РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2015Справа №910/29382/14

За позовом: публічного акціонерного товариства "КИЇВСЬКИЙ МАРГАРИНОВИЙ ЗАВОД"

до відповідача-1: публічного акціонерного товариства "ОТП БАНК"

до відповідача-2: командитного товариства "ЖЕЛЄВ С.С. І КОМПАНІЯ КОМИШ-ЗОРЯНСЬКОГО ЕЛЕВАТОРА"

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимог на предмет спору на стороні відповідачів: приватне акціонерне товариство "МЕЛІТОПОЛЬСЬКИЙ ОЛІЙНОЕКСТРАКЦІЙНИЙ ЗАВОД"

про: визнання недійсним договору поруки.

Головуючий суддя Балац С.В.

суддя Мудрий С.М.

суддя Турчин С.О.

Представники:

позивача: Деркач С.С. - за довіреністю від 23.09.2015 № 09/23/15-01;

відповідача-1: Лобачевський А.В. - за довіреністю від 21.05.2014 № б/н;

відповідача-2: Барський А.О. - за довіреністю від 20.11.2015 № б/н;

третьої особи, яка не заявляє самостійні вимог на предмет спору на стороні відповідачів: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У :

Публічне акціонерне товариство "КИЇВСЬКИЙ МАРГАРИНОВИЙ ЗАВОД" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "ОТП БАНК" та командитного товариства "ЖЕЛЄВ С.С. І КОМПАНІЯ КОМИШ-ЗОРЯНСЬКОГО ЕЛЕВАТОРА" про визнання недійсним договору поруки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що договір поруки від 16.08.2012 № SR12-157/200, укладений між позивачем та відповідачем-1 підлягає визнанню судом недійсним, оскільки зазначений договір підписаний керівником позивача з перевищенням повноважень без необхідного обсягу дієздатності.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.02.2015 у справі № 910/29382/14, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2015, позов задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.07.2015 вказані вище судові акти скасовано, а дану справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 15.07.2015 № 04-23/971 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/29382/14, за результатами якого зазначену справу передано на розгляд судді Балац С.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.07.2015 справу № 910/29382/14 прийнято до провадження судді Балац С.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.10.2015 судом призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

В результаті повторного автоматичного розподілу зазначену справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Балац С.В., суддя Мудрий С.М., суддя Турчин С.О.

Відповідач-1 скориставшись своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю з огляду на те, що обмеження щодо укладення оспорюваного господарського договору керівником позивача не встановлені ні статутом останнього ні законом. Крім того, укладений між сторонами спору оспорюваний правочин схвалений сторонами.

Відповідач-2 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів в поданих по суду відзивах заперечили проти задоволення позову з аналогічних підстав.

В подальшому, позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, змінив підставу позову та заявив, що прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість послуг, що є його предметом становить більше 25 відсотків вартості активів належить до виключної компетенції загальних зборів позивача, однак вказаний правочин вчинено виконуючим обов'язки голови правління позивача ОСОБА_5 без згоди загальних зборів акціонерів позивача, відтак спірний правочин підлягає визнанню судом недійсним.

В судовому засіданні 14.12.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників позивача, відповідача-1, відповідача-2 по суті даного спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між публічним акціонерним товариством "ОТП БАНК", (далі -відповідач-1/Банк) та приватним акціонерним товариством "МЕЛІТОПОЛЬСЬКИЙ ОЛІЙНОЕКСТРАКЦІЙНИЙ ЗАВОД", (далі - Клієнт) укладено договір про надання банківських послуг від 16.08.2012 №CR 12-143/200-4, за змістом якого Банк надає на вимогу Клієнту банківську послугу, а останній приймає банківську послугу та зобов'язується належним чином виконувати зобов'язання, що встановлені в договорі відносно такої банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг банку.

З метою забезпечення виконання Клієнтом зобов'язань за вказаним договором, між Банком та публічним акціонерним товариством "КИЇВСЬКИЙ МАРГАРИНОВИЙ ЗАВОД", як поручителем укладено договір поруки від 16.08.2012 №SR 12-157/200 (надалі - Договір поруки/оспорюваний правочин).

Відповідно до п. 3 Договору поруки в силу поруки, створеної відповідно до умов договору поруки, поручитель поручається перед банком за виконання Клієнтом боргових зобов'язань. Поручитель відповідає перед банком за порушення (невиконання та/або неналежне виконання) боргових зобов'язань клієнтом. Порукою забезпечується виконання зобов'язань у повному обсязі. Порука та солідарний обов'язок поручителя перед банком виникають з моменту укладення договору поруки та є чинними протягом всього строку (терміну) дії боргових зобов'язань.

