ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" грудня 2015 р.Справа № 916/2773/15

За позовом: Малого підприємства "АЛІСА"

До відповідача: Фонду державного майна України

За участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1

За участю прокуратури Одеської області

про визнання права власності

Головуючий - Рога Н. В.

Судді - Цісельський О.В.,

Шаратов Ю.А.

Представники:

Від позивача: Томашевський Р.М. - згідно довіреності №409 від 30.12.2014р.

Від відповідача: Кравченко Ю.В. - згідно довіреності від 19.06.2015р.

Від прокуратури: Врублевська О.О. - згідно посвідчення №028200 від 15.08.2014р.

Від третьої особи: ОСОБА_6 - згідно довіреності віж 02.11.2015р.

В судовому засіданні брали участь :

Від позивача: Томашевський Р.М. - згідно довіреності №409 від 30.12.2014р.

Від відповідача: не з'явився.

Від прокуратури: Врублевська О.О. - згідно посвідчення №028200 від 15.08.2014р.

Від третьої особи: ОСОБА_6 - згідно довіреності віж 02.11.2015р.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Мале підприємство (надалі - МП) "АЛІСА", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фонду державного майна України про визнання МП "АЛІСА" права власності за набувальною давністю на нерухоме майно бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з наступних будівель: їдальні літ. „А" загальною площею 581.1 кв. м; адміністративної будівлі літ. „Б" загальною площею 154.4 кв. м.; будівлі охорони літ. „В" загальною площею 18.6 кв. м.; умивальник-душові літ. „ С" загальною площею 51.7 кв. м: будівлі літ. „Ж" загальною площею 91,4 кв. м; більярдної літ. „З" загальною площею 47.2 кв. м; складу літ. „Л" загальною площею 42.9 кв. м; будівлі літ. „О" загальною площею 22.1 кв. м: туалету літ. „Н" загальною площею 22,9 кв.м., які розташовані на земельній ділянці загальною площею 0.7499 га., а також про визнання за МП "АЛІСА" права власності за набувальною давністю на будівлі тимчасового характеру бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, база відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме: будиночок вагон, будиночок вагон, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок 2-містний. Будиночок 2-містний, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-12ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-12ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, Будиночок КСО-1 2ВЕР, столова, підсобне приміщення, пральня, туалет, туалет, червоний куточок, умивальник, душові, склад-сарай, підвал, Будиночок КСО-1 1ВЕР, Будиночок КСО-1 1ВЕР, Будиночок КСО-1 1ВЕР, Будиночок КСО-1 1ВЕР, які розташовані на земельній ділянці загальною площею 0.7399 га.

Представник позивача позов підтримує, наполягає на його задоволенні.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, викладених у письмових пояснення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14 серпня 2015р. справу № 916/2773/15 призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів.

Розпорядженням керівника апарату № 1137 від 14 серпня 2015р. щодо автоматичного визначення складу колегії суддів, відповідно до п. 9.2 рішення зборів суддів господарського суду Одеської області (протокол №17-9/2015 від 03.06.2015р.) призначено автоматичний розподіл справи для визначення складу колегії суддів та згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів для колегіального розгляду справи № 916/2773/15 у складі: суддя Рога Н.В. (головуючий суддя), суддя Панченко О.Л., суддя Цісельський О.В. Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.08.2015р. справу №916/2773/15 прийнято до колегіального розгляду у складі: головуючий суддя - Рога Н.В., суддя Панченко О.Л., суддя Цісельський О.В.

Розпорядженням керівника апарату № 1492 від 06 жовтня 2015р. щодо автоматичної зміни складу колегії суддів, приймаючи до уваги перебування члена колегії судді Панченко О.Л. з 01.10.2015р. на лікарняному, враховуючи необхідність призначення вказаної справи до розгляду, призначено повторний автоматичний розподіл справи та згідно протоколу повторної автоматичної зміни складу колегії суддів визначено склад колегії суддів для розгляду справи № 916/2773/15 у складі: головуючий суддя Рога Н.В., суддя Цісельський О.В., суддя Шаратов Ю.А. Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.10.2015р. справу №916/2773/15 прийнято до колегіального розгляду у складі: головуючий суддя Рога Н.В., суддя Цісельський О.В., суддя Шаратов Ю.А.

