номер провадження справи 8/187/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015 Справа № 908/5394/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Запорізький завод Перетворювач (69096, м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, 9)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, 6)

про стягнення 1153 грн. 51 коп. річних процентів, 28589 грн. 70 коп. втрат від інфляції грошових коштів

Суддя І. А. Попова

Представники:

Позивача ОСОБА_2, дов. № 35/26 від 02.02.2015 р.

Відповідача ОСОБА_3, дов. № 516 від 21.09.2015 р.

ОСОБА_4, дов. № 311 від 15.06.2015 р.

Третьої особи не з'явився

Заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 1153 грн. 51 коп. річних процентів, 28589 грн. 70 коп. втрат від інфляції грошових коштів.

В судовому засіданні, призначеному на 05.11.2015 р., оголошувалась перерва до 12.11.2015 р. Розгляд справи, відкладався до 02.12.2015 р., 17.12.2015 р. Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 17.12.2015 р.

Позивач підтримує вимоги з підстав, викладених у позові. В обґрунтування вимог зазначає, що на виконання умов договору про спільне використання технологічних електричних мереж № 1-19/2 від 01.01.2013 р., укладеного ПАТ Завод Перетворювач та ВАТ Запоріжжяобленерго, позивачем належним чином надавались послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання (транзиту електроенергії). Відповідач, порушуючи умови договору, не виконував належним чином взяті на себе зобовязання з оплати за використання електричних мереж позивача. У звязку з цим позивач неодноразово звертався до суду. Рішенням господарського суду Запорізької області по справі №908/1174/15-г від 16.04.2015 р. стягнуто з ВАТ Запоріжжяобленерго на користь позивача заборгованість за надані послуги за період грудень 2014 р. лютий 2015 р. у розмірі 100084 грн. 35 коп., три відсотки річних у розмірі 307 грн. 25 коп., пеню за порушення строків розрахунку в сумі 5442 грн. 06 коп. Дане рішення виконано відповідачем після звернення позивача до ВДВС Орджонікідзевського МУЮ, шляхом перерахування коштів позивачу ВДВС Орджонікідзевського МУЮ 06.08.2015 р. та 11.09.2015 р., у сумах 60678 грн. 42 коп. у серпні 2015 р. та 32 грн. 37 коп., 47239 грн. 54 коп. у вересні 2015 р. Оскільки відповідач неналежно виконав зобовязання щодо оплати наданих позивачем послуг, навіть після прийняття рішення судом заборгованість в добровільному порядку погашена не була, відповідно до ст.ст. 193, 218, 229 ГК України, ст.ст. 525, 530, 610, 611, 625 ЦК України позивач просить стягнути з ВАТ Запоріжжяобленерго 1153 грн. 51 коп. річних процентів, 28589 грн. 70 коп. втрат від інфляції грошових коштів.

Відповідач, визнавши факт несвоєчасного виконання грошового зобовязання, не погодився з наданим розрахунком, у відзиві на позовну заяву та доповненнях до відзиву зазначає, що, позивач безпідставно заявив суму інфляційних втрат та 3% річних в розмірі 3481 грн. 66 коп. Відповідач просить відмовити в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 3481 грн. 66 коп. та розстрочити виконання рішення на 6 календарних місяців, зі сплатою сум щомісячно рівними частинами. В обґрунтування зазначає, що по-перше, при затвердженні тарифу на 2015 р. витрати по статті Оплата послуг з утримання технологічних електричних мереж не враховані у повному обсязі, тому відповідач проводив розрахунки власними коштами, що свідчить про те, що відповідач не уникає сплати заборгованості та здійснює всі можливі заходи з метою її погашення. По-друге, відповідач стверджує, що перерахування коштів здійснюється виключно на підставі алгоритму, проте установлення нульового алгоритму в лютому червні 2015 р. негативно вплинуло на фінансовий стан товариства, що унеможливлює здійснення останнім обовязкових платежів. Крім того, відповідач звертає увагу, що сума боргу в повному обсязі списана з рахунків ВАТ Запоріжжяобленерго державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ в процесі примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області № 908/1174/15-г виданого 18.05.2015 р.: платіжні доручення № 770/2 від 21.07.2015 р. в сумі 60678 грн. 42 коп., № F0821SUJC3 від 21.08.2015 р. в сумі 32 грн. 37 коп., № 770/2 від 07.09.2015 р. в сумі 47239 грн. 54 коп. та 09.09.2015 р. постановою ВП № 47674322 закінчено виконавче провадження.

