ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2015 р.Справа № 922/5769/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "С.К.С.М.", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельник", м.Харків
про стягнення коштів у сумі 944343,60 грн.
за участю представників:

позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 05.01.2015 р.;

відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 18/11 від 18.11.2015р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «С.К.С.М.» - звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельник» - про стягнення заборгованості в сумі 944343,60 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором поставки № 152 від 12.05.2015 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.10.2015 р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 23.11.2015 р., розгляд справи, зокрема, у звязку з неявкою в судове засідання представника відповідача, було відкладено до 07.12.2015 р.

В судовому засіданні 07.12.2015 р. було оголошено перерву до 14.12.2015 р. о 10:30 год., яку було продовжено до 15.12.2015 р. об 11:30 год.

В судовому засіданні 15.12.2015 р. представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням уточненої заяви про зменшення позовних вимог (вх.№ 49703 від 14.12.2015 р., т.с. 2 арк.с. 89-87) у зв'язку із здійсненням відповідачем часткової оплати в сумі 100000,00 грн.

Розглянувши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог (вх.№ 49703 від 14.12.2015 р.), керуючись положеннями ст. 22 ГПК України, враховуючи, що відповідну заяву підписано повноважним представником позивача, суд приймає її до розгляду та продовжує розгляд справи з її урахуванням.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.12.2015 р. заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (т.с. 2 арк.с. 53-55). Так, відповідач зазначає, що товар за видатковими накладними №№ СК-0003799 від 08.06.2015 р. на суму 84585,60 грн.; СК-0004292 від 25.06.2015 р. на суму 23184,00 грн.; CK-0004701 від 14.07.2015р. на суму 21 454,00 грн.; СК-0004906 від 22.07.2015р. на суму 14 746,00 грн. ним неотримувався, видаткова накладна № СК-0003799 від 08.06.2015 р. взагалі підписана невідомою особою. З огляду на викладене, відповідач просив суд відмовити в позові в частині стягнення 143969,60 грн.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову (т.с. 1 арк.с. 11-13), суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 66 ГПК України, забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

З приводу застосування вказаної норми Пленум Вищого господарського суду України у п. 1 Постанови від 26 грудня 2011 року N 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» розяснив, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Втім, позивачем, в порушення ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, не надано доказів, які б свідчили про існування реальної загрози не виконання рішення суду у даній справі у випадку задоволення позовних вимог. Натомість, заява позивача про забезпечення позову базується лише на припущеннях про ймовірне ухилення відповідача від виконання рішення суду у даній справі.

З огляду на наведене, суд відмовляє в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову (вх.№ 49703 від 14.12.2015 р., т.с. 2 арк.с. 89-87).

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

12 травня 2015 року між позивачем (як постачальником) та відповідачем (як покупцем) було укладено договір поставки № 152 (далі договір поставки).

В пункті 1.1 договору поставки сторони домовились, що на умовах визначених цим договором постачальник зобовязується передати у власність покупця залізобетонні вироби (товар), а покупець зобовязується прийняти і оплатити товар.

Відповідно до п. 1.2 договору поставки, ціна, асортимент та кількість товару узгоджуються сторонами у специфікації, що є невідємною частиною цього договору.

Згідно з п. 3.3 договору поставки, передача товару оформлюється підписанням уповноваженими представниками сторін видаткової накладної.

Зі змісту п. 3.4 договору поставки вбачається, що сторони дійшли згоди, що право власності та ризик випадкової загибелі товару переходить до покупця з моменту передачі йому товару за видатковою накладною.

В пункті 4.3 договору сторони домовились, що загальна сума договору становить сумарну вартість переданого товару за видатковими накладними протягом терміну дії договору.

