РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2015Справа №910/28090/15
За позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування»

до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

про стягнення грошових коштів

Суддя Ю.В. Цюкало

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 31.12.2014р.;

від відповідача: не зявились.

В судовому засіданні 07 грудня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

У жовтні 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування» (позивач) до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (відповідач) про стягнення 49 490, 00 грн. страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди водієм цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем за полісом № АС/7518694.

Відповідач через канцелярію Господарського суду м. Києва 04.12.2015р. подав письмові пояснення, у яких зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог про стягнення 49 490,00 грн. страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2015р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/28090/15. Розгляд справи призначено на 07.12.2015р.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та обєктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.09.2013 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування» (надалі - страховик) та ОСОБА_2 (далі - страхувальник) був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту АС № 008106 (копія договору в справі, по тексту Договір або Договір добровільного страхування).

Обєктом договору добровільного страхування є транспортний засіб «Субару», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Вказаний транспортний засіб позивач прийняв на страхування на випадок заподіяння збитків, зокрема, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідний страховий випадок настав 23.08.2014р., коли водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем Хундай, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на 257 км автомобільної дороги Київ-Чоп, Новоград-Волинського району поблизу м. Корець Рівненської області, виїжджаючи з другорядної дороги, не надав переваги автомобілю «Субару», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та допустив з ним зіткнення.

В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Субару», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було перераховано страхове відшкодування в розмірі 134 810,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 569 від 24.02.2015р. (копія доручення в матеріалах справи). Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується наявним в матеріалах справи страховим актом № КР-009311 від 02.02.2015 року (копія документу в справі).

Позивач стверджує, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем за полісом № АС/7518694.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України Про страхування страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі ст. 16 Закону України Про страхування договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частиною 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 990 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч.1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

За цими нормами страхувальник, який отримав майнову шкоду в деліктному правовідношенні, набуває право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у позивача виникло право вимагати суму страхового відшкодування в особи, винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з постановою старшого слідчого Новоград-Волинського МВ УМВС України в Житомирській області від 01.09.2015 року (належним чином засвідчена копія постанови міститься в матеріалах справи), дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України. Останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Страхувальник має право вибору страховика для укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 14 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування (ст. 21 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_3 застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Хундай, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, шляхом укладення з відповідачем поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7518694 (належним чином засвідчена копія витягу з централізованої бази полісу долучена до матеріалів справи).

У відповідності до ст. 5 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, на підставі зазначених вище норм та у звязку з укладенням відповідачем з ОСОБА_3 полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АС/7518694, відповідач прийняв на себе обовязок відшкодовувати завдану ОСОБА_3 шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Хундай, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

У відповідності до вищевказаних норм, ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України Про страхування, до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до відповідача, як страховика цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм ОСОБА_3 транспортного засобу Хундай, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Як вбачається зі звіту №1063 від 22.12.2014р. та калькуляції № 599 від 14.01.2015року розмір матеріального збитку, завданого власникові транспортного засобу «Субару», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 333 407,87 грн. (копії документів в справі).

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно частини 2 підпункту 12.1 статті 12 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи викладене, зважаючи на положення ст. 1191 Цивільного кодексу України, ст. 12 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визнання відповідачем позову, того, що полісом № АС/7518694 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000,00 грн. та франшизу в сумі 510,00 грн., позовні вимоги про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування, яка підлягає виплаті за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм ОСОБА_3 транспортного засобу Хундай, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в розмірі 49 490,00 грн. з розрахунку 50 000,00 грн. (ліміт відповідальності за шкоду завдану майну) 510, 00 грн. (франшиза) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, в розмірі 1 218, 00 грн. покладаються на відповідача. Надлишкового сплачений судовий збір в розмірі 609,00 грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (ідентифікаційний код 00034186, місцезнаходження: 02081, м. Київ, вулиця Здолбунівська, будинок 7-Д) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування» (ідентифікаційний код 35429675, місцезнаходження 08131, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вулиця Велика кільцева, будинок 56), грошові кошти: 49 490,00 грн. (сорок девять тисяч чотириста девяносто гривень) страхового відшкодування та 1 218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень) судового збору. Видати наказ.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування» (ідентифікаційний код 35429675, місцезнаходження 08131, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вулиця Велика кільцева, будинок 56) частину судового збору в розмірі 609,00 грн. (шістсот девять гривень), внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом і перерахованого платіжним дорученням № 6 (#207150796) від 24.06.2015 року.

4. Копію даного рішення направити відповідачу по справі № 910/28090/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 14.12.2015 р.

Суддя Ю.В. Цюкало