19 жовтня 2015р. прокуратура Одеської області звернулася до господарського суду Одеської області з заявою про вступ у справу з метою представництва інтересів держави в порядку ст.29 Господарського процессуального кодексу України. Прокурор проти позову заперечує, просить суд у позові відмовити у повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.12.2015р. залучено до участі у справі № 916/2773/15 в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1. Третя особа проти позову заперечу, згідно наданих у судовому засіданні 17.12.2015р. усних пояснень.

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, суд встановив:

Рішенням Виконавчого комітету Затоківської селищної ради депутатів трудящих міста Білгород-Дністровського від 03.12.1979 року. Тираспольському монтажному управлінню Треста «Молделектромонтаж» було виділено земельну ділянку площею 6891 кв.м.. строком до 01.10.1980 року, для використання під базу відпочинку, що підтверджується посвідченням №154 А на право користування (тимчасове) землею.

На вказаній земельній ділянці Тираспольським монтажним управлінням Треста "Молделектромонтаж» було збудовано базу відпочинку, що підтверджується Актами прийому виконаних робіт (Форма № 2) за січень та травень 1981 року, відповідно до яких були виконані наступні роботи та побудовані наступні будівлі і споруди: водозбірник, вигрібна яма, улаштування холодильного водопостачання їдальні, будівельна частина їдальні, електроосвітлення їдальні, технологічне обладнання їдальні, система електропостачання їдальні, улаштування каналізації їдальні, електричне оснащення підсобних приміщень, протипожежні комунікації, дороги та майданчики, склад-сарай, підвал, житлові будиночки, внутрішні електромережі.

Актом державної приймальної комісії від 20 липня 1981 року вказана база відпочинку була прийнята в експлуатацію. Відповідно до даного акту, будівництво бази відпочинку здійснювалось власними силами ТМУ Треста «Молделектромонтаж» в період з травня 1979 року по лютий 1980 року, а збір та встановлення будиночків відбулось у 1981 році. В склад бази відпочинку увійшли наступні будівлі та споруди: їдальня, червоний куточок, підсобні приміщення, пральня, умивальник, вигрібна яма. водозбірник, душова.

25 липня 1980 року , у зв'язку з введенням в експлуатацію в селі Затока бази відпочинку ТМУ Треста «Молделектромонтаж» , начальник управління звернувся до голови селищної ради селища Затока з проханням надати дозвіл дати назву базі відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1", що підтверджується листом ТМУ Треста «Молделектромонтаж» №14/562 від 25.07.1980р.

В липні 1980р. базі відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" було видано паспорт, відповідно до якого база відпочинку фактично мала 120 місць та знаходилась на земельній ділянці площею 6 891кв.м.

Листом від 20.12.1983р. №39-8616 Монтажспецбуд РСР звернувся до Ради Міністрів УРСР з проханням закріпити земельну ділянку за трестом «Молделектромонтаж» з метою створення умов для відпочинку працюючих, де було зазначено, що база відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" була збудована та введена в експлуатацію. Листом від 21.02.1984р. №22-439/ заступником голови Ради Міністрів України УРСР погоджено її тимчасову експлуатацію.

16 вересня 1986р. Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради депутатів трудящих було надано дозвіл на проведення робіт на базі відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1", а саме на проведення поточного ремонту, благоустрій та озеленення території бази, а також на проведення реконструкцій естради, металічного туалету.

Згідно Свідоцтва про державну перереєстрацію №2233 "А" від 28.02.1994р. Тираспольське монтажне управління Треста «Молделектромонтаж» було перереєстроване на Державне підприємство Тираспольське монтажне управління «Молделектромонтаж» за адресою: 278000, м. Тирасполь, вул. Монтажників,2.

01 січня 1998р. між Затоківською селищною радою та Тираспольським електромонтажним управлінням (б/в "ІНФОРМАЦІЯ_1") був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 12 770кв.м., строком на 1 рік, для обслуговування закладу відпочинку б/в "ІНФОРМАЦІЯ_1", який зареєстровано в книзі записів договорів на право довгострокового користування землею 18.02.1998р. за №127 Затоківською селищною радою. Крім того, на договорі оренди землі наявний напис начальника «Молделектромонтаж» про те, що платником за оренду землі, згідно договору оренди, є МП "АЛІСА" з 01.06.1998р. по 31.12.1998р.

