ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2015 р. Справа № 911/4248/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Київ;

до Товариства з обмеженою відповідальністю Крайміа Солар 3, АР Крим, с. Родникове

третя особа Державне підприємство Енергоринок

про стягнення 1 225 083 грн. 34 коп.;

Суддя Мальована Л.Я.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 19-11/157 від 24.11.2014 р.);

від відповідача: не зявився;

від третьої особи: ОСОБА_2 (дов. № 01/44-744Д від 25.12.2014 р.);

ОСОБА_3 (дов. № 01/44-740Д від 25.12.2014 року).

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором № 482/31/2 від 01.09.2011 року, а саме належне відповідачу на підставі договору № 6802/02 від 25.02.2011 р., право грошової вимоги до ДП Енергоринок у сумі 1 225 083 грн. 34 коп. за продану в березні 2014 року електроенергію.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представники третьої особи проти позову заперечили з підстав викладених у поясненнях на позовну заяву.

В судовому засіданні оголошувалась перерва для витребування в порядку ст. 38 ГПК України від ДП «Енергоринок» ОСОБА_3 купівлі-продажу електроенергії від 31.03.2014 року, проте вказаний акт надано не було.

До господарського суду Київської області надійшло клопотання Державного підприємства Енергоринок про залучення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, оскільки рішення у даній справі може вплинути на права та обовязки Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг щодо однієї із сторін у справі.

Зазначене клопотання не підлягає задоволенню оскільки рішення суду не впливає на права та обовязки Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідач двічі в засідання суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно п.п. 1, 5 Інформаційного листа Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України № 01-06/745/2014 від 05.06.2014р. неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях України, повинна бути підтверджена відповідною довідкою (листом) підприємства звязку. Форму відповідного документа законодавчо не визначено. Отже, ним може бути будь-який документ, виданий (надісланий) будь-якому адресатові підприємством звязку за підписом керівника (заступника керівника, іншої уповноваженої особи) такого підприємства, що свідчив би про неможливість пересилання поштової кореспонденції до Автономної Республіки Крим і міста Севастополя. Учасник судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території України, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за умов, зазначених у підпунктах 1 - 4 пункту 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції".

Враховуючи те, що незявлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, суд встановив:

01.09.2011 між Публічним акціонерним товариством Державний ощадний банк України (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю КРАЙМІА СОЛАР 3 (Позичальник) укладено кредитний договір № 482/31/2, згідно якого банк зобовязався надати на умовах договору, а позичальник отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені договором строки кредит у розмірі 48 174 750 грн. та сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.

Згідно п. 3.3.1 договору банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обовязків та недотримання умов, передбачених цим договором та/або документами забезпечення, вимагати негайного повернення суми кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають сплаті за цим договором), у тому числі, але не виключно, якщо: позичальник вчасно не сплатив суму кредиту, її частину або проценти за користування кредитом або будь-які інші суми, які підлягають сплаті за цим договором.

Пунктом 3.4.1 договору визначено, що підставою для визначення суми і підстав повернення кредиту або будь-якої неповерненої позичальником банку частини кредиту (включаючи суми нарахованих процентів та інших платежів) є виписки з рахунків, відкритих у банку для обліку заборгованості позичальника за цим договором по кредиту, нарахованих процентах та інших платежах.

Згідно п. 5.3.1, 5.3.2 договору позичальник зобовязаний належним чином виконувати всі умови вказаного договору та взяті на себе цим договором зобовязання; точно у строки, обумовлені вказаним договором, погашати кредит та сплачувати плату (проценти) за користування кредитом, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобовязань за договором, на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено у договорі, а також у повному обсязі всі інші платежі та відшкодувати завдані збитки.

Договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань (п. 10.5 договору)

01.12.2011, 31.05.2012, 28.09.2012, 01.08.2013 до вказаного договору вносились зміни та доповнення додатковими договорами, укладеними сторонами.

У звязку з невиконанням позичальником умов кредитного договору 25.12.2014 АТ Ощадбанк звернувся до господарського суду Київської області з позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням господарського суду Київської області від 30.01.2015 року у справі № 911/5583/14 позовні вимоги задоволено в повному обсязі, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Крайміа Солар 3 на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України 5 310 303,21 доларів США (на 13.01.2015 за курсом НБУ 83 743 481,62грн) та 10 602,89грн, з яких: 4 760 921,79 доларів США прострочена заборгованість за кредитом, 420 390,77 доларів США прострочена заборгованість за процентами, 9 000,00грн прострочена заборгованості за комісійною винагородою, 79 599,30 доларів США пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 35 378,22доларів США пеня за несвоєчасну сплату процентів, 733,39грн пеня за несвоєчасну сплату комісійної винагороди, 9 131,56 доларів США проценти за несвоєчасне погашення кредиту, 4 881,57 доларів США проценти за несвоєчасну сплату процентів, 71,50грн процентів за несвоєчасну сплату комісійної винагороди, 798,00грн втрат від інфляції за несвоєчасну сплату комісійної винагороди), а також 73 080грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

У відповідності до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших справ, в яких беруть участь ті самі сторони.

