ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.12.15р. Справа № 904/9687/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "КРИВОРІЖІНДУСТРБУД", м. Кривий Ріг

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКОД", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у розмірі 39 798,19грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 12.01.2015; ОСОБА_2, дов. від 23.09.2015;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "КРИВОРІЖІНДУСТРБУД" (далі - Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКОД" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 39 798,19 грн., з яких: сума основного боргу - 25 515,00 грн., три проценти річних у розмірі 792,71 грн., інфляційні втрати у розмірі 13 477,89 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязання щодо своєчасної та повної оплати проданих відпрацьованих акумуляторних батарей.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, витребуваних судом доказів не подав. Про слухання справи Відповідач був повідомлений в попередньому судовому засіданні.

14.12.2015 Відповідачем подану зустрічну позовну заяву про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 159-14-14 від 18.08.2014 року.

Ухвалою суду від 15.12.2015 року зустрічний позов повернуто судом без розгляду, з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Крім того, 14.12.2015 Відповідачем подано клопотання про призначення у справі судової експертизи на предмет підтвердження справжності підписів директора ТОВ "Інкод" ОСОБА_3А на договорі № 156-14-14 від 18.08.2014 року та довіреності № 14-08/1 від 14.08.2014 року.

16.12.2015 Відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з необхідністю подання нових доказів по справі.

З огляду на те, що Відповідачем в клопотанні про відкладення розгляду справи не зазначено, які саме докази він бажає надати суду, що виключає можливість вирішення судом питання відносно належності і допустимості таких доказів (ст. 34 ГПК України), а також зважаючи на те, що Відповідачем не наведеного поважних причин, з яких такі докази не можуть бути надані ним в судове засідання 16.12.2015 року, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для відкладення справи, та вважає можливим вирішити спір за наявними у справі документами, згідно приписів ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 16.12.2015 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення згідно зі ст. 85 ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази та заслухавши пояснення представників позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як убачається з матеріалів справи, згідно акта приймання брухту та відходів кольорових металів № 150814 від 15.08.2014 року Відповідач прийняв від Позивача відпрацьовані акумуляторні батареї з електролітом загальною вагою 3440 кг.

Для здійснення оплати переданих акумуляторних батарей, Відповідачеві був виставлений рахунок-фактури № СФ-0000253 від 15 серпня 2014 року на суму 25515,00 грн.

04.12.2014 року Відповідачем на адресу Позивача було надано гарантійний лист щодо погашення заборгованості в розмірі 25515,00 грн. за придбані відпрацьовані акумуляторні батареї в строк до 12.12.2014 року.

Статтею 205 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Надані до справи докази, зокрема, підписаний сторонами акт приймання брухту відходів кольорових металів № 150814 від 15.08.2014 року, товарно-транспортна накладна № Р2 від 15.082014 року, рахунок-фактура № СФ-0000253 від 15.08.2014 року, та гарантійний лист Відповідача щодо здійснення оплати придбаних акумуляторних батарей, свідчать про укладання між сторонами договору поставки товару у спрощений спосіб (ст. 181 Господарського кодексу України).

Згідно положень ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 692 ЦК України, положення якої застосовуються до договорів поставки в силу ст. 712 ЦК України, передбачено обовязок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З огляду на приписи зазначеної вище норми матеріального права, обовязок Відповідача щодо оплати вартості придбаних відпрацьованих АКБ, виник відповідно після прийняття товару за актом приймання брухту відходів кольорових металів № 150814 від 15.08.2014 року. В свою чергу, Відповідач зазначений обовязок не виконав, в наслідок чого виникла заборгованість в сумі 25515,00 грн.

На час розгляду справи в суді, Відповідачем сума боргу не сплачена (доказів не надано).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає вимоги Позивача в частині стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 25515,00 грн. обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, Позивач вимагає стягнення з Відповідача відсотків річних та інфляційних збитків згідно ст. 625 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем наданий розрахунок трьох процентів річних за період з 29.08.2014 по 10.09.2015, згідно якого їх розмір склав суму 792,71 грн. та розрахунок інфляційних втрат за період з вересня 2014 року по серпень 2015 у розмірі 13 477,89 грн.

Господарським судом здійснено перевірку наданих позивачем розрахунків та враховуючи те, що обов'язок Відповідача з оплати товару виник після його отримання, тобто з 16.08.2014 року, враховуючи межі позовних вимог, позов в частині стягнення відсотків річних та інфляційних нарахувань, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Таким чином, неналежне виконання відповідачем зобов'язання є підставою для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 25 515,00 грн., трьох процентів річних у розмірі 792,71 грн., інфляційних втрат у розмірі 13 477,89 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд не приймає до уваги доводи Позивача стосовно здійснення поставки акумуляторних батарей в рамках договору купівлі-продажу № 156-14-14, оскільки як убачається зі змісту даного правочину, його укладено 18.08.2014 року, тобто після того, як відбулася фактична поставка АКБ, стягнення вартості яких є предметом даного спору. При цьому, під час укладення договору купівлі-продажу № 156-14-14 сторони не передбачили, що його положення застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення (ч. 3 ст. 631 ЦК України).

Суд відхиляє клопотання Відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи стосовно підтвердження справжності підписів директора ТОВ "Інкод" ОСОБА_3А на договорі № 156-14-14 від 18.08.2014 року та довіреності № 14-08/1 від 14.08.2014 року, адже як вище встановлено судом, заявлена до стягнення сума заборгованості виникла не за вказаним вище договором купівлі-продажу, а на підставі договору поставки, укладеного сторонами у спрощений спосіб шляхом підписання акту приймання передачі та вчинення інших конклюдентних дій, а отже, дослідження справжності підпису на договорі, укладення якого мало місце після здійснення спірної поставки товару, не матиме значення для вирішення даного спору.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на відповідача .

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКОД"" (49010, м. Дніпропетровськ, вул. Погребняка, буд. 25-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "КРИВОРІЖІНДУСТРБУД" (50051, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 10, ) 25 515,00 грн. основного боргу, 792,71 грн. три проценти річних, 13 477,89 грн. інфляційних втрат, 1 218,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.12.2015

Суддя ОСОБА_4