РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015Справа №910/28405/14

За позовом Державного підприємства «Український державний центр радіочастот»

до Публічного акціонерного товариства «Златобанк»

про зобов'язання вчинити дії

суддя Пукшин Л.Г.

Представники сторін:

від позивача: Ізюмська І.В. - представник за довіреністю № 05.1-7/1941 від 03.08.2015

від відповідача: Кісільова І.В. - представник за довіреністю № 80 від 11.09.15

В судовому засіданні 16.12.2015 в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про зобов'язання відповідача вчинити на користь позивача дії з виконання вимоги про виконання платіжного доручення № 6 від 16.12.2014р. на суму 20 160 000,00 грн.

19.01.2015р. позивач через канцелярію суду в порядку ст. 22 ГПК України подав заяву про уточнення позовних вимог, якою фактично зменшив позовні вимоги, а саме просить суд зобов'язати відповідача вчинити на користь позивача дії з виконання вимоги позивача про перерахування залишку коштів в сумі 14 157 566,00 грн., у зв'яжу з частковим перерахуванням на рахунок Міністерства оборони України 6 000 000 грн, яка була прийнята судом до розгляду.

Рішенням господарського суду м. Києва від 18.02.2015 у справі № 910/28405/14 позовні вимоги задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.04.15 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Златобанк» залишено без задоволення, рішення господарського суду м. Києва від 18.02.15 у справі № 910/28405/14 без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.11.15 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Златобанк» задоволено частково, рішення Господарського суду м. Києва від 18.02.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.04.2015 у справі № 910/28405/14 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

При цьому, Вищий господарський суд України в постанові від 18.11.15 наголосив, що як встановлено судами попередніх інстанцій постановою Правління Національного банку України від 13.02.2015 № 105 ПАТ «Златобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних, і рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.02.2015 № 30 у банку запроваджено тимчасову адміністрацію.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Таким чином, статус кредитора ДП «Український державний центр радіочастот» у даній справі спростовує помилкові висновки судів попередніх інстанцій про те, що на позивача не поширюються обмеження щодо задоволення його вимог до ПАТ «Златобанк» під час запровадження в ньому тимчасової адміністрації, встановлені приписами пункту 1 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, розглядаючи даний спір, суди помилково виходили лише з загальних положень, що регулюють зобов'язальні правовідносини та не врахували положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у спірних правовідносинах.

За таких обставин, оскільки судами були неправильно застосовані норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, прийняті у справі рішення та постанова підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 2-1 ГПК України справу № 910/28405/14 передано для подальшого розгляду судді Пукшин Л.Г.

Ухвалою від 26.11.2016 суддя Пукшин Л.Г. прийняла справу № 910/28405/14 до свого провадження та призначила до розгляду у судовому засіданні на 16.12.2015.

04.12.2015 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про припинення провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору, оскільки кредиторські вимоги позивача включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Златобанк», та просив повернути судовий збір позивачу.

15.12.2015 позивач подав через загальний відділ діловодства суду пояснення до позовної заяви, відповідно до якого просив суд задовольнити позовні вимоги та покласти судові витрати на відповідача.

У судове засідання, призначене на 16.12.2015, з'явилися представники сторін. Представник позивача вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача просив припинити провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

12 листопада 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» (надалі - банк, відповідач) та Державним підприємством «Український державний центр радіочастот» (надалі - клієнт,Є позивач) було укладено договір банківського рахунку №8506-ЮР (надалі - договір).

Відповідно до п.1.1. договору на умовах, в порядку та строки, зазначені в цьому договорі, банк відкриває клієнту поточний/і рахунок/ки у національній та/або іноземній валюті (далі - Рахунок/Рахунки) на підставі окремої/их заяви/заяв Клієнта, з метою надання послуг щодо здійснення розрахунково-касового обслуговування Клієнта з використанням платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України та умов цього договору, а клієнт здійснює оплату наданих банком за цим договором послуг згідно з тарифами на послуги на розрахунково - касове обслуговування юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців АТ "Златобанк" (далі-Тарифи). Підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений з тарифами, безумовно погоджується з ними та не має жодних заперечень щодо них.

Згідно з п. 2.5 договору розрахункові документи приймаються до виконання банком в порядку та на умовах, передбачених чинним законодавством України. Банк виконує операції за рахунком за дорученням клієнта, в порядку договірного списання або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів, в порядку, строки та на умовах, передбачених законодавством України, цим договором та іншими договорами, укладеними між банком та клієнтом

У п. 2.6 договору передбачено, що платежі з рахунку клієнта проводяться за його дорученням на підставі розрахункових документів у межах залишку коштів на рахунку на початок операційного дня, на підставі розрахункових документів, форма та порядок оформлення яких визначається законодавством України, які надаються до банку безпосередньо уповноваженою особою клієнта, та/або у формі електронних розрахункових документів, що передаються клієнтом по електронних каналах зв'язку за допомогою АРМ "Клієнт-банк" або його інтернет-версії. У разі виникнення у клієнта потреби в термінових платежах, банк в разі технічної можливості, може здійснювати платежі з рахунку клієнта з урахуванням поточних надходжень за умови погодження виконання цих платежів банком.