Пунктом 14 Договору поруки визначено, що поручитель зобов'язаний забезпечити належне виконання боржником зобов'язань як шляхом впливу на Клієнта, так і шляхом виконання боргових зобов'язань згідно договору поруки.

Крім того, у пункті 21 Договору поруки його сторонами визначені наступні істотні умови поруки: Договір про надання банківських послуг від 16.08.2012 № CR 12-143/200-4, укладений Банком та Клієнтом; Клієнт: приватне акціонерне товариство "МЕЛІТОПОЛЬСЬКИЙ ОЛІЙНОЕКСТРАКЦІЙНИЙ ЗАВОД", ідентифікаційний код 00373830, місцезнаходження: 72312, Запорізька область, місто Мелітополь, вулиця Фрунзе, будинок 31; Генеральний ліміт: 95.000.000,00 грн. (або еквівалент цієї суми в доларах США); Генеральний строк: до 30.08.2015, включно.

Укладений між позивачем та Банком договір від 16.08.2012 №SR 12-157/200 за своєю правовою природою є договором поруки.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок такого. На думку позивача Договір поруки, укладений між позивачем та відповідачем-1, підлягає визнанню судом недійсним, оскільки зазначений договір підписаний керівником позивача з перевищенням повноважень без необхідного обсягу дієздатності. Крім того, оспорюваний правочин з боку позивача вчинено виконуючим обов'язки голови правління ОСОБА_5 без згоди загальних зборів акціонерів.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням такого.

Згідно приписів статті 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу.

Згідно загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачених частиною 2 статті 203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Договір поруки з боку позивача підписаний в.о. голови правління ОСОБА_5 на підставі довіреності від 10.08.2012, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бовбалан Н.Р. та зареєстрована в реєстрі за № 4968 (належним чином засвідчена копія довіреності наявна в матеріалах справи). Відповідно до даної довіреності ОСОБА_5 позивачем в особі голови правління ОСОБА_9 уповноважено представляти інтереси позивача перед будь-якими банківськими установами та укладати від імені позивача, зокрема, договори поруки.

В матеріалах справи наявна копія заяви голови правління позивача ОСОБА_9 про перебування у щорічній відпустці тривалістю 24 календарних дня з 14.08.2012 та покладення своїх обов'язків на період відпустки на члена правління ОСОБА_5

За таких обставин суд дійшов висновку, що довіреність від 10.08.2012, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бовбалан Н.Р. та зареєстрована в реєстрі за № 4968 видана на ім'я ОСОБА_5 з метою покладення на останнього обов'язків голови правління позивача, з правом першого підпису, в період відпустки ОСОБА_9, що підтверджується наказом позивача від 07.08.2015 № 894к, копія якого наявна в матеріалах справи.

Таким чином ОСОБА_5 мав повноваження (необхідний обсяг цивільної дієздатності) на вчинення від імені позивача оспорюваного правочину.

У зв'язку з наявністю у гр. ОСОБА_5 довіреності від 10.08.2012 № 4968 на представництво інтересів позивача питання подальшого схвалення правочину не має значення для розгляду справи, водночас, на виконання вказівок постанови Вищого господарського суду України від 08.07.2015 суд дослідив питання подальшого схвалення оспорюваного правочину та встановив наступне.

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину (ст. 241 Цивільного кодексу України).

Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, який не мав належних повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Аналогічна правова позиція викладена у п. 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними".

Правочин вважається схваленим з боку позивача, оскільки надання позивачем звітів про фінансові результати, балансів, пояснень з приводу їх від'ємного фінансового результату та іншої документації, необхідної для перевірки та оцінки Банком стану виконання позивачем оспорюваного правочину, вказують про прийняття позивачем Договору поруки до виконання. Крім того, протягом терміну дії оспорюваного правочину між Банком та позивачем не існувало будь-яких інших ніж Договір поруки правовідносин, які б зобов'язували позивача подавати Банку відповідну фінансову документацію. Договір поруки від 08.07.2008 № SR 08-260/200, що діяв в якості забезпечення виконання боргових зобов'язань приватного акціонерного товариства "МЕЛІТОПОЛЬСЬКИЙ ОЛІЙНОЕКСТРАКЦІЙНИЙ ЗАВОД" за договором про надання банківських послуг від 08.07.2008 № CR 08-312/200 припинений з 31.08.2012у зв'язку із закінченням терміну його дії та повним виконанням боргових зобов'язань приватного акціонерного товариства "МЕЛІТОПОЛЬСЬКИЙ ОЛІЙНОЕКСТРАКЦІЙНИЙ ЗАВОД" перед Банком, що підтверджується наявним в матеріалах справи листом Банку від 09.09.2015 № 98-3-2/565.

