РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015Справа №910/16452/13
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо4енерджі"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА"

про стягнення 507 899,00 грн.,

Суддя Лиськов М.О.

Представники:

від позивача не зявився

від відповідача Качмар О.Й., довіреність № 904 від 13.11.15, ;

від відповідача Бортман О.А., довіреність № 280 від 18.06.15, ;

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому 16.12.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

27.08.2013 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо4енерджі" (надалі - позивач) до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" (надалі - відповідач) про стягнення 507 899,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2013 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/16452/13, розгляд справи призначено на 16.09.2013.

В судове засідання, призначене на 16.09.2013, з'явився представник позивача та надав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, які долучені судом до матеріалів справи.

В судове засідання, призначене на 16.09.2013, з'явився представник позивача та надав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, які долучені судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні, призначеному на 16.09.2013, представником позивача було подано чотири клопотання про витребування доказів.

Суд розглянувши вказані клопотання, на підставі ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку із неможливістю надання позивачем зазначених у клопотаннях доказів, задовольнив їх.

Крім того, в судовому засіданні, призначеному на 16.09.2013, представник відповідача подав клопотання про зупинення провадження у справі.

16.09.2015 зупинено провадження у справі № 910/16452/13 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо4енерджі" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" про стягнення 507 899,00 грн., до вирішення пов'язаної з нею справи №910/4176/13 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо4енерджі" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" про стягнення 1 080 127,27 грн., що знаходиться в провадженні Господарського суду м. Києва.

04.11.2015 надійшла заява про поновлення провадження у справі.

09.11.2015 ухвалою суду поновлено провадження та призначено розгляд справи на 25.11.2015.

23.11.2015 через канцелярію суду від представника позивача надійшов відзив на позовну заяву.

В судове засідання, призначене на 25.11.2015, представник відповідача з'явився та надав документи на виконання вимог ухвали суду.

В судове засідання, призначене на 25.11.2015, представник позивача не з'явився, причин неявки суд не повідомив хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений.

25.11.2015 розгляд справи відкладено на 16.12.2015.

В судове засідання, призначене на 16.12.2015, представник відповідача з'явився та надав документи на виконання вимог ухвали суду.

В судове засідання, призначене на 16.12.2015, представник позивача не з'явився, причин неявки суд не повідомив хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений.

Оскільки про час та місце судового засідання позивач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.06.2011 між Приватним акціонерним товариством "Виноградівський комбінат хлібопродуктів" (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Біо4енерджі" (далі - орендар) укладено договір оренди, умовами якого передбачено, що орендодавець передає в строкове платне користування (оренду) орендареві, а орендар приймає в оренду нерухоме майна та зобов'язується використовувати майно за його призначенням та сплачувати орендну плату.

Відповідно до п. 1.2. договору, майно складається з таких об'єктів: склад Д15, Д16 згідно інвентарної справи від 21.05.2004 р.

Земельна ділянка, що знаходиться за адресою: вул. Лейзмана 27, 90300 м. Виноградів, Закарпатська обл., Україна, загальною площею 6 215 кв.м. Вартість земельної ділянки згідно з нормативно-грошовою оцінкою становить 493 906, 05 грн.

Відповідно до п. 2.1. договору, орендодавець надає орендареві майно для здійснення ним виробничої діяльності, яка полягає, зокрема, але не виключно, у виробництві деревних гранул (пелетів), брикетів, колотих дров та інших видів відходів від переробки деревини, вихідним матеріалом для якої є круглий ліс, опилки, стружка або інші деревні відходи, що постачаються для виробництва. До мети оренди належить також зберігання вихідних матеріалів та готової продукції, діяльність пов'язана з їх транспортуванням і обробкою, а також відповідна адміністративна та інша допоміжна діяльність, пов'язана з виробництвом орендаря.

Згідно п. 3.1. договору, орендодавець здає в оренду майно орендарю строком на 35 (тридцять п'ять) місяців, починаючи з дня підписання акту приймання-передачі майна, який міститься у додатку № 3 до даного договору та є його невід'ємною частиною. Орендар не зобов'язаний прийняти майно, якщо його технічний стан не відповідає умовам узгодженим у даному договорі, зокрема меті оренди.

