ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

10.11.2015 р. Справа № 917/2474/14

За заявою № 02-29/1868 від 19.10.2015 р. (вх. № 15543 від 23.10.2015 р.) Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області про розяснення порядку виконання судового рішення господарського суду Полтавської області від 15.01.2015 р. по справі № 917/2474/14

позов Кременчуцького прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері, 39600, м. Кременчук, вул. Леніна, 33/1

до відповідача ОСОБА_1 міська рада, 39600, м. Кременчук, пл. Перемоги, 2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Кременчукміськбуд", 39617, м. Кременчук, вул. Красіна, 61/52, оф. 2

про визнання недійсним п. 3, 4, 5 рішення ОСОБА_1 міської ради від 29.10.2013 року "Про продовження терміну дії особистих строкових сервітутів в м. Кременчуці" в частині оформлення особистого строкового земельного сервітуту для розміщення тимчасових споруд ТОВ "Будівельна компанія "Кременчукміськбуд"

С у д д я ОСОБА_3

Представники:

від заявника: відсутні (див. протокол судового засідання)

від боржника: відсутні (див. протокол судового засідання)

від прокуратури: відсутні (див. протокол судового засідання)

Суть: Розглядається заява Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області про розяснення порядку виконання судового рішення господарського суду Полтавської області від 15.01.2015 р. по справі № 917/2474/14 .

Заявник представництво у судове засідання не забезпечив, повідомлений належним чином про дату, час і місце проведення судового засідання, надав суду клопотання № 02-29/1951 від 03.11.2015 року (вх. № 16152 від 05.11.2015 року) про розгляду справи без участі представника Управління.

Боржник та прокуратура представництво у судове засідання не забезпечили, повідомлені належним чином про дату, час і місце проведення судового засідання.

Частиною у статті 89 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка осіб, які брали участь у справі, і (або) державного виконавця не перешкоджає розгляду питання про роз'яснення рішення суду.

За викладеного, заява розглядається за наяними у матерілах справи доказами.

Розглянувши заяву, матеріали справи, оцінивши надані докази, суд

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 15.01.2015 року у справі № 917/2474/14 позов Кременчуцького прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері, м. Кременчук до ОСОБА_1 міської ради, м. Кременчук (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Кременчукміськбуд", м. Кременчук) задоволено. Визнано недійсними п. 3, 4, 5 рішення ОСОБА_1 міської ради від 29.10.2013 року "Про продовження терміну дії особистих строкових сервітутів в м. Кременчуці" в частині оформлення особистого строкового земельного сервітуту для розміщення тимчасових споруд ТОВ "Будівельна компанія "Кременчукміськбуд" та стягнуто з ОСОБА_1 міської ради 1 218,00 грн. судового збору.

Відповідач не погодився з прийнятим рішенням та оскаржив його до апеляційної інстанції, але ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 року у прийнятті апеляційної скарги відмовлено.

На виконання вказаного рішення 23.02.2015 року видано відповідний наказ та направлено його до ОСОБА_1 ОДПІ. Остання предявила його до виконання.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 13.05.2015 року задоволено заяву Управління державної казначейської служби України, змінено спосіб та порядок виконання рішення господарського суду Полтавської області від 15.01.2015 р. по справі № 917/2474/14 шляхом стягнення 1 218,00 грн. судового збору з виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради.

Вказана ухвала скасована постановою Харківського апеляційного господарського суду України від 01.07.2015 року за апеляційною скаргою виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради. Касаційна скарга Управління повернута скаржнику ухвалою Вищого господарського суду України від 05.10.2015 року.

Зважаючи на викладене, Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області звернулося до господарського суду Полтавської області із заявою про розяснення порядку виконання судового рішення господарського суду Полтавської області від 15.01.2015 р. по справі № 917/2474/14 .

Суд вважає, що дана заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 89 Господарського процесуального кодексу України суддя за заявою сторони чи державного виконавця роз'яснює рішення, ухвалу, не змінюючи при цьому їх змісту, а також за заявою сторони або за своєю ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення. Про роз'яснення рішення, ухвали, а також про виправлення описок чи арифметичних помилок виноситься ухвала.