Підтвердженням припинення строку дії договору поруки від 08.07.2008 № SR 08-260/200 є наявна в матеріалах справи копія договору від 29.08.2011 № 5 про зміну договору поруки від 08.07.2008 № SR 08-260/200, в якому вказаний строк його дії.

Щодо твердження позивача про те, що Договір поруки є значним правочином на укладання якого необхідне обов'язкове рішення загальних зборів акціонерів, суд зазначає наступне.

Згідно п. 11.1 та 11.12 Статуту, Правління є колегіальним виконавчим органом товариства, який здійснює управління його поточною діяльністю. До компетенції Правління належить вирішення всіх питань, пов'язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради. Такими питаннями, зокрема, є: п. 11.12.6 Статуту - прийняття рішень про вчинення товариством правочинів у межах встановлених чинним законодавством та цим Статутом, а також забезпечення всіх умов, необхідних для дотримання вимог законодавства та внутрішніх нормативних документів товариства при прийнятті загальними зборами та/або наглядовою радою рішень про вчинення товариством значних правочинів та правочинів із заінтересованістю; п. 11.12.9 Статуту - укладення (у порядку та в межах, визначених чинним законодавством, цим Статутом та іншими внутрішніми документами товариства) договорів від імені товариства та організація їх виконання; п. 11.12.16 Статуту - представлення інтересів товариства без довіреності та вчинення від його імені юридичних дій в межах власної компетенції; п. 11.12.17 Статуту - видача довіреності на здійснення повноважень, що складають компетенцію голови правління, визначену чинним законодавством та цим Статутом.

Відповідно до визначення термінів, наведених у статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства" значним правочином є правочин (крім правочину з розміщення товариством власних акцій), вчинений акціонерним товариством, якщо ринкова вартість майна (робіт, послуг), що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів товариства, за даними останньої річної фінансової звітності.

Порядок прийняття рішення про вчинення акціонерним товариством значних правочинів врегульовано положеннями статті 70 вказаного Закону.

Приписами частини 2 статті 70 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено: якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом значного правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, рішення про вчинення такого правочину приймається загальними зборами за поданням наглядової ради. Рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків, але менша ніж 50 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається простою більшістю голосів акціонерів, які зареєструвалися для участі у загальних зборах та є власниками голосуючих з цього питання акцій. Рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, становить 50 і більше відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається більш як 50 відсотками голосів акціонерів від їх загальної кількості.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою не себе обов'язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язань боржником за те, що не було виконане останнім.

Таким чином, із змісту понять "порука" та "значний правочин" вбачається, що порука є способом забезпечення виконання зобов'язання, а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю, на відміну від значного правочину в розумінні Закону України "Про акціонерні товариства" не передбачає відчуження майна, робіт, послуг поручителя.

Виходячи із вказаного договір поруки не є значним правочином, відтак на його укладення не було потрібне прийняття загальними зборами акціонерів рішення про надання згоди на укладання Договору поруки.

Крім того, загальні збори акціонерів позивача, відповідно до частини 3 статті 70 Закону України "Про акціонерні товариства" відповідно до протоколу чергових загальних зборів учасників від 26.04.2012 № 1, по десятому питанню порядку денного попередньо схвалили укладення оспорюваного правочину.

В свою чергу, наглядова рада позивача, відповідно до протоколу від 16.08.2012 № 8, згідно з протоколом від 26.04.2012 № 1 та Статутом позивача, затвердила оспорюваний правочин, про що відповідачем було внесено запис у книгу реєстрації наказів позивача.

Вказані вище протоколи загальних зборів учасників позивача та витяг із книги реєстрації наказів позивача наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій.

Більш того, в матеріалах справи відсутні докази того, що Банк знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника позивача та незважаючи на це вчинив з останнім оспорюваний правочин.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49 ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22 грудня 2015 року

Головуючий суддя Балац С.В.

Суддя Мудрий С.М.

Суддя Турчин С.О.