Пунктом 6.6. договору визначено, що орендар зобов'язаний використовувати предмет оренди згідно з обумовленою вище метою та на визначених у договорі умовах, та одночасно при використанні предмету оренди, зокрема при здійсненні виробничої та іншої експлуатаційної діяльності, дотримуватися чинного законодавства, включаючи правила охорони навколишнього середовища, правила безпеки і охорони праці, та правила пожежної безпеки в приміщеннях та на території, що входять до складу майна.

У відповідності до п. 6.11 договору, страхування майна протягом дії договору здійснюється орендарем.

Так, 01.03.2012 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА" (далі - страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Біо4енерджі" (далі - страхувальник) укладено договір добровільного страхування майна № 008061/0211/0000001, умовами якого передбачено, що предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме:

4.1. нерухоме майно: страхова сума (вартість майна) - 1 105 077, 00 грн., безумовна франшиза - 0, 5 % страхової суми, але не менше 1000, 00 грн.

Перелік майна, що підлягає страхуванню встановлюється на підставі договору оренди б/н від 27.06.2011.

Вигодонабувачем за даним договором є Приватне акціонерне товариство "Виноградівський комбінат хлібопродуктів", відповідно до договору оренди б/н від 27.06.2011.

Відповідно до п. 5 договору, за страхове майно знаходиться за адресою: Закарпатська обл., м. Виноградів, вул. Лейзмана, буд. 27.

Згідно п. 7 договору, страховим випадком є факт понесення збитків страхувальником (вигодонабувачем) внаслідок пошкодження, знищення чи втрати застрахованого майна в результаті настання подій (страхових ризиків), зазначених нижче:

7.1. пожежа, в т.ч. підпал, вибух, удар блискавки;

7.2. падіння на застраховане майно пілотованих повітряних суден і апаратів їх частин або вантажу;

7.3. протиправні дії третіх осіб (крадіжка із зломом, грабіж, розбій);

7.4. пошкодження водою чи іншими рідинами внаслідок аварії водопровідних, каналізаційних, опалювальних систем і систем пожежогасіння, проникнення води чи інших рідин із сусідніх приміщень;

7.5. наїзд на за страхове майно наземних транспортних засобів;

7.6. стихійні лиха (смерч, ураган, буря, тайфун, схід лавин, обвал, зсув, сель, повінь, паводок, злива, просідання ґрунту, затоплення ґрунтованими водами, землетрус, град, тиск снігового покрову).

Строк дії договору з 02.03.2012 по 01.03.2013 (п. 8 договору).

Розділом 6 умов договору добровільного страхування майна, встановлено, що документами, які підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитку є:

6.1.1. акт огляду місця страхового випадку акт огляду місця страхового випадку складається представником страховика та підписується обома сторонами. У випадку якщо наслідки страхового випадку необхідно ліквідувати відповідно до діючих галузевих нормативних актів та в інших випадках за згодою страховика, акт огляду місця страхового випадку складає комісія відповідальних представників страхувальника і негайно надсилає його страховику разом з детальними фотографічними знімками місця страхового випадку.

6.1.2. документи з компетентних органів, що підтверджують факт, причини та обставини настання страхового випадку;

6.1.3 акт незалежної експертизи, висновків спеціалістів щодо оцінки розміру збитків (у разі необхідності);

6.1.4 бухгалтерські та фінансові документи, що підтверджують розмір збитку (чеки, рахунки-фактури, квитанції, виписки з інвентарних книг, накладні, кошториси, калькуляції і т.п.).

6.1.5. акт про списання пошкодженого (втраченого) майна;

6.1.6. заява про виплату страхового відшкодування

6.1.7. письмове пояснення про обставини випадку;

6.1.8. інші документи, в залежності від обставин справи, за вмотивованим запитом страховика.

У разі визнання страховиком події, що відбулась страховим випадком - виплата страхового відшкодування страховиком проводиться на підставі заяви про виплату страхового відшкодування страхувальника та всіх документів, які підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитку. Виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком на протязі 10-ти банківських днів з моменту прийняття рішення про виплату страхового відшкодування.