Оскільки відповідачем зобовязання за кредитним договором не були виконані загальний розмір заборгованості Відповідача за кредитним договором № 493/31/2 від 28.09.2011 року станом на 09.09.2015 року становить 6 948 280,19 доларів США та 26 281,82 грн.

Для забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором № 482/31/2 від 01.09.2011 (по поверненню кредиту, сплаті процентів за користування ним, комісій, можливих штрафних санкцій, інших платежів, передбачених Кредитним договором) 01 вересня 2011 року між Банком та ТОВ КРАЙМІА СОЛАР 3 укладено договір застави майнових прав № 482/31/2-4.

У подальшому зміни та доповнення до договору застави майнових прав вносились додатковим договором № 1 від 31.10.2012 року, додатковим договором № 2 від 01.08.2013 року.

Відповідно до п. 1.1 договору застави предметом застави виступає належне заставодавцю на підставі контрактів право вимагати від боржників здійснення платежів на користь заставодавця за поставлені (або такі що будуть поставлені) боржникам товари (виконані чи надані послуги), в розмірі та в строки, передбачені умовами контрактів, укладених між заставодавцем та боржниками.

В заставу за цим договором передаються як права вимоги, що належать заставодавцю в момент укладення цього договору, так і права вимоги, що виникнуть у заставодавця в майбутньому.

Контрактами за договором застави майнових прав є договір купівлі-продажу електроенергії № 6802/02 від 25.02.2011, укладений між ТОВ КРАЙМІА СОЛАР 3 та Державним Підприємством Енергоринок.

Боржником у розумінні договору застави майнових прав є ДП Енергоринок (контрагент заставодавця за договором купівлі-продажу електроенергії).

Таким чином, предметом застави виступають майнові права право грошової вимоги, за договором купівлі-продажу електроенергії № 6803/02 від 25.02.2011,укладеного між ТОВ КАЙМІА СОЛАР 3 та Державним підприємством Енергоринок.

Згідно п. 1.2 договору застави майнових прав (з урахуванням додаткового договору № 1 від 31.10.2012) сторони погоджуються з тим, що на момент укладення цього договору договірна вартість предмету застави становить 661 633,04 євро, що у гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 31 жовтня 2012 року складає 6 854 866 грн. 97 коп.

Пунктом 3.2 договору застави майнових прав, передбачено, що у випадку, якщо при настанні строку виконання зобовязання, воно (зобовязання) або будь-яка його частина не будуть виконані, а також в інших випадках, передбачених цим договором та/або законодавством, заставодержатель реалізує своє право застави шляхом звернення стягнення на предмет застави в порядку, визначеному цим договром та законодавством.

Відповідно до пункту 5.2.3 договору застави майнових прав, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобовязання (або відповідна їх частина) не будуть виконані, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання заставодавцем будь-якого з своїх обовязків, передбачених цим договором та/або кредитним договорами та/або іншими договорами з позичальником та/або майновими поручителями, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих заставодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною. Заставодержатель, зокрема набуває право звернення стягнення на предмет застави незалежно від настання Строку виконання зобовязання при припиненні (реорганізації, ліквідації) юридичної особи Заставодавця, в разі якщо інша особа набула права стягнення на предмет застави, а також у випадку порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності заставодавця або визнання його банкрутом.

