ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2015 р.Справа № 922/6033/15

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Макаренко О.В.
при секретарі судового засідання Нагірна М.Т.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків
до Військової частини НОМЕР_1 , м. Харків
про стягнення 70 655,21 грн.
за участю представників сторін:
позивача - Оганян Л.А., довіреність №01-42юр/3208 від 30.04.2015 р.

відповідача - Логвінов В.Ю., довіреність №1963 від 28.09.2015 р.,

Печенізький В.С., довіреність №582 від 31.03.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго" (позивач) звернулася до господарського суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (відповідача) про стягнення (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) 70 655,21 грн. за договором про постачання електричної енергії № 321,61 від 18.08.2014 р., з яких: пеня в розмірі 44 892,91 грн. за період березень-серпень 2015 р., 3% річних в розмірі 3 156,19 грн. за період жовтень-листопад 2014 р. та березень-жовтень 2015 р. та інфляційні втрати в розмірі 22 606,11 грн. за період грудень 2014 р., травень-вересень 2015 р. Позивач також просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити з урахуванням письмових пояснень (вх. №50705 від 18.12.2015 р.), в яких позивач уточнив лише період нарахування 3% річних та інфляційних втрат та просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 17 957,16 грн. за період березень-серпень 2015 р., 3% річних в розмірі 3 156,19 грн. за період жовтень-грудень 2014 р., березень-жовтень 2015 р. та інфляційні втрати в розмірі 22 606,11 грн. за період листопад 2014 р., квітень-червень 2015 р., вересень 2015 р.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнає, просить суд у позові відмовити. Свої заперечення обґрунтовує тим, що позивачем не вірно здійснено розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат. Водночас представник відповідача у судовому засіданні та у заяві (вх.№51320 від 24.12.2015 р.) просить суд зменшити розмір пені в розмірі 44 892,91 грн. на 70% відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України та ст. 233 ГК України, посилаючись на те, що відповідач був позбавлений можливості своєчасно розрахуватися за спожиту електричну енергію, оскільки установа відповідача є неприбутковою та фінансується з Державного бюджету України.

Представник позивача заперечує проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 70%.

У судовому засіданні 15.12.2015 р. було оголошено перерву до 24.12.2015 р.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.08.2014 р. між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 321,61 (надалі - договір), за умовами п.1.1. договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю, зазначеною у додатку №3.1 "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію" до цього договору, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електроенергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

Згідно з п.2.2.2. договору постачальник зобов`язався постачати споживачу електроенергію, як різновид товару: в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 договору, з урахуванням вимог розділу 6 цього договору, відповідно до додатку 1 "Договірні величини електроспоживання".

Згідно з п.5 Додатку № 2 остаточний розрахунок відповідача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом).

За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток №20 "Акт про використану електричну енергію", який споживач отримує разом із рахунками та повинен повернути підписаним та скріпленим печаткою в термін до 5 днів.

Для проведення остаточного розрахунку споживач протягом 3-х робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділенні відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами СО "Харківенергозбут" рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

В разі неявки споживача для отримання рахунку постачальник направляє рахунок споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим споживачем з дня його відправлення.

Розрахунковим періодом вважається період з 01 числа місяця до такого ж числа наступного місяця (п. 1 Додатку №2 до договору).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання за договором виконав повністю та належним чином, здійснив відпуск електричної енергії відповідачеві. Але відповідач не вчасно та не в повному обсязі розрахувався за електроенергію, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень.

Позивач у позові стверджує, що у відповідача перед позивачем станом на 01.11.2015 р. за період з жовтня 2014 р. по жовтень 2015 р. виникла заборгованість в розмірі 70 655,21 грн., з яких: пеня в розмірі 17 957,16 грн. за період березень-серпень 2015 р., 3% річних в розмірі 3 156,19 грн. за період жовтень-грудень 2014 р., березень-жовтень 2015 р. та інфляційні втрати в розмірі 22 606,11 грн. за період листопад 2014 р., квітень-червень 2015 р., вересень 2015 р. (розрахунок на а.с. 120-126).

Відповідач, в свою чергу, просить суд у позові відмовити, вважає здійснений позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат неправильним. При цьому обґрунтованого контррозрахунку відповідач до суду не подав.

Дослідивши надані сторонами матеріали справи та проаналізувавши вищенаведені доводи відповідача, суд вважає їх хибними і такими, що суперечать приписам чинного законодавства та спростовуються наявними у справі матеріалами, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

При цьому за умовами ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частиною 2 статті 193 ГК України передбачено, що порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п. 6 Додатку №2 до договору у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань постачальник проводить споживачеві нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу та 3% річних з простроченої суми боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування позивачем 3% річних в розмірі 3 156,19 грн. за період жовтень-грудень 2014 р., березень-жовтень 2015 р. та інфляційні втрати в розмірі 22 606,11 грн. за період листопад 2014 р., квітень-червень 2015 р., вересень 2015 р., суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 4.2.1. договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених пунктом 2.3.3.-2.3.4. договору, з порушенням термінів, визначених додатком №2 "Порядок розрахунків", відповідач сплачує позивачу суму боргу з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індекс інфляції. При цьому сума пені нараховується відповідачу з першого дня прострочення платежу, який повинен був здійснений споживачем в термін, встановлений в Додатку №2 "Порядок розрахунків", до дня списання заборгованості включно та зазначається в рахунку окремим рядком.

Перевіривши правильність нарахування позивачем пені в розмірі 44 892,91 грн. за період березень 2015 р. по серпень 2015 р., суд встановив, що позовні вимоги в цій частині є також обґрунтованими.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення заявленого розміру пені -44 892,91 грн. на 70%, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

Згідно зі ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Враховуючи те, що відповідач був позбавлений можливості своєчасно розрахуватися за спожиту електричну енергію, оскільки установа відповідача є неприбутковою та фінансується з Державного бюджету України, суд вважає за можливе відповідно до ст. 233 ГК України та п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України зменшити розмір заявленої позивачем пені на 60%. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню частково в розмірі 17957,16грн.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 17 957,16 грн. за період березень-серпень 2015 р., 3% річних в розмірі 3 156,19 грн. за період жовтень-грудень 2014 р., березень-жовтень 2015 р. та інфляційних втрат в розмірі 22 606,11 грн. за період листопад 2014 р., квітень-червень 2015 р., вересень 2015 р. В частині позовних вимог про стягнення пені в розмірі 26 935,75 грн. слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, відповідно до абз. 4 п. 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Таким чином, судовий збір покладається на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією, ст. ст. 193, 233 Господарського кодексу України, ст. ст. 6, 11, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , р/р НОМЕР_3 в ГУ ДКСУ в Харківській області, МФО 851011) на користь Акціонерної компанії „Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ) на:

- п/р НОМЕР_4 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" м. Київ, МФО 380805 - пеню в розмірі 17 957,16 грн. за період березень-серпень 2015 р., 3% річних в розмірі 3 156,19 грн. за період жовтень-грудень 2014 р., березень-жовтень 2015 р. та інфляційні втрати в розмірі 22 606,11 грн. за період листопад 2014 р., квітень-червень 2015 р., вересень 2015 р.

- п/р НОМЕР_4 в АТ "Райффайзен банк Аваль" м. Київ, МФО 380805 - судовий збір в розмірі 1 218,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 25.12.2015 р.

Суддя О.В. Макаренко