ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.12.15р. Справа № 904/9641/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Нікополь, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "І.К.ВЕЛ", м. Дніпропетровськ

про стягнення 26 922,87 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № б/н від 12.11.2015 року, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом та з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог № 6 від 02.12.2015 року просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "І.К.ВЕЛ" 26 922,87 грн., з яких: 25 500,00 грн. - основна сума боргу, 90,82 грн. - 3% річних, 1332,05 грн. - пеня. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення № 01/08/14 від 01.08.2014 року в частині своєчасного та повного розрахунку орендної плати за жовтень - грудень 2015 року, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість у сумі 25 500,00 грн. на яку позивач нарахував 3% річних у сумі 90,82 грн. та пеню у сумі 1 332,05 грн. за загальний період з 02.10.2015 року по 14.12.2015 року.

04.12.2015 року позивач подав до канцелярії суду заяву про відшкодування витрат на сплату адвокатських послуг, у якій просить стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 3000,00 грн. на сплату гонорару адвокату за надану правову допомогу.

У судове засідання позивач не з'явився, 04.12.2015 року та 16.12.2015 року подав до канцелярії суду письмові клопотання про розгляд справи без участі позивача за наявними матеріалами справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечує та просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що сторони у спірному договорі належним чином не визначили строк виконання зобов'язань щодо сплати оренди.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав заперечення, наведені у відзиві.

23.12.2015 року у судовому засіданні представник відповідача подав письмове клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/10692/15 за позовом ТОВ "І.К.ВЕЛ" до ФОП ОСОБА_1 про дострокове розірвання договору оренди № 01/08/14 від 01.08.2014 року, укладеного між сторонами та який покладений в основу позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у справі № 904/9641/15.

Розгляд справи призначався на 01.12.2015 року, 14.12.2015 року, 24.12.2015 року.

У судовому засіданні 24.12.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ

01.08.2014 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - Орендодавець, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "І.К.ВЕЛ" (далі - Орендар, Відповідач) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 01/08/14 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору за даним договором орендодавець зобов'язується передати орендарю, а орендар прийняти у тимчасове платне користування (далі - оренда) на строк та на умовах даного договору нежитлове приміщення, розташоване на першому поверсі будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Нікополь, вулиця Шевченка, будинок 190, приміщення 73, далі за текстом - Приміщення.

Приміщення передається в оренду орендодавцем строком на 2 роки та 11 місяців до 30.06.2017 року (пункт 1.5. договору).

Згідно з пунктом 2.1. договору приміщення передається в оренду орендарю за "Актом № 1 приймання-передачі приміщення в оренду", який підписується сторонами або уповноваженими особами в день підписання договору і який є його невід'ємною частиною з моменту підписання. Дата підписання Акту № 1 приймання-передачі є початком перебігу строку оренди. Акт № 1 приймання-передачі приміщення має містити посилання на цей договір, відомості щодо складу і переліку майна, його стан, виявлені недоліки, встановлене в приміщенні інженерне обладнання та його стан, серійні номери лічильників та їх показники на день підписання.

Пунктом 3.1. договору встановлена щомісячна орендна плата за користування приміщенням, яка сплачується в безготівковій формі та складає:

- у період з 01.08.2014 року до 31.01.2015 року - 7 000,00 грн. без ПДВ;

- у період з 01.02.2015 року до 31.07.2015 року - 8 000,00 грн. без ПДВ;

- у період з 01.08.2015 року до повернення приміщення з оренди (згідно розділу 2 договору) - 8 500,00 грн. без ПДВ. Зазначені розміри орендної плати підлягають щорічній індексації (коефіцієнт індексації дорівнює 1 (одиниці).

Оплата орендної плати здійснюється у гривнях, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок орендодавця, у строки та на умовах, зазначених у цьому договорі (пункт 3.2. договору).

Відповідно до пункту 3.4. договору оплата оренди здійснюється орендарем в безготівковій формі шляхом перерахування передоплати на поточний рахунок орендодавця наступним чином:

- передоплата за перший місяць оренди у розмірі 7 000,00 грн. без ПДВ та за останній місяць у розмірі 8 500,00 грн. без ПДВ сплачується протягом 5 (п'яти) робочих днів від дня укладення цього договору;

- за другий і наступні (окрім останнього) місяця оренди орендна плата сплачується щомісячно, не пізніше 02 (другого) числа поточного місяця в національній грошовій одиниці України.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін і діє протягом 2 років та 11 місяців, а в частині виконання зобов'язань сторонами - до повного їх виконання (пункт 7.1. договору).

Відповідно до договору приміщення було передане позивачем в оренду відповідачеві за актом приймання передачі від 01.08.2014 року (а.с. 17 том 1).

Причиною виникнення спору є невиконання відповідачем договірних зобов'язань з орендної плати у заявленій до стягнення сумі 25 500,00 грн. за період із жовтня 2015 року по грудень 2015 року.

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною першою статті 795 Цивільного кодексу передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (частина перша статті 762 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 286 Господарського кодексу передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 3.4. договору щомісячна орендна плата складає 8 500,00 грн. і має сплачуватися не пізніше 02 (другого) числа поточного місяця в національній грошовій одиниці України.

