У Х В А Л А

17.12.2015Справа № 910/6501/14

За заявоюСпоживчого товариства «Діамед»
провизнання відмови стягувача від примусового виконання рішення суду
у справі№910/6501/14
за позовомСпоживчого товариства «Діамед»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Діамед»
простягнення 366211,00 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача (заявника)Шевельова А.С. - представник за довіреністю б/н від 28.07.2015 Трейтяк С.Д. - представник за довіреністю №122/18 від 08.01.2014
від відповідача Пономаренко В.М. - представник за довіреністю б/н від 01.02.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2014 у справі №910/6501/14 позов задоволено повністю, присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед» на користь Споживчого товариства «Діамед» 362880 грн основного боргу, 866,36 грн 3% річних, 663,92 грн інфляційних втрат, 1800,78 грн пені, 7324,32 грн витрат по сплаті судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2014 від 24.06.2014 у справі №910/6501/14 залишено без змін.

26.09.2014 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2014 у справі №910/6501/14 видано відповідний наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.10.2014 постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2014 у справі № 910/6501/14 залишено без змін.

04.11.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Споживчого товариства «Діамед» про визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення суду у справі №910/6501/14.

Як зазначено в п. 13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», Законом України «Про виконавче провадження» передбачено можливість закінчення виконавчого провадження у разі визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду (пункт 1 частини першої статті 49). Оскільки ГПК не передбачено спеціального порядку подання та розгляду відповідної заяви, то пов'язані з цим питання мають вирішуватися за правилами, встановленими частинами другою і третьою статті 121-2 ГПК для скарг на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби.

У відповідності до ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2015 розгляд заяви про визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення суду призначено на 17.12.2015.

Розглянувши заяву та заслухавши присутніх в судовому засіданні представників учасників процесу, суд відзначає таке.

Постановою Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві від 08.10.2010 №ВП44983278 відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 26.09.2014 №910/6501/14.

Заява про визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення суду мотивована тим, що на момент звернення із заявою про відкриття відповідного виконавчого провадження керівником стягувача у зв'язку із скасуванням протоколу №1 позачергових загальних зборів СТ «Діамед» від 10.01.2014 та на сьогоднішній день керівником СТ «Діамед» є ОСОБА_4

За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» у Єдиному державному реєстрі містяться, серед іншого, відомості про перебування юридичної особи у процесі припинення, зокрема про дату реєстрації рішення засновників (учасників) або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи; дату оприлюднення на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи; персональний склад комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії), її голову, дату обрання (призначення) або дату обрання (призначення) ліквідатора.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Зі Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 17.12.2015, сформованого на запит суду, вбачається, що станом на момент розгляду заяви Споживче товариство «Діамед» перебуває в стані припинення.

Головою комісії з припинення зазначено Мельніченко Наталію Євгенівну.

Відповідно до ч.4 ст. 105 Цивільного кодексу України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Отже, в силу ч.4 ст. 105 Цивільного кодексу України у разі перебування юридичної особи в стані припинення повноваження щодо управління справами юридичної особи переходять до комісії з припинення.

Оскільки голова ліквідаційної комісії Споживчого товариства «Діамед» не підтримує заяву про визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення суду, підстави для задоволення вказаної заяви відсутні.

Статтею 1212 Господарського процесуального кодексу України встановлюється порядок оскарження дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби в процедурі виконання рішення господарського суду. По суті викладені заявником обставини зводяться до вирішення спору стосовно повноважень щодо управління справами СТ «Діамед», а не оскарження дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, які можуть розглядатися судом в рамках заяви про визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення суду в порядку ст.1212 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення суду відмовити.

Суддя Ю.М. Смирнова