Позивач стверджує, що на виконання своїх зобовязань за договором він поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 1395141,60 грн. Відповідні обставини позивач підтверджує видатковими накладними: видаткова накладна № СК-0003373 від 19.05.2015р. на суму 89 442,00 грн.; видаткова накладна № СК-0003391 від 20.05.2015р. на суму 86 306,40 грн.; видаткова накладна № СК-0003436 21.05.2015р. на суму 99 306,00 грн.; видаткова накладна № СК-0003444 від 22.05.2015р. на суму 92 170,80 грн.; видаткова накладна № СК-0003478 від 23.05.2015р. на суму 68 234,40 грн.; видаткова накладна № СК-0003498 від 25.05.2015р. на суму 87 271,20 грн.; видаткова накладна № СК-0003529 від 26.05.2015р. на суму 68 850,00 грн.; видаткова накладна № СК-0003553 від 27.05.2015р. на суму 94 590,00 грн; видаткова накладна № СК-0003622 від 28.05.2015 р. на суму 84585,60 грн.; видаткова накладна № СК-0003631 від 29.05.2015р. на суму 84 585,60 грн.; видаткова накладна № СК-0003661 від 02.06.2015р. на суму 76 442,40 грн.; видаткова накладна № СК-0003662 від 02.06.2015р. на суму 90 820,80 грн.; видаткова накладна № СК-0003719 від 04.06.2015р. на суму 75 355,20 грн.; видаткова накладна № СК-0003733 від 04.06.2015р. на суму 84 585,60 грн.; видаткова накладна № CK-0003799 від 08.06.2015р. на суму 84 585,60 грн.; видаткова накладна № СК-0003800 від 08.06.2015р. на суму 67 212,00 грн.; видаткова накладна № СК-0003801 від 08.06.2015р. на суму 1 908,00 грн.; видаткова накладна № СК-0003880 від 10.06.2015р. на суму 7 155,00 грн.; видаткова накладна № СК-0004066 від 17.06.2015р. на суму 7 903,00 грн.; видаткова накладна № СК-0004070 від 17.06.2015р. на суму 7 632,00 грн.; видаткова накладна № CK-0004701 від 14.07.2015р. на суму 21 454,00 грн.; видаткова накладна № СК-0004906 від 22.07.2015р. на суму 14 746,00 грн.; довіреностями №№ 52 від 19.05.2015 р., 83 від 29.05.2015 р.; товарно-транспортними накладними та податковими накладними (т.с. 1 арк.с. 19-61, 115-166, 177, т.с. 2 арк.с.3-52).

Відповідно до п. 4.1 договору поставки, покупець здійснює оплату вартості товару на підставі рахунку, виставленого постачальником в наступному порядку: у строк не пізніше 18.05.2015 р. покупець перераховує постачальнику передплату в розмірі 60% від вартості товару (п. 4.1.1); кінцевий розрахунок (40% від вартості товару) здійснюється покупцем протягом 5 календарних днів з моменту поставки товару покупцю (п. 4.1.2).

Позивачем виставлялися відповідачу рахунки на оплату вартості товару (т.с. 1 арк.с. 97-113).

Згідно з п. 4.2 договору поставки, днем оплати вартості товару є день зарахування грошових коштів на рахунок постачальника.

Як зазначає позивач, відповідач частково розрахувався за отриманий товар, сплатив за нього 550798,00 грн. (що підтверджує банківськими виписками, т.с. 1 арк.с. 167-176; т.с. 2 арк.с. 106-108).

При цьому, згідно визначеного відповідачем призначення здійснених платежів, ним було оплачено видаткові накладні №№ СК-0003801 від 08.06.2015р. на суму 1908,00 грн.; № СК-0003880 від 10.06.2015р. на суму 7155,00 грн.; СК-0004066 від 17.06.2015р. на суму 7 903,00 грн.; СК-0004070 від 17.06.2015р. на суму 7 632,00 грн.; CK-0004701 від 14.07.2015р. на суму 21 454,00 грн.; СК-0004906 від 22.07.2015р. на суму 14 746,00 грн.

Сума коштів в розмірі 490000,00 грн. була сплачена відповідачем згідно визначеного ним призначення платежів на погашення загальної заборгованості по договору поставки.

