ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.12.2015 Справа № 905/2662/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Осадчої А.М.

за участю секретаря судового засідання Щитової Л.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялта Град Строй" м.Київ

до відповідача: ОСОБА_1 освіти Словянської міської ради м.Словянськ Донецька область

про стягнення заборгованості у розмірі 8944,48грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність № 12/06-15 від 08.06.2015р.

від відповідача: не зявився

ВСТАНОВИВ:

06.10.2015року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ялта Град Строй" м.Київ (далі ТОВ "Ялта Град Строй") звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 освіти Словянської міської ради м.Словянськ Донецька область (далі ОСОБА_1) з вимогами про стягнення заборгованості у розмірі 8944,48грн.

Ухвалою від 16.10.2015року порушено провадження по справі, розгляд справи відкладався, строк розгляду справи продовжувався на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором про закупівлю робіт за державні кошти №3-10/01 від 03.10.2012року у частині повної оплати виконаних робіт на загальну суму 8944,48грн.

На підтвердження зазначених у позові обставин позивач надав суду копії: договору про закупівлю робіт за державні кошти №3-10/01 від 03.10.2012року, договірної ціни, локального кошторису №2-1-1, розрахунку загальновиробничих витрат до локального кошторису №2-1-1 на капітальний ремонт, підсумкової відомості ресурсів до локального кошторису №2-1-1 на капітальний ремонт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2012р., акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2012р., розрахунку загальновиробничих витрат до локального кошторису №2-1-1 на капітальний ремонт, Статуту підприємства, виписки з ЄДРПОУ щодо позивача, відповідача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 525, 526, 530, 837 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України),ст.ст. 1, 12, 54, 55 ГПК України.

У письмових поясненнях №12/11 від 12.11.2015року позивач зазначив, що підприємство у 2012році знаходилось у м.Донецьк, внаслідок проведення АТО змінило місцезнаходження, більшість документації залишилась на території, що є непідконтрольною, відновити втрачені документи на даний час неможливо, внаслідок чого ТОВ "Ялта Град Строй" не має можливості надати рахунок на оплату та докази його направлення. Позивач надав суду для залучення до матеріалів справи належним чином засвідчені копії календарного плану до договору, виписок з банківського рахунку, що свідчать про часткову оплату робіт.

ОСОБА_1 у відзиві №27-01/15-1263 від 01.12.2015року підтвердив, що згідно розпорядження Кабінету Міністрів України №177-р від 21.03.2012року «Деякі питання використання у 2012році державних капітальних видатків», розпорядження голови облдержадміністрації №352 від 06.06.2012році «Про розподіл державних капітальних видатків» між сторонами у справі був укладений договір №3-10/01 від 03.10.2012року, за актами виконаних будівельних робіт №1 від 06.11.2012року, №2 від 12.12.2012року роботи прийняті, вказані роботи фінансуються з державного бюджету, частково роботи оплачені, кредиторська заборгованість складає 8944,48грн., заборгованість не погашена внаслідок відсутності програми фінансування за рахунок капітальних видатків у 2015році, що свідчить про відсутність вини відповідача.

До відзиву надані копія з виписки, відомостей з ЄДРПОУ, свідоцтва про державну реєстрацію відповідача, Положення про ОСОБА_1.

Крім того, у заяві №27-01/15-12-12629 від 01.12.2015року відповідач просить суд розглянути справу за відсутності представника ОСОБА_1.

Дане клопотання судом задоволено.

У судовому засіданні 23.12.2015р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, 23.12.2015р. через канцелярію суду надав письмові пояснення, в яких вказав, що не має можливості надати суду копію акту виконаних будівельних робіт №1 від 06.11.2012року на суму 756670,51грн. внаслідок його знаходження на непідконтрольній території, роботи за ним сплачені.

Відповідно до положень статті 811 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи. З клопотаннями щодо фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів сторони до суду не зверталися.