Згідно з п.2.8. договору операції за розрахунковими документами у гривні, які надійшли від клієнта протягом операційного часу, здійснюється банком в день надходження документів, при умові належного оформлення документів, необхідних для здійснення операцій відповідно до законодавства України та вимог Банку, і наявності достатніх коштів на рахунку. Операції за розрахунковими документами у гривні, які надійшли після операційного часу, банк виконує не пізніше наступного робочого дня. Банк також може виконувати платіжні доручення клієнта, що надійшли до банку у період після закінчення операційного дня банку, в день їх надходження з урахуванням сум, що надходять на рахунок клієнта протягом операційного дня (поточні надходження), зі стягнення з клієнта плати за надані послуги у відповідності з тарифами банку.

За доводами позивача ДП «Український державний центр радіочастот» подано на виконання відповідачу платіжне доручення № 6 від 16.12.2014 на суму 20 160 000 грн. Однак відповідач, в порушення умов договору, не виконав повністю платіжне доручення, не зважаючи на достатній залишок грошових коштів на поточному рахунку клієнта, що стало підставою звернення позивача з позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (п. 30.1ст. 30 зазначеного Закону).

Як вбачається із матеріалів справи позивачем було подано на виконання відповідачу платіжне доручення № 6 від 16.12.2014 на суму 20 160 000 грн., з яких було перераховано лише 6 000 000,00 грн., та залишилось не виконано на суму 14 157 566,00 грн.

З наданих документів, судом встановлено, що відповідачем не було здійснено в повному обсязі за поданим платіжним дорученням перерахування коштів у встановлений договором та законом строк, а також, всупереч п. 1.12 "Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", а також не повідомлено позивача про причини невиконання платіжного доручення. Отже, відповідач є таким що прострочив виконання зобов'язання за договором.

У зв'язку з введенням тимчасової адміністрації не здійснюються задоволення вимог кредиторів банку та примусове стягнення коштів та майна банку.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015 № 105 ПАТ «Златобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних, і рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.02.2015 № 30 у банку запроваджено тимчасову адміністрацію.

При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 12.05.2015 № 087/15 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Златобанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.05.2015 року № 99 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Златобанк».

Зазначена інформація також відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою, і не потребує доказування.

Положеннями статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Статтею 1 вказаного Закону унормовано, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Статтею 17 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачена заборона на здійснення банківської діяльності без банківської ліцензії.

Крім того, порядок ліквідації банку регулюється розділом VIII Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною 5 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури (частини 2 та 3 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів").

Частиною 4 вказаною вище статті передбачено, що будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Отже, з огляду на зазначене вище, та враховуючи прийняте рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» задоволення вимог кредиторів банку, здійснюється виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відкликання Національним банком України на момент даного спору банківської ліцензії відповідача та ініціювання процедури його ліквідації як юридичної особи, зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури пред'явлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", при цьому задоволення вимог окремого кредитора-юридичної особи, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, не допускається, оскільки в такому випадку активи з банку виводяться, а заборгованість третіх осіб перед банком збільшується, що порушує принцип пріоритетності зобов'язань неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

За доводами відповідача, що не заперечується позивачем, та підтверджується матеріалами справи, Державне підприємство «Український державний центр радіочастот» визнано кредитором ПАТ «Златобанк» кредиторські вимоги на суму 14 157 536,00 грн включено акцептованих вимог кредиторів АТ «Златобанк» (виписка з протоколу засідання виконавчої дирекції від 30.09.2015 № 210/15 міститься в матеріалах справи).

Клопотання відповідача про припинення провадження у справі відхиляється судом з огляду на таке.

Відповідно до п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. При цьому господарському суду слід мати на увазі, що оскільки відповідний орган не має права скасовувати та вносити зміни до раніше прийнятих ним індивідуальних правових рішень, тобто ненормативних правових актів, що є актами одноразового застосування і вичерпують свою дію фактом їхнього виконання (стосовно відповідних актів органів місцевого самоврядування про це зазначено також у Рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 N 7-рп/2009 у справі N 1-9/2009), то такі дії не свідчать про припинення існування предмета спору. Водночас юридична оцінка актів державних та інших органів, прийнятих з питань скасування та внесення змін до згаданих індивідуальних правових рішень, має здійснюватися господарським судом з урахуванням частини другої статті 4 ГПК.

Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов'язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів.

Отже, визнання відповідачем позивача кредитором та включення його вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Златобанк» не свідчить про відсутність спору, та не дає правових підстав для застосування п.1-1. ч.1. ст. 80 ГПК України.

Згідно з частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Як встановлено вище судом, відповідачем в порушення вимог норм чинного законодавства та умов договору не виконане платіжне доручення позивача.

Також, судом встановлено, що ДП «Український державний центр радіочастот» звернувся до суду з даною позовною заявою 18.12.2014, в той час як рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 30 у банку запроваджено тимчасову адміністрацію з 13.02.2015. Отже, ні на момент звернення з позовом до суду, ні на час вирішення спору по суті, відповідач не був звільнений від сплати судового збору.

За таких обставин, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. У позові відмовити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Златобанк» (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд.17/52, ідентифікаційний код 35894495) на користь Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» (03179, м. Київ, пр. Перемоги 15 км, ідентифікаційний код 01181765) 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.12.2015 р.

Суддя Пукшин Л.Г.