Позивач стверджує, що неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором поставки призвело до виникнення заборгованості в сумі 844343,60 грн. та зумовило звернення з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Матеріали справи свідчать, що відповідач поставив відповідачу товар на загальну суму 1249758,00 грн., що підтверджують видаткові накладні: № СК-0003373 від 19.05.2015р. на суму 89 442,00 грн.; № СК-0003391 від 20.05.2015р. на суму 86 306,40 грн.; № СК-0003436 21.05.2015р. на суму 99 306,00 грн.; № СК-0003444 від від 22.05.2015р. на суму 92 170,80 грн.; № СК-0003478 від 23.05.2015р. на суму 68 234,40 грн.; № СК-0003498 від 25.05.2015р. на суму 87 271,20 грн.; № СК-0003529 від 26.05.2015р. на суму 68 850,00 грн.; № СК-0003553 від 27.05.2015р. на суму 94 590,00 грн; № СК-0003622 від 28.05.2015 р. на суму 84585,60 грн.; № СК-0003631 від 29.05.2015р. на суму 84 585,60 грн.; № СК-0003661 від 02.06.2015р. на суму 76 442,40 грн.; № СК-0003662 від 02.06.2015р. на суму 90 820,80 грн.; № СК-0003719 від 04.06.2015р. на суму 75 355,20 грн.; № СК-0003733 від 04.06.2015р. на суму 84 585,60 грн.; № СК-0003800 від 08.06.2015р. на суму 67 212,00 грн.; довіреності №№ 52 від 19.05.2015 р., 83 від 29.05.2015 р.; товарно-транспортні накладні (т.с. 1 арк.с. 19-61, 177). Відповідні обставини не заперечуються та не спростовуються відповідачем.

Відповідач заперечує проти поставки йому товару згідно видаткових накладних: № CK-0003799 від 08.06.2015р. на суму 84 585,60 грн.; № CK-0004701 від 14.07.2015р. на суму 21 454,00 грн.; № СК-0004906 від 22.07.2015р. на суму 14746,00 грн. та № СК-0004292 від 25.06.2015 р. на суму 23184,00 грн.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідач заперечує отримання товару згідно видаткової накладної №CK-0003799 від 08.06.2015р. на суму 84 585,60 грн. посилаючись на те, що видаткова накладна підписана не директором ОСОБА_3, як уповноваженою особою, визначеною в довіреностях №№ 52 від 19.05.2015 р., 83 від 29.05.2015 р. (письмові пояснення, т.с. 2 арк.с.95).

Позивач, на підтвердження факту здійснення господарської операції з поставки відповідачу товару 08.06.2015р. на суму 84 585,60 грн. надає видаткову накладну № CK-0003799 від 08.06.2015р. на суму 84 585,60 грн. (т.с. 1 арк.с. 43), товарно-транспортну накладну (т.с. 2 арк.с. 113), податкові накладні (т.с. 1 арк.с. 115-166, 177, т.с. 2 арк.с.3-52).

Тягар доказування факту поставки відповідачу та отримання ним товару 08.06.2015р. на суму 84585,60 грн. лежить на позивачеві.

На спростування заперечень відповідача щодо неналежності ОСОБА_3 підпису у видатковій накладній № CK-0003799 від 08.06.2015р. на суму 84 585,60 грн. та не отримання відповідного товару, позивач з клопотанням про призначення судової експертизи належності підпису ОСОБА_3 до суду не звертався.

У поясненнях до позову позивач зазначив, що причини неотримання товару директором відповідача особисто та непідписання ним відповідної видаткової накладної позивачу невідомі.

Підпис на видатковій накладній № CK-0003799 від 08.06.2015р. на суму 84585,60 грн. відрізняється візуально від підпису на довіреностях №№ 52 від 19.05.2015 р., 83 від 29.05.2015 р.

Товарно-транспортна накладна (т.с. 2 арк.с. 113) також не підтверджує факту поставки відповідачу товару 08.06.2015р. на суму 84585,60 грн., оскільки взагалі не містить підпису особи, яка отримала товар, що перевозився.

Наявні в матеріалах справи податкові накладні (т.с. 1 арк.с. 115-166, 177, т.с. 2 арк.с.3-52) можуть свідчити лише про відображення позивачем в податковому обліку певної господарської операції, і не є первинними документами бухгалтерського обліку, які підтверджують факт здійснення господарської операції.

Інших доказів, які б підтверджували факт здійснення господарської операції з поставки відповідачу товару 08.06.2015р. на суму 84585,60 грн. позивач не надає.

