераховує підряднику суму, що складає повну вартість договору у розмірі 99 600,00 грн. (у т.ч. ПДВ 20%).

Тобто, обовязок оплатити за виконані роботи у замовника виникає після підписання Акта здачі-приймання виконаних робіт та не залежить від накладної.

Отже, враховуючи, що Акт здачі-приймання виконаних робіт від № 1 від 20.04.2015р. підписано представником відповідача без заперечень, останній повинен був оплатити за виконані роботи в строк до 19.07.2015р.

Крім того, в судовому засіданні 21.12.2015р. позивачем надано копію накладної № 538 від 31.03.2015р. згідно якої відповідачу передано наступні документи: Утилізація тепла димових газів ДСП на ТОВ "МЗ "ДНІПРОСТАЛЬ" техніко-економічний розрахунок та пояснювальну записку (а.с. 45).

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підстав викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зі стягненням з відповідача суми основного боргу у розмірі 99 600,00 грн., 3% річних 777,69 грн.

В частині стягнення пені у сумі 13 561,97 грн. слід відмовити.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати у справі слід покласти на сторони пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "ДНІПРОСТАЛЬ" (49051, м. Дніпропетровськ, вул. Винокурова, 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут ДніпроВНІПІенергопром" (49044, м. Дніпропетровськ, вул. Барнаульська, 2-А, ) 99 600,00 грн. (дев'яносто дев'ять тисяч шістсот грн. 00 коп.) основного боргу, 3% річних 777,69 грн. (сімсот сімдесят сім грн. 69 коп.) та 1 505,67 грн. (одна тисяча п'ятсот п'ять грн.67 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В частині стягнення пені у сумі 13 561,97 грн. - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 22.12.2015р.

Суддя ОСОБА_3