Позивач зазначає, що заперечення відповідача щодо наданого розрахунку є безпідставними, оскільки згідно наданого відповідачем контррозрахунку суми заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних боржник виходив з того, що сума заборгованості списана з його банківського рахунку 21.07.2015 р. у сумі 60678 грн. 42 коп., 21.08.2015 р. у сумі 32 грн. 37 коп., 07.09.2015 р. 47239 грн. 57 коп. Проте грошові кошти у зазначених сумах зараховано на поточний рахунок позивача лише 06.08.2015 р. у сумі 60678 грн. 42 коп. та 11.09.2015 р. у сумах 32 грн. 37 коп. та 47239 грн. 54 коп.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Орджонікідзевський ВДВС Запорізького МУЮ свого представника в судове засідання двічі не направила, пояснення по суті спору не надала. Орджонікідзевським ВДВС заявлено клопотання про відкладення розгляду справи в звязку з неможливістю направити державного виконавця, у провадженні якого безпосередньо перебуває виконавче провадження № 47674322.

Суд зазначає, що відповідно до вимог статті 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, коли спір не може бути вирішено в даному засіданні, зокрема, через незявлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може не брати до уваги доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у звязку з відсутністю його представника (з причин повязаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). Орджнікідзевський ВДВС ЗМУЮ мав достатньо часу на підготовку пояснень та надання матеріалів виконавчого провадження.

Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду, проте третя особа не скористалася своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обовязком сторони, перебіг строку вирішення спору надійшов до кінця, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 17.12.2015 року за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню внаслідок наступного:

Згідно до приписів ст.. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі сторони або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 16.04.2015 р. у справі № 908/1174/15-г позовні вимоги ПуАТ «Запорізький завод «Перетворювач» задоволено та стягнуто на його користь з ВАТ «Запоріжжяобленерго» 100084 грн. заборгованості, 307 грн. 25 коп. річних процентів, 2442 грн. 06 коп. пені, 2116 грн. 67 коп. судового збору. На виконання вказаного рішення 18.05.2015 р. видано відповідний наказ.

Рішенням від 16.04.2015 р. у справі № 908/1174/15-г встановлено, що відповідач в порушення умов договору № 1-19/2 про спільне використання технологічних електричних мереж від 01.01.2013 р. не здійснив оплату наданих послуг та має заборгованість в розмірі 10084 грн. 35 коп. За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань у відповідності до ст. 625 ЦК України відповідачу нараховано 307 грн. 25 коп. річних процентів за період з 03.02.2015 р. по 06.04.2015 р. та відповідно до п. 9.2.1 договору 5442 грн. 06 коп. пені, нарахованої за період з 03.02.2015 р. по 06.04.2015 р., які стягнуті рішенням суду.

Звертаючись до господарського суду з позовом у даній справі, позивач обґрунтовував вимоги тим, що відповідачем рішення суду виконано після звернення до органу виконання та допущено порушення строків погашення стягнутої суми.

Предметом даного судового розгляду є сума нарахованих втрат від інфляції грошових коштів за період з лютого 2015 р. по червень 2015 р. та річних процентів, нарахованих за період з 07.04.2015 р. по 11.09.2015 р.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України , зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вичинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України , зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, за відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбачених договором або законом, зобовязання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України ).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України правовими наслідками порушення грошового зобовязання, тобто зобовязання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу. Кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобовязальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум. Якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного викання грошового зобов'язання. У разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), та правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у звязку прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому інфляційні нарахування та нарахування трьох процентів річних на цю заборгованість можуть здійснюватися на загальних підставах відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України з дня, наступного за днем набрання законної сили відповідним судовим рішенням (постанова пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань").

Чинне законодавство не повязує припинення зобовязання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобовязань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Отже, оскільки судове рішення від 16.04.2015 у справі № 908/1174/15-г про стягнення з ПуАТ «Запоріжжяобленерго» коштів виконано несвоєчасно, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобовязання.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання через відсутність у нього необхідних коштів.

Згідно ст. 115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, виконуються у порядку, встановленому цим Кодексом і Законом України "Про виконавче провадження". Частиною 1 статті 116 ГПК України передбачено, що виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Виконання судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя. Право на стягнення заборгованості, підтверджене судовим рішенням і наказом господарського суду, повинне бути реалізоване в процесуальних формах, встановлених законодавством про виконавче провадження. Таким чином, будь-яке зарахування на цій стадії може відбуватися не інакше як на підставах та у порядку, визначеному ГПК України та Законом України "Про виконавче провадження".