28 грудня 1998р. між Тираспольським електромонтажним управлінням (Орендодавець) та Малим підприємством "АЛІСА" (Орендар) був укладений Договір про передачу в оренду б/в "ІНФОРМАЦІЯ_1" в смт. Затока №3.

Відповідно до п. 1.2 Договору база відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" була передана МП "АЛІСА" в оренду строком на 5 років з 01.01.1999р. по 31.12.2003р. Пунктом 2.6 Договору передбачено, що Орендар сплачує орендну плату за користування базою відпочинку в розмірі 105 безоплатних путівок за весь сезон, на суму орендної плати 12 600у.г.о., а також орендар оплачує електроенергію, воду та інші комунальні послуги.

На підстав зазначеного договору оренди б/в "ІНФОРМАЦІЯ_1", 25.02.2000р. начальник ТМУ «Молделектромонтаж» звернувся до Одеського обласного земельно-кадастрового центру та до голови Затоківської селищної ради з клопотанням №01/75, в якому просив оформити технічну документацію земельної ділянки б/в "ІНФОРМАЦІЯ_1" на МП "АЛІСА" строком на 10 років.

07 травня 2000р. МП" АЛІСА" уклало із МПП "Вектор-Плюс" договір підряду на будівництво, відповідно до якого МПП "Вектор-Плюс" взяло на себе зобов'язання по збірці та монтажу дерев'яних будинків на б/в "ІНФОРМАЦІЯ_1". Вказані роботи були виконані в травні 2000р., що підтверджується актом приймання виконаних робіт №7.

28 квітня 2001р. між Державним підприємством Тираспольське монтажне управління «Молделектромонтаж» (Орендодавець) та Малим підприємством "АЛІСА" (Орендар) був укладений Договір оренди №4 про передачу в оренду бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" в сел. Затока. Відповідно до п. 3.1 Договору оренди база відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" була передана МП "АЛІСА" в оренду строком на 10 років з 01.01.2001р. по 31.12.2010р. Додатковою угодою від 23.07.2002р. строк оренди був збільшений до 31.12.2012р. Пунктами 7.1 та 7.2 Договору оренди передбачено, що орендар оплачує оренду плату за користування базою відпочинку в розмірі 27 015руб. ПМР, що становить 5 003дол. США, станом на 01.01.2001р. Орендар надає 80 путівок за весь сезон рівномірно по заїздам. Крім орендної плати орендар здійснює оплату за електроенергію, воду та інші комунальні послуги. Майно бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" було передано МП" АЛІСА" в оренду на підставі акту приймання-передачі.

28 грудня 2000р. Затоківська селищна рада прийняла рішення №550, яким затвердила проект відведення земельної ділянки площею 0,7499га під розміщення б/в «ІНФОРМАЦІЯ_1» та надала МП "АЛІСА" у тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком на 5 років земельну ділянку загальною площею 0,7499 га. в тому числі: під розміщення бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» - 0.6914 га. , під розміщення парковки автотранспорту - площею 0,0585 га. в Сонячному курортному районі с.м.т. Затока. Також вирішено укласти із МП "АЛІСА" договір оренди вказаної земельної ділянки.

Рішенням №794 від 22.06.2001 року Затоківська селищна рада внесла зміни в п.2 Рішення №550 від 28.12.2000 року та виклала його в наступній редакції: "Надати МП "АЛІСА" у тимчасове довгострокове користування на умовах оренди терміном 10 років земельну ділянку загальною площею 0,7499 га. в тому числі: під розміщення бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» - 0.6914 га, під розміщення парковки автотранспорту -площею 0.0585 га. в Сонячному курортному районі с.м.т. Затока".

22 серпня 2001 року на підставі рішень Затоківської селищної ради №550 від 28.12.200р. та №794 від 22.06.2001 року, між Затоківською селищною радою та МП "АЛІСА" був укладено Договір оренди земельної ділянки, посвідчений Старченко В.Ф, приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 3125. Договір оренди був зареєстрований у міському відділі земельних ресурсів Держкомзему України, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис №284 від 31.08.2001 року. Також договір оренди був зареєстрований у Затоківський селищній раді, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 04.09.2001 року.