За таких обставин, оцінивши за внутрішнім переконанням у сукупності надані позивачем докази, суд доходить висновку про обгрунтованість заперечень відповідача з приводу поставки позивачем товару згідно видаткової накладної № CK-0003799 від 08.06.2015р. на суму 84585,60 грн. та недоведеність позивачем факту поставки відповідачу товару 08.06.2015р. на суму 84 585,60 грн.

Посилання відповідача, як на підставу для часткової відмови у задоволенні позовних вимог на те, що ним не було отримано товар за видатковими накладними №№ CK-0004701 від 14.07.2015р. на суму 21454,00 грн.; СК-0004906 від 22.07.2015р. на суму 14746,00 грн. не мають під собою юридичного навантаження. Адже, як свідчать встановлені судом обставини справи, заборгованість за відповідними видатковими накладними не становить предмет спору у даній справі, оскільки їх було оплачено відповідачем ще до звернення позивача з позовом у даній справі.

Заперечення відповідача з приводу неотримання ним товару на підставі видаткової накладної № СК-0004292 від 25.06.2015 р. на суму 23184,00 грн. також є безпідставними, оскільки позивачем не визначено в позові відповідну видаткову накладну, як підставу для стягнення заборгованості за договором поставки.

Зважаючи на викладене, суд відхиляє заперечення відповідача з приводу неотримання ним товару згідно видаткових накладних № CK-0004701 від 14.07.2015р. на суму 21 454,00 грн.; № СК-0004906 від 22.07.2015р. на суму 14746,00 грн. та № СК-0004292 від 25.06.2015 р. на суму 23184,00 грн.

Згідно положень ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

Відповідно до п. 4.1 договору поставки, покупець здійснює оплату вартості товару на підставі рахунку, виставленого постачальником в наступному порядку: у строк не пізніше 18.05.2015 р. покупець перераховує постачальнику передплату в розмірі 60% від вартості товару (п. 4.1.1); кінцевий розрахунок (40% від вартості товару) здійснюється покупцем протягом 5 календарних днів з моменту поставки товару покупцю (п. 4.1.2).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

З огляду на положення ст.ст. 253, 254, 692 ЦК України та п. 4.1 договору поставки, строк оплати отриманого на підставі вказаних видаткових накладних товару, станом на момент звернення позивача з позовом у даній справі до суду настав.

Наявні в матеріалах справи банківські виписки (т.с. 1 арк.с. 167-176; т.с. 2 арк.с. 106-108) свідчать, що відповідачем було сплачено 490000,00 грн. (без ідентифікації в призначенні платежу видаткових накладних чи рахунків на їх оплату).

Суд не враховує решту здійснених відповідачем оплат за договором поставки в сумі 60798,00 грн., оскільки відповідні кошти були сплачені відповідачем по конкретно визначеним видатковим накладним (№№ СК-0003801 від 08.06.2015р. на суму 1908,00 грн.; № СК-0003880 від 10.06.2015р. на суму 7155,00 грн.; СК-0004066 від 17.06.2015р. на суму 7 903,00 грн.; СК-0004070 від 17.06.2015р. на суму 7 632,00 грн.; CK-0004701 від 14.07.2015р. на суму 21 454,00 грн.; СК-0004906 від 22.07.2015р. на суму 14 746,00 грн.), заборгованість за якими фактично не становить предмет спору у даній справі.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем, в порушення ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, не надано доказів, які б свідчили про оплату загальної заборгованості за договором поставки в більшій частині або в повному обсязі.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки становить 759758,00 грн. (вартість поставленого позивачем товару в сумі 1249758,00 грн. (за вирахуванням вартості товару на суму 84585,60 грн. згідно видаткової накладної № СК-0003799 від 08.06.2015 р., поставка якого позивачем не доведена) здійснена відповідачем оплата в сумі 490000,00 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання грошових зобов'язань за договором поставки на суму 759758,00 грн., а отже позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 759758,00 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 ГПК України, відповідної до якої при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 11396,37 грн.

З огляду на наведене, відповідно ст.ст. 253-255, 526, 610, 612, 692, 712 ЦК України та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-3, 32-34, 43, 44, 48, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельник» (61002, АДРЕСА_1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «С.К.С.М.» (61020, м. Харків, пр-т Постишева, 93, ) заборгованість в сумі 759758,00 грн., судовий збір в сумі 11396,37 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_4