ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.12.15р. Справа № 904/8982/15
За позовом Комунального підприємства "Транспортування покупної теплової енергії "ТЕПЛОТРАНС" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

до Комунального підприємства "ЖИЛСЕРВІС-1" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у розмірі 146 214,34грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 2 від 05.01.15;

від відповідача: ОСОБА_2, дов. від 04.06.15;

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Транспортування покупної теплової енергії "ТЕПЛОТРАНС" Дніпропетровської міської ради (надалі Позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Комунального підприємства "Жилсервіс-1" про стягнення заборгованості за договором про відпуск теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання № 639 від 12.09.2012 року у розмірі 146 214,34 грн., з яких: 134 934,91 грн. основаного боргу, 381,50 грн. пені, 8083,66 грн. інфляційних втрат, 653,47 грн. три проценти річних.

27.11.2015 року Позивач подав до суду уточнюючу позовну заяву (фактично заява про зменшення розміру позовних вимог), за змістом якої просив стягнути з Відповідача заборгованість у розмірі 146185,75 грн.. в тому числі: 134934,89 грн. основного боргу, 765,23 грн. пені, 7971,57 грн. інфляційних втрат, 353,26 грн. три проценти річних.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на часткову сплату заборгованості до пред'явлення позову до суду. Крім того, заперечуючи проти позову, відповідач посилався на неотримання ним рахунків на оплату спожитої теплової енергії, а також на передачу частини об'єктів тепло споживання, за якими Позивачем здійснювалося нарахування, на баланс КП "БЮРО". Заперечення Відповідача, також ґрунтуються на припиненні дії договору про відпуск теплової енергії з 09.07.2014 року на підставі листа Відповідача від 30.04.2014 року № 425. Також заперечення ґрунтуються на відсутності опалення деяких приміщень, що підтверджується актами від 22.10.2015 року та 02.12.2015 року. В своїх доповненнях на відзив, Відповідач також зазначив про ненадання Позивачем доказів зміни тарифів, які застосовувалися при здійсненні нарахування вартості спожитої теплової енергії.

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 17.12.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2012 року Комунальним підприємством "Транспортування покупної теплової енергії "ТЕПЛОТРАНС" (Постачальник) та Комунальним підприємством "Жилсервіс-1" (Споживач) був укладений договір про відпуск теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання № 639.

Відповідно до пункту 1.1 договору, постачальник згідно СниП 2.04.07-86 Теплові мережі здійснює відпуск теплової енергії для потреб центрального опалення та гарячого водопостачання, по об`єктах Споживача.

Пунктом 1.3 договору встановлено планове споживання теплової енергії по об'єктах Споживача, зокрема, вул. Робоча, 95а (263,35 кв.м.) 55,83 Гкал/рік, вул. Робоча, 176а (194,1 кв.м.) - 41,15 Гкал/рік, вул. Будівельників, 24 (248,1 кв.м.) 52,60 Гкал/рік, вул. Будівельників, 14а (76,4 кв.м.) 16,20 Гкал/рік, вул. Титова, 24 (70,4 кв.м.) 14,92 Гкал/рік.

Згідно з пунктом 2.1 договору, нарахування плати за теплову енергію здійснюється постачальником на підставі тарифів, затверджених місцевими органами самоврядування, а саме на підставі рішення № 2212 від 10.09.2009, тариф на 1 Гкал теплової енергії становить 666,49 грн. Орієнтована сума по договору 121827,71 грн./рік.

Відповідно до умов п. 5.3. Договору, до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, Споживач отримує у Постачальника рахунок для оплати за спожиту теплову енергію, який зобов'язаний сплатити протягом трьох днів. В разі несплати рахунку, Споживач оплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати.

Пунктом 9.1 договору передбачено, що цей договір укладається на строк з 12.09.2012 до 31.12.2012. Строк дії договору автоматично вважається пролонгованим, якщо жодна зі сторін не має наміру розірвати його, шляхом повідомлення іншої сторони в письмовому вигляді не пізніше як за місяць до закінчення строку дії договору.

