ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.12.15р. Справа № 904/9309/15

За позовом Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА"

до Житлово-будівельного кооперативу " 22 "ЮНІСТЬ"

про стягнення 379 447,53 грн. за договором на відпуск теплової енергії

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - ОСОБА_1, дов. № 00.01.0165 від 08.07.15

Відповідача - ОСОБА_2, дов. №181 від 16.12.15р., ОСОБА_3, дов. №180 від 16.12.15р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просив стягнути з Відповідача 379 447,53 грн. за договором на відпуск теплової енергії, з яких: 367 608,73 грн. основного боргу, 11 838,80 грн. пені, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань у частині оплати.

Відповідач позов визнав у частині 279 395,52 грн. основного боргу, 2 268,31 грн. пені, щодо решти позовних вимог заявив про застосування строку позовної давності, а також, що борг відсутній, вказав, що рахунок від 28.02.15р. на суму 36 218,00 грн., на який нараховується пеня в сумі 9 570,49 грн. Відповідачеві до сплати не пред'явлений і, відповідно, сума пені за цим рахунком не визнається.

В засіданні 16.12.15р. оголошено перерву до 22.12.15р.

У судовому засіданні 22.12.15р. представник Відповідача погодився, що сплачені ним 10 000,00 грн., на які він посилався у відзиві на позов та у акті звіряння розрахунків, вірно зараховані Позивачем за раніше надані послуги.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

10.10.07р. сторонами укладено договір №24т на відпуск теплової енергії. Надалі, 30.05.11р., на тих же умовах укладений договір на відпуск теплової енергії № 24т (далі Договір).

Предметом договорів є продаж Постачальником (Позивачем) Споживачеві (Відповідачеві) теплової енергії для потреб опалення вентиляції та гарячого водопостачання в кількості, у строки та на інших умовах, зазначених у договорі (п.1.1. Договору).

Розділом 5 Договорів передбачено, що розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до тарифів встановлених рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської Ради, або в іншій формі згідно з чинним законодавством. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач самостійно одержує платіжну вимогу у Постачальника, після 10-го числа наступного за розрахунковим місяця.

Споживач протягом розрахункового періоду сплачує постачальнику вартість зазначеної в договорі місячної кількості теплової енергії, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця. Остаточний розрахунок до 20 числа наступного за розрахунковим місяцем.

За несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію нараховується пеня у розмірі 0,5 % (1%) належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Нарахування пені проводиться Постачальником, після 20 числа наступного за розрахунковим місяця, при наявності заборгованості у Споживача.

Позивач договірні зобов'язання виконував в повному обсязі. Поставка теплової енергії Позивачем підтверджується актами про постачання теплової енергії, підписаними сторонами, актом звіряння взаєморозрахунків.

Відповідач надані послуги оплачував частково, у звязку з чим, за даними Позивача, у нього виник борг у сумі 367 608,73 грн. На прострочений борг Відповідача, Позивачем нарахована пеня за період прострочення з 31.03.15р. по 01.09.15р. в розмірі 11 838,80 грн.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві, який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, заявивши, що 28.10.10р. ним сплачено не 1 000,00 грн., як зазначив Позивач в розрахунках заборгованості, а 11 000,00 грн., також просив застосувати позовну давність до вимог про стягнення боргу за березень, квітень 2012р., а також вказав, що Позивач безпідставно до простроченого боргу відніс платежі за лютий 2015р. у сумі 36 218,00 грн., оскільки рахунок на вказану суму Позивач Відповідачеві не виставляв.

У судовому засіданні 22.12.15р. представник Відповідача погодився, що зі сплачених ним 28.10.10р. 11 000,00 грн., Позивач 10 000,00 грн. правомірно зарахував за поставку квітня 2010р.

Перевіривши доводи сторін, суд частково погоджується з позицією сторін.

Так, Позивачем підтверджено, що 10 000,00 грн. з 11 000,00 грн. сплачених Відповідачем 28.10.10р. обґрунтовано зараховані за поставку квітня 2010р.

Виходячи з умов п. 5.1 Договору, яким передбачено, що Споживач самостійно одержує платіжну вимогу у Постачальника, після 10-го числа наступного за розрахунковим місяця, суд не приймає заперечення Відповідача про необґрунтованість стягнення боргу за поставки лютого 2015р. (36 218,00 грн.), у звязку з не виставленням рахунку Позивачем.

Позовна давність, відповідно до ст. 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Стаття 267 ЦК України передбачає, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

У жовтні 2015р. Позивач звернувся з позовом до Відповідача про стягнення боргу за відпущену у березні 2012р. теплову енергію на суму 24 886,56 грн. та у квітні 2012р. - на суму 6 554,83 грн., тобто вже після спливу загальної позовної давності. В той же час, Відповідач просить застосувати позовну давність до зазначених боргів.

Позивач посилався на те, що позовна давність перервалася Відповідачем, підписанням актів звірки взаєморозрахунків станом на 30.06.14р. та 31.07.14р., однак у актах не розшифровано борг станом на 01.10.13р. 207 361,21 грн. та на 31.07.14р. 243 912,21 грн., який визнав Відповідач, інших доказів визнання Відповідачем наведеного боргу Позивач суду не надав.

За заявою Відповідача у справі, судом застосовується позовна давність до частини вимог Позивача, зокрема, до вимог про стягнення 24 886,56 грн. за березень 2012р. та 6 554,83 грн. за квітень 2012р.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 325 613,52 грн. основного боргу, 11 838,80 грн. пені, решта позовних вимог не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу № 22 "Юність" (51910, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. 8 Березня, б. 39, код 236 446 80) на користь Комунального підприємства "Дніпродзержинськтепломережа" (51914, м. Дніпродзержинськ, вул. Петровського, 168, код 033 425 73) 326 167,34 грн. основного боргу, 11 838,80 грн. пені, 5 102,47 грн. судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту.

Суддя С.Г. Юзіков

Повний текст рішення виготовлено ______________