Відповідно до умов п. 1.1 цього Договору, Орендодавець надає, а Орендар приймає у тимчасове довгострокове користування на умовах оренди терміном на десять років земельну ділянку площею 0.7399 га, в тому числі під розміщення бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» -площею 0.6914 га., під розміщення парковки автотранспорту - площею 0.0585 га., що розташована у Сонячному курортному районі с.м.т. Затока.

12.04.2002року начальник ТМУ "Молделектромонтаж" листом за №08/129 надав

згоду на проведення проектних робіт по реконструкції бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1». МП «Аліса» було замовлене архітектурно-планувальне завдання №24 на реконструкцію бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1". 28.03.2003року директор ДУП "Молделектромонтаж" своїм листом №01/90 повідомив голову Затоківської селищної ради про те, що при внесенні б/в «ІНФОРМАЦІЯ_1» в програму приватизації ПМР, колектив підприємства не буде претендувати на викуп майна даної бази.

Рішенням виконавчого комітету Затоківської селищної ради №569 від 16.11.2007р. базі відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" була присвоєна юридична адреса: АДРЕСА_1.

Згідно протоколу №3 від 29.09.2011р. Міністерство економіки МПР запропонувало МП "АЛІСА", як належному виконавцю умов договорів оренди та орендарю , який мав першочергове право на купівлю майна бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1", використати першочергове право купівлі майна бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Мале підприємство "АЛІСА" скориставшись своїм правом на першочергову купівлю орендованого майна бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1", 03.10.2011р. уклало з Міністерством економіки Придністровської Молдавської Республіки Договір купівлі-продажу №11-03 майна за кордоном, яке знаходиться на балансі ДУП Монтажне управління "Молделектромонтаж", що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, база відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1". Майно розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,7499га.

Відповідно до п. 5 Договору сума Договору складає 37 100дол. США, що еквівалентно 385 840 рубл. ПМР. Позивач зазначає, що вказана сума була перерахована на вказаний розрахунковий рахунок, що підтверджується квитанціями від 18.10.2011р.

Як стверджує позивач, 04.11.2011р. МП "АЛІСА" було фактично передано майно за кордоном, яке знаходиться на балансі ДУП Монтажне управління "Молделектромонтаж", що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, база відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1", що підтверджується відповідним актом приймання -передачі.

Відповідно до проведеної КП "Білгород-Дністровське БТІ" інвентаризації, майно бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_1, база відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1", складається з наступного нерухомого майна, що підтверджується технічними паспортами, а саме: 1) їдальні літ. А загальною площею 581.1 кв. м; 2)адміністративної будівлі літ. Б загальною площею 154,4 кв. м.; 3) будівлі охорони літ. В загальною площею 18.6 кв. м.;4)умивальник-душові літ. Є загальною площею 51.7 кв. м; 5) будівлі літ. Ж загальною площею 91.4 кв. м; 6) більярдної літ. З загальною площею 47,2 кв. м;7)складу літ. Л загальною площею 42,9 кв. м;8) будівлі літ. О загальною площею 22.1 кв. м; 9)туалету літ. Н загальною площею 22.9 кв.м.

Позивач зазначає, що в листопаді 2011 року, після фактичного приймання бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» від продавця, директор МП "АЛІСА"отримав лист Затоківської селищної ради № 1263/01-29/3 від 08.09.2001 року, відповідно до якого йому стало відомо, що відповідно до прийнятого селищною радою рішення №481 віл 23.08.2011 року договір оренди земельної ділянки від 22.08.2001 року , укладений між МП "АЛІСА" та селищною радою припинено , та МП "АЛІСА" було зобов'язано повернути земельну ділянку в місячний строк. З додатків до даного листа, зокрема з копії рішення Затоківської селищної ради №481 23.08.2011 року, директору МП "АЛІСА"стало відомо, що договір оренди земельної ділянки припинено у зв'язку із закінченням терміну, на який його було укладено. Також з протоколу засідання спільних комісій Затоківської селищної ради від 19.07.2011 року, копія якого була додана до листа, директор МП "АЛІСА" дізнався про те, що згідно п.1 Наказу Фонду державного майна України від 18.10.2004 року №2176. б/в «ІНФОРМАЦІЯ_1» є державною власністю України.