02.01.2013 року сторонами підписано додаткову угоду до Договору № 639 від 12.09.2012 року, згідно якої змінено об'єкти теплоспоживання та визначено проектне споживання теплової енергії за цими об'єктами (а.с. 11).

На виконання умов договору, в період з жовтня 2012 року по квітень 2015 року Позивач здійснив постачання Відповідачу теплової енергії на загальну суму 260 458,53 грн.

Факт поставки теплової енергії на вказану суму, підтверджується рахунками-фактури та довідкою про щомісячні нарахування та оплати за теплову енергію (а.с. 79), яка складена Позивачем в розрізі об'єктів тепло споживання.

Відповідач за спожиту теплову енергію розрахувався частково, сплативши суму 125 523,64 грн., в наслідок чого виникла заборгованість у розмірі 134 934,89 грн.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві, який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як вище встановлено судом, Відповідач припустив порушення свого зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати спожитої теплової енергії на суму 134 934,89 грн., в зв'язку з чим, вимоги цій частині підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, Позивач вимагає стягнення з Відповідача відсотків річних та інфляційних збитків згідно ст. 625 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем наданий розрахунок трьох процентів річних за період з 19.02.2014 по 31.05.2015 (по кожному рахунку окремо) згідно якого їх розмір склав суму 353,26 грн. та розрахунок інфляційних втрат за період з лютого 2014 по травень 2015 (по кожному рахунку окремо) у розмірі 7971,57 грн.

Також Позивач вимагає стягнення з Відповідача пені, сплата якої передбачена наведеним судом вище пунктом 5.3. Договору. Згідно наданого суду розрахунку, розмір пені за несвоєчасну сплату рахунку за квітень 2015 року, за період з 19.05.2015 по 27.08.2015 становить 769,23 грн.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Заперечення Відповідача стосовно часткової оплати заборгованості, судом до уваги не приймаються, адже як убачається з матеріалів справи, відповідні оплати враховані Позивачем при розрахунку розміру суми основного боргу.

Щодо заперечень Відповідача з посиланням на неодержання ним рахунків на оплату, слід зазначити, що відповідно до умов п. 5.3. Договору, обов'язок отримання рахунків покладається на Споживача Відповідача у справі.

Відносно передачі частини об'єктів теплоспоживання, то згідно наданої суду довідки (а.с. 79) Позивач припинив нарахування по відповідних об'єктах з моменту їх передачі на баланс КП "БЮРО".

Заперечення Відповідача відносно припинення дії договору про відпуск теплової енергії, суд вважає безпідставними, оскільки припинення даного договору можливо лише після відключення будинків (об'єктів теплоспоживання) від мережі центрального опалення та гарячого водопостачання, доказів в підтвердження чого, Відповідачем суду не надано.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача стосовно відсутності опалення в деяких приміщеннях, що підтверджується актами від 22.10.2015 року та 02.12.2015 року, адже предметом даного спору є стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, яка виникла станом на квітень 2015 року, тому обставини відсутності опалення, які встановлені в жовтні та грудні 2015 року, не впливають на результат вирішення даного спору.

Заперечення Відповідача стосовно відсутності доказів щодо зміни тарифів, які застосовувалися при здійсненні нарахування вартості спожитої теплової енергії, суд вважає безпідставними, адже тарифи на теплову енергію підлягають оприлюдненню, та є загальновідомою інформацією.

Згідно вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Відповідно до приписів ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сума 136,78 грн. зайво сплаченого судового збору в зв'язку із зменшенням розміру позовних вимог, підлягає поверненню за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 85, 115 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Комунального підприємства "Жилсервіс-1" Дніпропетровської міської ради (49008, м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, 73, блок, 4, ) на користь Комунального підприємства "Транспортування покупної теплової енергії "ТЕПЛОТРАНС" Дніпропетровської міської ради (49089, м. Дніпропетровськ, вул. Макарова, 32, ) 134934,89 грн. основного боргу, 765,23 грн. пені, 7971,57 грн. інфляційних втрат, 353,26 грн. три проценти річних, 2024,02 грн. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.12.2015

Суддя ОСОБА_3