Вислухавши пояснення представника позивача, який зявився у судове засідання, дослідивши представлені сторонами в порядку статті 43 ГПК України докази, вивчивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

03.10.2012року між ОСОБА_1 освіти Словянської міської ради (Замовник) та ТОВ "Ялта Град Строй" (Учасник) укладений договір №3-10/01 про закупівлю робіт за державні кошти, за умовами п.1.1. якого Учасник зобовязується у 2012р. на власний ризик виконати за завданням Замовника роботу: Капітальний ремонт Словянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №12 Словянської міської ради, а Замовник зобовязується прийняти цю роботу та оплатити її на умовах цього договору.

Склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання Замовнику, визначені проектно-кошторисною документацією. (п.1.2 договору).

Ціна договору визначена у п. 3.1, а саме: ціна цього договору становить 950424,36грн. у тому числі ПДВ 158404,06грн.

Згідно п.3.2 договору ціна роботи за договором визначається згідно з технічною частиною, яка оформлюється у вигляді договірної ціни.

Невідємною частиною цього договору є договірна ціна, кошторис та календарний графік виконання робіт (додаток №1).(розділ ХІІ договору).

Сторонами договору підписано договірну ціну, кошторис, календарний план виконання робіт, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи. Дані документи не містять посилання на вказаний договір, але внаслідок ідентичності обєкту, на якому згідно договору слід провести роботи у договорі та означених документах, ціни робіт, суд приходить до висновку щодо віднесення останніх до договору.

За приписами п.5.1. договору строк виконання робіт: з моменту підписання договору по 31.12.2012р.

Місце виконання робіт: м.Слов`янськ. (п.5.2. договору).

Договір набирає чинності з часу його підписання сторонами і діє до 31.12.2012р. (п.10.1. договору).

Судом встановлено, що зазначений договір укладений у письмовій формі, підписаний повноважними представниками сторін без зауважень і складання протоколу розбіжностей, скріплений відтисками печаток підприємств. Зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства, він сторонами не оспорений, у судовому порядку недійсним не визнаний. Відтак в силу положень статті 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що укладений договір за змістом спірних правовідносин та своєю правовою природою є договором підряду, а тому виниклі між сторонами спірні правовідносини за правилами абзацу другого частини 1 статті 193 ГК України - до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, - регулюються відповідними нормами глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Таке визначення поняття розкриває сутність зобовязання як правого звязку між двома субєктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (ст. 510 ЦК України).

Приписами частини 1 статті 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Отже, договір підряду складається із двох взаємопов'язаних між собою зобов'язань: 1) правовідношення, в якому виконавець має виконати роботу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов'язку; 2) правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити виконану роботу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За нормою закону належною підставою для виникнення у замовника обов'язку оплатити виконану виконавцем роботу за договором відповідно до чинного законодавства є прийняття замовником виконаних робіт, підтверджене відповідними доказами.

Як стверджує позивач, на виконання договору №3-10/01 від 03.10.2012року сторонами підписані акти виконаних робіт форми КБ-2в №1 від 06.11.2012року на суму 756670,51грн., №2 від 12.12.2012року на суму 89444,88грн. та довідки про вартість виконаних робіт форми КБ-3 до актів.

Однак матеріали справи не містять копію акту №1 від 06.11.2012року та довідки до нього. Позивач вказує, що не має можливості надати означені документи внаслідок їх знаходження на непідконтрольній території у м.Донецьк, внаслідок проходження АТО підприємство змінило своє місце знаходження, первісні документи втрачено, можливість їх відновлення відсутня. Відповідач у відзиві на позовну заяву підтверджує факт підписання акту №1 та довідки, здійснення повної оплати вартості виконаних за ним робіт, але витребувані ухвалою суду від 14.12.2015року означені документи не надав.