Як свідчать вивчені матеріали, сума боргу в повному обсязі списана з рахунків ВАТ Запоріжжяобленерго державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ в процесі примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області № 908/1174/15-г виданого 18.05.2015 р., що підтверджують платіжні доручення № 770/2 від 21.07.2015 р. на суму 60678 грн. 42 коп., № F0821SUJC3 від 21.08.2015 р. на суму 32 грн. 37 коп., № 770/2 від 07.09.2015 р. на сумі 47239 грн. 54 коп. Постановою від 09.09.2015 р. виконавче провадження ВП № 47674322 закінчено.

З матеріалів справи вбачається, що з депозитного рахунку Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ на рахунок позивача (стягувача у виконавчому провадженні) грошові кошти у сумах 60678 грн. 42 коп. та 32 грн. 37 коп. зараховано 06.08.2015 р та 47239 грн. 54 коп. - 11.09.2015 р.

Відповідач не заперечує, що ним несвоєчасно виконано рішення суду, при цьому, наполягає, що моментом припинення нарахування річних процентів та втрат від інфляції грошових коштів є день перерахування боржником коштів, тобто дата платіжних доручень, за якими сума боргу списана з його рахунків. Суд вважає доводи відповідача хибними, оскільки моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора.

Розрахунок заявленої до стягнення суми річних процентів в розмірі 1153 грн. 51 коп., нарахованих за період з 07.04.2015 р. по 11.09.2015 р., судом перевірено. Суд вважає розрахунок заявлених позивачем до стягнення річних процентів помилковим. За перерахунком правомірною є сума річних процентів в розмірі 1144 грн. 83 коп., нарахованих за період з 07.04.2015 р. по 10.09.2015 р., з урахуванням того, що позивачем неправомірно здійснено нарахування на день фактичної оплати зарахування коштів).

Вимоги про стягнення втрат від інфляції грошових коштів в розмірі 28589 грн. 70 коп., нарахованих за період з лютого 2015 р. по червень 2015 р. суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідачем заявлено клопотання про надання розстрочки виконання рішення терміном на 6 місяців. В обґрунтування клопотання заявник вказує, що товариство «Запоріжжяобленерго» опинилося у вкрай напруженому фінансовому становищі через несвоєчасну сплату споживачами Запорізької області за відпущену їм електричну енергію. Загальна сума недоотриманих товариством коштів на фінансування власних потреб через застосування штрафних санкцій та катастрофічної недоплати споживачів склала за 9 місяців 2015 р. майже 300 млн. грн.., і з 01.10.2015 р. для товариства знову встановлений нульовий норматив відрахувань коштів згідно постанови НКРЕКП від 29.09.2015 р. № 2515. Через вище зазначені обставини товариство щомісяця вимушено проводити виплату заробітної плати працівникам та повязаних з нею платежів за рахунок кредитних коштів, а кошти необхідні для проведення платежів за придбання бензину, сировини та матеріалів, відновлювання аварійного запасу ТМЦ, здійснення заходів для підготовки електромереж та обладнання до осінньо-зимового періоду, тощо на теперішній час відсутні.

Розглянувши клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення, суд зазначає, що відповідно до ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення має право відстрочити або розстрочити його виконання. За сталою практикою відстрочку або розстрочку може бути надано у випадку наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття відповідних заходів не вимагається, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Суд приймає до уваги факти та доводи, викладені відповідачем, згоду сторін щодо умов розстрочки, враховуючи матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, вважає за можливе задовольнити частково клопотання про розстрочку виконання рішення та розстрочити виконання рішення по даній справі на 2 місяці зі сплатою 15476 грн. 08 коп. до 31.01.2016 р. та 15476 грн. 09 коп. до 29.02.2016 р.

Позовні вимоги задовольняються частково.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, ст. ст. 526, 625, ЦК України, керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ) на користь Публічного акціонерного товариства Запорізький завод Перетворювач (69096, м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, 9, ) 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн. 83 коп. річних процентів, 28589 (двадцять вісім тисяч пятсот вісімдесят девять) грн. 70 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 1217 (одна тисяча двісті сімнадцять) грн. 64 коп. судового збору. Виконання рішення по даній справі розстрочити на 2 місяці зі сплатою 15476 грн. 08 коп. до 31.01.2016 р. та 15476 грн. 09 коп. до 29.02.2016 р. Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 22 грудня 2015 року.

Суддя І.А. Попова