У разі прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, страховик зобов'язаний повідомити страхувальника у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови в 10-тиденний термін з дати отримання всіх документів, передбачених договором (п. 6.2. договору).

Термін прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування може бути додатково продовжений страховиком (п. 6.3. договору).

6.3.1. до 60 днів - при необхідності проведення додаткової перевірки обставин страхового випадку.;

6.3.2. до закінчення розслідування, якщо компетентними органами порушена кримінальна справа проти страхувальника (його посадових осіб та працівників) і ведеться розслідування обставин, що призвели до виникнення збитку.

Будь-які дії страховика або надані ним інструкції, зроблені у зв'язку із заявленою подією до прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, не є підставою для визнання страховиком цієї події страховим випадком і виплату страхового відшкодування (п. 6.5. договору).

01.03.2012 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА" (далі - страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Біо4енерджі" (далі - страхувальник) укладено договір добровільного страхування майна № 008061/0211/0000001, умовами якого передбачено, що предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме:

4.1. нерухоме майно - виробнича лінія: страхова сума (вартість майна) - 1 105 077 грн., безумовна франшиза - 0, 5 % страхової суми, але не менше 1000, 00 грн.;

Вигодонабувачем за даним договором є Приватним акціонерним товариством "Виноградівський комбінат хлібопродуктів", відповідно до договору оренди від 27.06.2011.

Відповідно до п. 5 договору, за страхове майно знаходиться за адресою: Закарпатська обл., м. Виноградів, вул. Лейзмана, буд. 27.

Згідно п. 7 договору, страховим випадком є факт понесення збитків страхувальником (вигодонабувачем) внаслідок пошкодження, знищення чи втрати застрахованого майна в результаті настання подій (страхових ризиків), зазначених нижче:

7.1. пожежа, в т.ч. підпал, вибух, удар блискавки;

7.2. падіння на застраховане майно пілотованих повітряних суден і апаратів їх частин або вантажу;

7.3. протиправні дії третіх осіб (крадіжка із зломом, грабіж, розбій);

7.4. пошкодження водою чи іншими рідинами внаслідок аварії водопровідних, каналізаційних, опалювальних систем і систем пожежогасіння, проникнення води чи інших рідин із сусідніх приміщень;

7.5. наїзд на за страхове майно наземних транспортних засобів;

7.6. стихійні лиха (смерч, ураган, буря, тайфун, схід лавин, обвал, зсув, сель, повінь, паводок, злива, просідання ґрунту, затоплення ґрунтованими водами, землетрус, град, тиск снігового покрову).

Строк дії договору з 02.03.2012 по 01.03.2013 (п. 8 договору).

11.12.2012 між Приватним акціонерним товариством "Виноградівський комбінат хлібопродуктів" (далі - вигодонабувач-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Біо4енерджі" (далі - вигодонабувач-2) укладено договір відступлення права вимоги, умовами якого передбачено, що вигодонабувач-1 передає вигодонабувачу-2 своє право вимоги у страховика Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування майна № 00806/0211/0000001 від 01.03.2012 в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 договору, на виконання даного договору вигодонабувач-2 має право пред'являти вимоги, претензії, позовні заяви та користуватись усіма правами вигодонабувача згідно умов договору добровільного страхування майна № 00806/0211/0000001 від 01.03.2012 та згідно вимог чинного законодавства; в тому числі отримати на свій рахунок повний розмір оплати страхового відшкодування, яка належить вигодонабувачу-1.

Вигодонабувач - 1 передає вигодонабувачу - 2 усі необхідні документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (п. 3 договору).

Як зазначає позивач, 20.04.2015 по місцю здійснення господарської діяльності позивача за адресою: Закарпатська обл., м. Виноградів, вул. Лейзмана, 27 виникла пожежа у приміщеннях виробничого цеху, внаслідок якої знищено та пошкоджено застраховане майна, зокрема склад Д-15

Актом про пожежу від 20.04.2012, складеного за участю начальника Виноградівської РВ Управління Держтехногенбезпеки, підполковника служби цивільного захисту та директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо4енерджі" і керівника по виробництву встановлено, що пожежа виникла 20.04.2012 о 00 год. 10 хв. у виробничому цеху Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо4енерджі", пожежею знищено: покрівлю будівлі цеху на площі 1 200 м2, сушарку, 2 екструдери для пресування дерев'яних відходів, електричну частину вентиляційної системи, пакувальну машину готової продукції, транспортери ленти, систему відеонагляду, регулятор напруги, розподільчий електричний щит, дерев'яні вікна та двері цеху, готову продукцію та інше майно;

Пожежею пошкоджено: вентиляційну та повітророзподільчу установку сушарки, паливо для сушки та інше майно.