Приписами ст.35 ГПК України передбачено, що обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Таким чином, з огляду на визнання сторонами факту підписання акту виконаних робіт №1 від 06.11.2012року та довідки про вартість виконаних робіт до нього на підставі договору, відсутність у суду сумнівів щодо достовірності вказаних відомостей та добровільності визнання цих відомостей сторонами, підписання вказаних документів та прийняття робіт за актом на суму 756670,51грн. не потребує доведення.

Відповідно суд приходить до висновку, що роботи за актом приймання виконаних будівельних робіт №1 від 06.11.2012року на суму 756670,51грн. прийняті сторонами.

Матеріали справи містять акт №2 приймання виконаних будівельних робіт з розрахунком одиничної вартості за грудень 2012року від 12.12.2012року форми КБ-2в на суму 89444,88грн. та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2012року форми КБ-3.

У вищезазначених довідці та акті наявне посилання на договір №3-10/01 від 03.10.2012року, що беззаперечно свідчить про виконання робіт на підставі вказаного договору.

Вищезазначені документи підписані уповноваженими представниками сторін за відсутності заперечень стосовно обсягу виконаних робіт або їх якості, скріплені печатками підприємств.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження виявлення недоліків у виконанні робіт.

Факт виконання робіт підтверджено відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Виходячи з викладеного, підписані сторонами акт №2 приймання виконаних будівельних робіт з розрахунком одиничної вартості за грудень 2012року та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2012року є належними та допустимими доказами факту виконання позивачем прийнятих на себе зобовязань за договором №3-10/01 від 03.10.2012року.

За приписами ч.1 ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до п.4.1. договору розрахунки проводяться Замовником за рахунок державних капітальних видатків.

Розрахунки проводяться шляхом: попередньої оплати Замовником коштів на придбання матеріалів у розмірі 30% від ціни договору; оплати Замовником після предявлення рахунку на оплату та після підписання сторонами акту приймання-передачі впродовж 10 банківських днів.(п.4.2 договору).

Банківський день у системі електронних платежів Національного банку - позначений календарною датою проміжок часу, протягом якого виконуються технологічні операції, пов'язані з проведенням міжбанківських електронних розрахункових документів через систему електронних платежів Національного банку, за умови, що підсумки розрахунків за цими документами відображаються на кореспондентських рахунках банків у територіальному управлінні на ту саму дату. (п.1.1. Інструкції про міжбанківський переказ коштів в Україні в національній валюті, що затверджена Постановою Національного банку України № 320 від 16.08.2006р.).

Виходячи з умов п.4.2 договору відповідач повинен був сплатити вартість робіт, які виконані за актом №2 від 12.12.2012року у строк не пізніше - 26.12.2012року включно.

Відповідно до виписок з банківського рахунку від 22.11.2012р., 27.11.2012р., 03.01.2014р., копія яких міститься в матеріалах справи, відповідачем з посиланням на умови договору, акти сплачено вартість робіт в сумі 837170,91грн.

При цьому, у повному обсязі сплачена вартість виконаних робіт за актом виконаних робіт №1 від 06.11.2012року на суму 756670,51грн., частково сплачена вартість робіт за актом виконаних робіт №2 від 12.12.2012року, на момент звернення до суду з позовом вартість виконаних робіт, яка залишилась не сплаченою, склала 8944,48грн.

Доказів оплати заборгованості у вказаній сумі відповідач суду не надав, наявність заборгованості у означеній сумі підтвердив у відзиві на позовну заяву, але вказує, що заборгованість не погашена внаслідок відсутності програми фінансування за рахунок капітальних видатків у 2015році.

Суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Договір, як визначено в статті 629 ЦК України, є обовязковим до виконання сторонами.

У статті 526 ЦК України зазначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи доведено факт виконання позивачем своїх зобовязань у відповідності до умов зазначеного вище договору, строк виконання зобовязання відповідача на момент звернення з позовом настав, тому відповідач зобовязаний здійснити оплату вартості виконаних робіт на суму 8944,48грн., тоді як, матеріали справи не містять доказів у підтвердження оплати відповідачем суми заборгованості 8944,48грн.