Предметом позову є вимоги про звернення стягнення на предмет застави за договором застави майнових прав № 482/31/2-4 від 01.09.2011 року, який був укладений між АТ Ощадбанк та ТОВ КРАЙМІА СОЛАР 3, а саме: належне ТОВ КРАЙМІА СОЛАР 3 на підставі договору купівлі-продажу електроенергії № 6802/2 від 25.02.2011, право грошової вимоги до Державного підприємства Енергоринок у сумі 1 225 083 грн. 34 коп. за продану в березні 2014 року електроенергію в рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю КРАЙМІА СОЛАР 3 перед Публічним акціонерним товариством Державний ощадний банк України за кредитним договором № 482/31/2 від 01.09.2011 року, яка станом на 09.09.2015 становить у доларах США 6 948 280,19 дол. США, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 4 760 921,79 дол. США; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 769 046,77 дол. США; нараховані проценти за вересень 2015 року 10 043,59 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 1 161 451,15 дол. США; пеня за несвоєчасну сплату процентів 128 348,69 дол. США; 3 % річних за непогашення кредиту 102 263,01 дол. США; 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів 16 205,19 дол. США та у гривні 26 281 грн. 82 коп., з яких: прострочена заборгованість за комісійною винагородою 17 000 грн. 00 коп.; нарахована комісійна винагорода за вересень 2015 року 1 000 грн. 00 коп.; пеня за несвоєчасну сплату комісійної винагороди 2 750 грн. 11 коп.; 3 % річних за несвоєчасну сплату комісійної винагороди 344 грн. 04 коп., втрати банку від інфляції за несвоєчасну сплату комісійної винагороди 5 187 грн. 67 коп.; переведення на Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України право грошової вимоги ТОВ КРАЙМІА СОЛАР 3 до Державного підприємства Енергоринок здійснити платежі за продану у березні 2014 електроенергію у сумі 1 225 083 грн. 34 коп. за договором купівлі-продажу електроенергії № 6802/02 від 25.02.2011, укладеного між ТОВ КРАЙМІА СОЛАР 3 та ДП Енергоринок.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (п. 1 ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 589 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленного майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 590 Цивільного кодексу України , звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Третя особа ДП "Енергоринок" в письмових поясненнях зазначає, що ним було повідомлено листом № 01/71-3332 від 31.03.2014 ТОВ Крайміа Солар 3 про зупинення дії договору з 01 квітня 2014 року. Відповідно до пункту 6.2 договору при настанні обставин непереборної сили сторони звільняються від виконання зобовязання за цим договором на термін дії обставин непереборної сили і усунення їх наслідків, тобто ДП "Енергоринок" звільнений від зобов'язань за договором на термін дії обставин непереборної сили і усунення їх наслідків (відповідно до п. 6.2 договору № 6802/02 від 25 лютого 2011 року).

Згідно п. 6.3 договору № 6802/02 від 25 лютого 2011 року наявність обставин непереборної сили підтверджується відповідною довідкою Торгово-промислової палати України.

В матеріалах справи наявний висновок № 748/05-4 про обставини непереборної сили, виданий Торгово-промисловою палатою України 28.03.2014, в якому Торгово-промислова палата України засвідчує про обставини непереборної сили на території Автономної Республіки Крим з 27.02.2014, які продовжують діяти по теперішній час. Дату закінчення терміну дії обставин непереборної сили на момент видачі даного висновку встановити неможливо.

Крім того, відповідно до ст. ст. 514, 515 ЦК України відступлення права вимоги не може розглядатись окремо від можливості його виконання на користь нового кредитора, а з огляду на законодавчу заборону взаємовідносин з приводу зобовязань по оплаті, погашенні заборгованості за електричну енергію вироблену на окупованій території, то правило про недопустимість уступки, що здійснена в обхід закону поширюється і на спірні взаємовідносини.

У свою чергу, відступлення права вимоги полягає в передачі кредитором належного йому на підставі зобовязання права (вимоги) іншій особі. Відтак, іншій особі може бути передано тільки право, що належить кредитору, відсутнє ж право грошової вимоги, що має місце в даному випадку, не може бути передано протягом всього періоду дії обставин непереборної сили.

Водночас, у відповідності до п. 4.2 договору із змінами внесеними додатковою угодою № 8001/02 від 30.12.2011 року до договору, остаточний розрахунок за куплену ДПЕ у ВАД електроенергію в розрахунковому місяці здійснюється до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Таким, чином з урахуванням зупинення дії договору, термін остаточної сплати електричної енергії купованої у березні 2014 року, який мав би настати 15.04.2014 року, на сьогодні не настав.

07 травня 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя № 148, згідно п. 3 якої: Оптовий постачальник не здiйснює закупiвлi електричної енергiї в її виробникiв, якi розташованi на тимчасово окупованiй територiї, та не проводить розрахункiв з такими виробниками, зокрема з погашення заборгованостi минулих перiодiв. Ця постанова набирає чинності з 1 червня 2014 року та діє до повного відновлення конституційного ладу України на тимчасово окупованій території.

Отже, постановою КМУ № 148 від 07.05.2014 закріплена пряма заборона на проведення розрахунків із відповідачем, зокрема, погашення заборгованості минулих періодів, а отже відступлення права грошової вимоги, іншому субєкту, в даному випадку позивачу з метою реалізації відповідного права на отримання грошових коштів за цією вимогою, прямо суперечить постанові КМУ № 148 від 07.05.2014.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України безпідставні та необґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя Л.Я. Мальована