Роз'яснення рішення, ухвали - засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта. У вирішенні питання про межі, в яких суд вправі діяти, надаючи роз'яснення рішення, ухвали, слід виходити з приписів ст. ст. 84, 86 Господарського процесуального кодексу України щодо змісту рішення, ухвали.

Отже, роз'яснення рішення, ухвали - це викладення рішення, ухвали у більш ясній і зрозумілій формі.

Вищевказаною нормою, на яку і посилається Казначейство у заяві, не передбачено розяснення порядку виконання судового рішення (а саме так звучить прохальна частина заяви Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області).

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначає наступне.

За приписами ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, зокрема є доходи місцевих бюджетів та інші кошти. Місцеві бюджети є самостійними, вони не включаються до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів. Органи місцевого самоврядування з урахуванням місцевих умов і особливостей можуть перерозподіляти між собою на підставі договорів окремі повноваження та власні бюджетні кошти.

Відповідно до п. 12 ст. 1 Бюджетного кодексу України бюджетні установи - це органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету.

Таким чином органи місцевого самоврядування (у тому числі і ОСОБА_1 міська рада) відносяться до бюджетних установ, які повністю утримуються за рахунок відповідно місцевого бюджету.

Згідно з частинами першою та восьмою ст. 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Виконавчий комітет ради є підзвітним і підконтрольним раді, що його утворила.

Відповідно до частини першої ст. 22 БК України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

В силу приписів п. 3 частини другої вказаної статті БК України головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів можуть бути виключно місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

З матеріалів справи вбачається, що при Раді утворено та функціонує Виконком, на який чинним бюджетним законодавством покладено функції головного розпорядника коштів місцевого бюджету, у тому числі за зобов'язаннями Ради.

При цьому, у виданому 23.02.2015 року на виконання вказаного рішення наказі не вказано, що відповідне стягнення має відбутись саме з рахунку ОСОБА_1 міської ради. Відтак, з урахуванням вищенаведених положень, Казначейство не позбавлено можливості самостійно стягнути заборгованість Ради з рахунку виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради в загальному порядку як головного розпорядника коштів місцевого бюджету.

Приписами ч. 2 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" з 01.09.2015 року за подання до господарського суду заяви про роз'яснення судового рішення ставка судового збору становить 0,5 розміру мінімальної заробітної плати.

Частиною 1 наведеної норми судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України від 28.12.2014 р. № 80-VIІІ "Про Державний бюджет України на 2015 рік" з 01.01.2015 р. встановлено, що мінімальна місячна заробітна плата становить 1 218,00 грн.

Тобто, при подачі до суду даної заяви № 02-29/1868 від 19.10.2015 р. (вх. № 15543 від 23.10.2015 р.) про розяснення порядку виконання судового рішення господарського суду Полтавської області від 15.01.2015 р. по справі № 917/2474/14 заявник мав сплатити 609,00 грн. Вказані докази до заяви не додані.

Пунктом 2.23 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" визначено - якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд може, зокрема, у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 ГПК.

Таким чином, з Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області слід стягнути 609,00 грн. до Державного бюджету України за подання до господарського суду заяви про роз'яснення судового рішення (про розяснення порядку виконання судового рішення, як сформульовано заявником).

За наведеного та керуючись ст. ст. 49, 86, 89 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Управлінню Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області в задоволенні заяви № 02-29/1868 від 19.10.2015 р. (вх. № 15543 від 23.10.2015 р.) про розяснення порядку виконання судового рішення господарського суду Полтавської області від 15.01.2015 р. по справі № 917/2474/14

2. Стягнути з Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області (39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Пролетарська, 23/8, ) в доход державного бюджету України по коду бюджетної класифікації 2203001 "Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)", р/р 3002, отримувач: УДКСУ у м. Полтава, Полтавської області (м. Полтава), 22030001, код за , банк отримувача - Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, код банку 831019 - 609,00 грн. судового збору.

Видати наказ.

3. Копію цієї ухвали надіслати учасникам процесу за адресами, зазначеними в її вступній частині.

Суддя Г.І.Бунякіна