Відповідач зазначив, що до моменту розгляду справи в суді ним не отримано рахунки на оплату, що передбачено пунктом 4.2 договору.

Суд не приймає до уваги вищезазначені доводи відповідача виходячи з наступного.

За приписами частин 1, 2 статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до ОСОБА_3 фінансів України № 31-08410-07-27/13794 від 30.05.2011р., за своїм призначенням рахунки (рахунки-фактури) не відповідають ознакам первинного документу, оскільки їм не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження чи дозвіл на проведення господарської операції, а носять виключно інформаційний характер.

Таким чином, рахунок-фактура призначений для інформування особи у якої існують зобов'язання по його сплаті про суму до сплати, розрахункові реквізити отримувача коштів та інші дані, необхідні для здійснення оплати. Саме з такою метою рахунок передбачений договором.

За своєю правовою природою рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України, відповідно до частини першої якої особи, що вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обовязків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина) та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 вказаного нормативно-правового акту, яка передбачає, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобовязання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не мін виконати свого обовязку.

Означена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 29 вересня 2009 року по справі № 37/405 та постанові Вищого господарського суду України від 18 червня 2013 року по справі № 923/38/13-г.

Платіжні реквізити сторін наведені в тексті договору №3-10/01 від 03.10.2012року, здійснюючи часткову оплату виконаних робіт (повністю за актом №1, частково за актом №2) відповідач посилається саме на договір та конкретний акт, за яким здійснює оплату.

Суд не може взяти до уваги аргументи відповідача про неможливість виконання зобовязань за договором у звязку з відсутністю необхідного фінансування.

Сторонами договору у п.4.4 останнього передбачений порядок оплати: за умови наявності коштів у безготівковій формі шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Учасника з рахунків, відкритих в УДКСУ у м. Словянську на підставі виставленого рахунку.

Однак, за змістом статті 511 ЦК України зобовязання не може створювати обовязку для третьої особи.

Навіть у випадку покладення виконання обовязку боржником на іншу особу, відповідно з вимогами частини 2 статті 528 ЦК України, відповідальним за виконання зобовязання залишається боржник, а не така особа.

Наявність чи відсутність фінансування відповідача не залежить від волі та дій позивача, що порушує його право на отримання коштів за виконані роботи за вказаним вище договором.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутність бюджетних коштів не є законною підставою для звільнення від виконання договірного зобовязання. Аналогічна позиція викладена у постанові від 15 травня 2012 року № 11/446 Верховного Суду України та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД та Оліус проти України від 18 травня 2005 року.

Таким чином, ОСОБА_1 не звільняється від виконання грошового зобовязання, неналежне виконання якого зумовлено відсутністю фінансування.

Посилання відповідача на відсутність коштів бюджетного призначення на фінансування робіт за договором підряду визнається таким, що не може бути підставою для звільнення Замовника від обов'язку оплати відповідних робіт, оскільки в разі відсутності коштів для оплати замовник мав право та мав фактичну можливість призупинити виконання умов договору з моменту виявлення відсутності коштів для оплати робіт, а не приймати їх результати.

Виходячи з того, що позов повністю доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 8944,48грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст.49 ГПК України, оскільки позовні вимоги задоволені повністю, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 511, 526, 530, 629, 837, 838, 854, 882 Цивільного кодексу України; ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялта Град Строй" м.Київ до відповідача ОСОБА_1 освіти Словянської міської ради м.Словянськ Донецька область про стягнення заборгованості у розмірі 8944,48грн. задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 освіти Словянської міської ради (84100, Донецька область м.Словянськ, площа Жовтневої революції, буд.2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялта Град Строй" (02152, м.Київ, пр.Тичини, б.20, ) заборгованості у розмірі 8944,48грн., витрати по оплаті судового збору в сумі 1218,00грн.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 23.12.2015року оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Повний текст рішення суду підписано 28.12.2015р.

Суддя А.М. Осадча