Зокрема, в акті огляду від 20.04.2012 зазначено, що внаслідок пожежі відбулося пошкодження цеху № 15.

Технічним висновком по дослідженню пожежі № 17 від 22.05.2012 дослідно-випробувальної лабораторії Управління Держтехногенбезпеки у Закарпатській області встановлено, що осередок виникнення горіння знаходиться в приміщенні цеху, в його верхній середній частині під дахом, де була прокладена електромережа основного освітлення.

Найбільш ймовірно горіння виникло внаслідок нерегламентованих теплових проявів електроенергії через аварійні режими роботи електромережі, які призвели до виникнення короткого замикання.

Крім того, висновком Виноградівського РВ УМВСУ у Закарпатській області від 06.05.2012 не встановлено факту, зокрема про те, що дана пожежа виникла внаслідок кримінальних дій сторонніх осіб.

Постановою Виноградівського РВ УМВСУ у Закарпатській області від 02.06.2015 відмовлено в порушенні кримінальної справи на підставі ст. 6 п. 2 КПК України у зв'язку з відсутністю складу злочину, зокрема постановою не встановлено факту, який би вказував на те, що вищевказана пожежа виникла внаслідок порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, або дана пожежа виникла внаслідок кримінальних дій сторонніх осіб, які би були направлені на умисне знищення або пошкодження чужого майна.

На підставі наведеного вище, у зв'язку з настанням страхового випадку, позивач звернувся до відповідача з метою отримання страхового відшкодування у порядку, визначеному договором.

Листом від 07.06.2012 № 1800 відповідач повідомив, що для реалізації права вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у порядку, передбаченому ст. 993 Цивільного кодексу України, необхідно надати наведений у листі перелік документів (договір щодо проведення робіт на встановлення електросистеми та прокладання проводки тощо).

Пунктом 4.3.5. умов добровільного страхування майна до договорів страхування, визначено, страховик має право самостійно проводити розслідування обставин випадку, призначити на свій розсуд та за свій рахунок кваліфікованих фахівців (експертів) для визначення причин страхового випадку та розміру збитку.

Так, висновком № 759 від 17.05.2012 Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області встановлено, що в будівлі, яка знаходиться за адресою Закарпатська обл., м. Виноградів, вул. Лейзмана, 27 осередок виникнення горіння знаходиться в верхній частині в між даховому просторі через який проходило основне освітлення цеху.

Причиною пожежі стала теплова електрична енергія, яка утворилася внаслідок короткого замикання.

На даному приміщені цеху були порушені правила вимог пожежної безпеки, також правила будови електроустановок електрообладнання спеціальних установок, а саме ППБУ пункти 3.4, 5.17, 5.1.10, 5.1.11, 5.1.15; ПУЕ пункт 3.5.1., які могли призвести до короткого замикання.

На підставі висновку № 759 від 17.05.2012, відповідач звернувся по позивача з листом від 26.06.2012 № 2073 зазначивши, що після проведення детального розслідування обставин випадку відповідачем встановлено факт ряду порушень позивачем Правил пожежної безпеки в України та Правил будови електроустановок електрообладнання спеціальних установок, що знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв'язку із причиною пожежі та вказує на невиконання позивачем обов'язків по договору страхування, що є прямим виключенням із страхових випадків та не покривається договором страхування, а тому у відповідача немає правових підстав для виплати страхового відшкодування.

Позивач в свою чергу, звернувся до відповідача з претензією від 24.07.2012 за договорами добровільного страхування майна № 008061/0211/0000001 від 01.03.2012 та № 008061/0211/0000002 від 01.03.2012, в якій вимагав сплатити страхове відшкодування у розмірі 2 375 746, 61 грн.