Позивач вважає, що МП "АЛІСА" набуло право власності на спірну базу відпочинку, у зв'язку з набувальною давністю, оскільки позивач добросовісно заволодів чужим майном і відкрито, безперервно володів ним більше десяти років.

В обґрунтування позову позивач посилається на ч. 1 та ч. 4 ст. 344 Цивільного кодексу України, відповідно до яких особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність) , якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно , транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідач проти позову заперечує , посилаючись на те , що Фонд державного майна України, який діє на підставі Закону України "Про Фонд державного майна України" від 09.12.2011р. №4107-VI та відповідно до функцій по розпорядженню державним майном , в рамках Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності від 11.08.1994р. (далі - Угода), покладених на Фонд державного майна України Законом "Про ратифікацію Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності та Протоколу між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Молдова про внесення змін до Угоди між Урядом України і Урядом Республіки Молдова про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності від 11 серпня 1994 року" від 12.07.2001р. №2666 -II, здійснює регулювання майнових відносин на об'єкти розташовані на території України, на які Республікою Молдова висунуто майнові претензії в рамках вищезазначеної Угоди від 11.08.1994р. При цьому, відповідач зауважує, що стороною Угоди від 11.08.1994р. є Республіка Молдова, а не невизнана Придністровська Молдавська Республіка.

З метою реалізації Угоди від 11.08.1994р. молдовською стороною висунуто майнові претензії щодо бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1", забудовником якої було Тираспольське монтажне управління тресту "Молделектромонтаж" Міністерства монтажних і спеціалізованих будівельних робіт СРСР, підприємства колишнього союзного підпорядкування.

Відповідач стверджує, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про підприємства, установи, організації союзного підпорядкування, що розташовані на території України" від 10.09.1991р. №1540 XII майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об'єктів союзного підпорядкування, розташованих на території України, є державною власністю України. Крім того, згідно зі ст. 1 Угоди від 11.08.1994р. майно зазначеної бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" є державною власністю України.

Відповідач зазначає, що за результатами опрацювання наданих документів Фондом державного майна України були зроблені висновки щодо правового статусу майна бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1", що затверджені Наказом Фонду державного майна України від 18.10.2004р. №2176, згідно яких відсутні підстави для української сторони щодо визнання зазначеної бази відпочинку власністю Республіки Молдова та віднесено майно бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" до державної власності України.

Крім того, відповідач стверджує, що МП "АЛІСА" було проінформовано про опрацювання Фондом державного майна України питання щодо створення господарського товариства на базі майна бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1", у зв'язку з чим МП "АЛІСА" повідомляло Фонд державного майна про наміри виступити співзасновником господарського товариства. Проте, опрацювання Фондом питання щодо створення господарського товариства на базі майна бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" було зупинено, у зв'язку з виявленням факту продажу молдовською стороною бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" фізичній особі.

На думку відповідача, за змістом ст. 344 Цивільного кодексу України, обставинами, які мають значення для справи, і які повинен довести саме позивач є: законність об'єкта володіння, добросовісність володіння; давність володіння та його безперервність.

Відповідач вважає, що у зв'язку з поінформованістю МП "АЛІСА" щодо належності майна бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" до державної власності, відсутні будь які підстави для визнання за МП "АЛІСА" за набувальною давністю права власності на базу відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Також, відповідач зазначає, що 16.06.2007р. Фонд державного майна України звертався до суду з позовом до ДУП "Молделектромонтаж", ОСОБА_1 , за участю третьої особи МП "АЛІСА", за участю прокуратури Київського району м. Одеси , про визнання недійсним договору купівлі-продажу №2/у, який був укладений 30 червня 2004 року між ДУП «Молделектромонтаж» та ОСОБА_1 та додаткової угоди до нього від 05 липня 2004 року по договору. Предметом вказаного договору був майновий комплекс бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1". Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.12.2013р. відмовлено в задоволенні позову, та зазначено, що враховуючи те, що в установленому законом порядку договір купівлі-продажу майна № 2/у від 30 червня 2004 року та додаткова угода від 05 липня 2004 року до договору купівлі-продажу не укладався, а отже підписаний ДУП «Молделектромонтаж» та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу та додаткова угода є недійсними (нікчемним), оскільки не було дотримано вимог щодо його нотаріального посвідчення та реєстрації, а відповідно відсутні й правові підстави для визнання їх недійсними , оскільки за змістом ч.2 ст. 215 Цивільного кодексу України визнання нікчемного правочину недійсним судом не вимагається.