За умовами договору строк виконання зобов'язань з орендної плати за жовтень - грудень 2015 року є таким, що настав. Доказів сплати орендної плати за вказаний період відповідач суду не надав, а відтак заявлена позивачем до стягнення заборгованість у сумі 25 500,00 грн. (8500,00 х 3 = 25500,00) підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 8.3. договору орендар у разі порушення строку розрахунків сплачує орендодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на день оплати від простроченої суми за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Заявлена позивачем до стягнення з відповідача пеня у сумі 1 332,05 грн. нарахована за загальний період з 02.10.2015 року по 14.12.2015 року.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку пені встановлено, що він здійснений без дотримання вимог статті 253 Цивільного кодексу України щодо визначення початку строку виконання зобов'язання.

Тому заявлена до стягнення пеня підлягає зменшенню і буде складати 1 301,32 грн., з яких:

748,00 грн. - із заборгованості з орендної плати за жовтень 2015 року у сумі 8 500,00 грн. за період з 03.10.2015 року по 14.12.2015 року;

430,36 грн. - із заборгованості з орендної плати за листопад 2015 року у сумі 8 500,00 грн. за період з 03.11.2015 року по 14.12.2015 року;

122,96 грн. - із заборгованості з орендної плати за грудень 2015 року у сумі 8 500,00 грн. за період з 03.12.2015 року по 14.12.2015 року.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення 3% річних нараховані за загальний період з 02.10.2015 року по 14.12.2015 року у сумі 90,82 грн. За результатом перевірки здійсненого розрахунку встановлено, що позивачем не дотримано вимог статті 253 Цивільного кодексу України щодо визначення початку строку виконання зобов'язання.

Тому заявлені до стягнення 3% річних підлягають зменшенню і будуть складати 88,72 грн., з яких:

51,00 грн. - із заборгованості з орендної плати за жовтень 2015 року у сумі 8 500,00 грн. за період з 03.10.2015 року по 14.12.2015 року;

29,34 грн. із заборгованості з орендної плати за листопад 2015 року у сумі 8 500,00 грн. за період з 03.11.2015 року по 14.12.2015 року;

8,38 грн. із заборгованості з орендної плати за грудень 2015 року у сумі 8 500,00 грн. за період з 03.12.2015 року по 14.12.2015 року.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню частково у загальній сумі 26890,04 грн., з яких: 25 500,00 грн. - основний борг, 88,72 грн. - 3% річних, 1 301,32 грн. - пеня.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у сумі 1 216,51 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Заявлені позивачем до стягнення з відповідача витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката у сумі 3 000,00 грн., підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 44 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката, входять до складу судових витрат.

Пунктом 6.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року (із змін. і доп.) "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

При цьому згідно з пунктом 6.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року (із змін. і доп.) "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а при відмові у позові - на позивача.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката у межах цієї справи, позивач надав: договір про надання адвокатської правової допомоги №10/10-15 від 10.10.2015 року; квитанція до прибуткового касового ордеру № 91 від 03.12.2015 року на суму 3000,00 грн.; акт приймання-передачі адвокатських послу (робіт) № 1 від 03.12.2015 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2604 від 20.08.2012 року (а.с 51-54 том 1).

При цьому жодних доказів на обґрунтування розумності витрат на оплату послуг адвоката у сумі 3 000,00 грн. позивачем суду не надано.

Приймаючи до уваги достатню фахову підготовку адвоката-представника позивача у справі, що підтверджується його адвокатською практикою з 2012 року, враховуючи характер спору між сторонами, який не є складним, приймаючи до уваги його відсутність у судових засіданнях для представництва інтересів позивача, оцінюючи юридичний зміст підготовленого позову та кількість підготовлених ним процесуальних документів, зазначених в акті № 1 від 03.12.2015 року, а також зважуючи на чинний розмір мінімальної місячної заробітної плати (1218,00 грн.), суд доходить висновку, що розумні витрати відповідача на оплату послуг адвоката будуть складати 2000,00 грн.

Тому, заявлені позивачем до стягнення витрати на оплату послуг адвоката підлягають зменшенню і будуть складати 2000,00 грн.

За змістом частини п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на оплату послуг адвоката у сумі 1 997,56 грн. (26890,04 * 2000,00 / 26922,87 = 1997,56).

Заявлене представником відповідача клопотання про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

Так, відповідно до частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Відповідач не обґрунтував достатніми доказами неможливість розгляду даної справи до вирішення господарським судом Дніпропетровської області справи № 904/9641/15.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а тому має здатність самостійно визначитися в питаннях, що мають правове значення для вирішення спору та прийняття законного і обгрунтованого рішення.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "І.К. ВЕЛ" (49000, м. Дніпропетровськ, узвіз Селянський, буд. 3-А, ідентифікаційний код № 36439904) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (53213, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) основний борг у сумі 25 500,00 грн., 3% річних у сумі 88,72 грн., пеню у сумі 1 301,32 грн., судовий збір у сумі 1 216,51 грн., витрати на оплату послуг адвоката у сумі 1 997,56 грн.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 28.12.2015 року.

Суддя ОСОБА_3