Прокуратура Одеської області проти задоволення позову заперечує, підтримує позицію відповідача - Фонду державного майна України та додатково зазначає, що рішенням господарського суду Одеської області від 02.12.2011р. у справі №5/17-4110-2011 зобов'язано МП "АЛІСА" звільнити земельну ділянку, передану відповідно до договору оренди земельної ділянки від 22.08.2011р. терміном на 10 років, загальною площею 0,7499 га, розташовану в Сонячному районі, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Старченко В.Ф., зареєстрованого в реєстрі за №3125 та зареєстрованого в міському відділі земельних ресурсів Держкомзему України, про що в книзі записів державної реєстрації договорі оренди землі вчинено запис від 31.08.2001р. №284.

Крім того, прокурор вважає, що МП "АЛІСА" ще в 2007р. було відомо, що майно бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" є державно власністю Україні.

Третя особа проти позову заперечує та просить суд у позові відмовити у повному обсязі, у зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю.

Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин повноту їх з'ясування і доведеність, дійшов до такого висновку :

Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.. 16 цього ж кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту є визнання права.

Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України засадами цивільного законодавства є добросовісність, справедливість та розумність.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014р. № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" встановлено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 Цивільного кодексу України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України).

Якщо особа, яка заявляє про давність володіння, заволоділа чужим майном на підставі договору з його власником (оренди, зберігання тощо), який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності за відповідними вимогами (частина третя статті 344 Цивільного кодексу України). При цьому строк позовної давності починає обчислюватись з моменту закінчення строку дії договору, якщо інший строк повернення речі не був установлений самим договором.

Враховуючи положення статей 335 і 344 Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 Цивільного процесуального кодексу України).

Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України про те, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 Цивільного кодексу поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

Судом встановлено, що МП "АЛІСА" було відомо, що база відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка розташована за адресою; АДРЕСА_1 є державною власністю України ще починаючи з 2007р.

Крім того, МП "АЛІСА" було відомо, що 16.06.2007р. Фонд державного майна України звернувся до суду з позовом до ДУП "Молделектромонтаж", ОСОБА_1 за участю третьої особи МП "АЛІСА", за участю прокуратури Київського району м. Одеси про визнання договору купівлі-продажу №2/у, який був укладений 30 червня 2004 року між ДУП «Молделектромонтаж» та ОСОБА_1 та додаткової угоди до нього від 05 липня 2004 року по договору. Предметом вказаного договору був майновий комплекс бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Отже, враховуючи вищевикладені обставини, у суду відсутні підстави для визнання за МП "Аліса" права власності за набувальною давністю на майно бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», яке розташоване за адресою; АДРЕСА_1.

Крім того, суд зазначає, що згідно ст. 1 Закону України "Про підприємства, установи, організації союзного підпорядкування, що розташовані на території України" від 10.09.1991р. №1540 XII майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об'єктів союзного підпорядкування, розташованих на території України, є державною власністю України. Згідно зі ст. 1 Угоди від 11.08.1994р. майно зазначеної бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" є державною власністю України. Наказом Фонду державного майна України від 18.10.2004р. №2176 віднесено майно бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" до державної власності України.

У зв'язку з чим, суд зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що Міністерство економіки Придністровської Молдавської Республіки було власником об'єкта купівлі-продажу, а отже, воно не мало повноважень щодо розпорядження майном бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», яке розташоване за адресою; АДРЕСА_1, зокрема, щодо його продажу іншій особі.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, виходячи з суті позовних вимог, матеріалів справи, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог .

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Малого підприємства "АЛІСА" - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22 грудня 2015р.

Головуючий суддя Н.В. Рога

Суддя Цісельський О.В.

Суддя Шаратов Ю.А.