Відповідач листом від 07.08.2012 № 2634 надав відповідь на зазначену вище претензію позивача, зазначивши, що листами № 2072 та № 2073 від 26.06.2012 відповідачем було прийнято рішення щодо відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування. Рішення було прийняте остаточне та відповідно до законодавства України може бути оскаржене у судовому порядку.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування за страховим випадком (пожежею) у розмірі 491 598 грн. Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 11 110,11 грн., 3 % річних у сумі 5 190, 89 грн. за договором добровільного страхування майна №008061/0211/0000001 від 01.03.2012.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

У відповідності зі ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про страхування" визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування", є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Так, положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Так рішенням Господарського суду м. Києва у справі 910/4176/13 встановлено:

Причиною виникнення пожежі в одноповерховій будівлі у виробничому цеху Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо4енерджі, яка розташована за адресою: Закарпатська обл., м. Виноградів, вул. Лайзмана, 27, послужило займання дерев'яних конструкцій даху цієї будівлі (дерев'яної обрешітки), поблизу димової металевої труби твердопаливної теплогенеруючої установки (твердопаливного котла).

Ця труба була встановлена у виробничому приміщенні, яка була частиною обладнання для виробництва пелет, проходила крізь покрівлю назовні, та була розігріта до такої температури, при якій розпочався процес теплового самозагоряння деревини (дерев'яної обрешітки покрівлі), яка знаходилась у безпосередній близькості до її розжареної поверхні.

Таким чином, з висновку судового експерта вбачається, що причиною пожежі стало самозагоряння дерев'яних конструкцій даху будівлі внаслідок перегрівання металевої труби, що знаходилась у безпосередній близькості до цих конструкцій та була частиною обладнання для виробництва пелет.

Так, відповідно до п. 5.2.11 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій від 19 жовтня 2004 року N 126 (чинні на момент виникнення пожежі), металеві труби, що прокладаються під стелею або паралельно до стін та перегородок з матеріалів груп горючості Г3, Г4, повинні бути від них на відстані не менше ніж 0,7 м - без ізоляції на трубі; не менше ніж 0,25 м - з ізоляцією, яка не допускає підвищення температури на її зовнішній поверхні понад 90° C; металеві димові труби допускається прокладати через перекриття з горючих матеріалів за умови влаштування перегородки з негорючих матеріалів розміром не менше 0,51 м.

Згідно ч. п. 3 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій від 19 жовтня 2004 року N 126 (чинні на момент виникнення пожежі) забезпечення пожежної безпеки є складовою частиною виробничої або іншої діяльності посадових осіб, працівників підприємств та підприємців. Це повинно бути відображено у трудових договорах (контрактах) та статутах підприємств.

Керівник підприємства повинен визначити обов'язки посадових осіб (у тому числі заступників керівника) щодо забезпечення пожежної безпеки, призначити відповідальних за пожежну безпеку окремих будівель, споруд, приміщень, дільниць тощо, технологічного та інженерного устаткування, а також за утримання і експлуатацію технічних засобів протипожежного захисту.

Обов'язки щодо забезпечення пожежної безпеки, утримання та експлуатації засобів протипожежного захисту мають бути відображені у відповідних посадових документах (функціональних обов'язках, інструкціях, положеннях тощо).

Частиною 1 та 2 ст. 2 Закону України "Про пожежну безпеку" (чинний на момент виникнення пожежі) визначено, що забезпечення пожежної безпеки є складовою частиною виробничої та іншої діяльності посадових осіб, працівників підприємств, установ, організацій та підприємців. Це повинно бути відображено у трудових договорах (контрактах) та статутах підприємств, установ та організацій.

Забезпечення пожежної безпеки підприємств, установ та організацій покладається на їх керівників і уповноважених ними осіб, якщо інше не передбачено відповідним договором.

Обов'язки підприємств, установ та організацій щодо забезпечення пожежної безпеки зазначені в ст. 5 Закону України "Про пожежну безпеку", згідною з якою власники підприємств, установ та організацій або уповноважені ними органи (далі - власники), а також орендарі зобов'язані: розробляти комплексні заходи щодо забезпечення пожежної безпеки, впроваджувати досягнення науки і техніки, позитивний досвід; відповідно до нормативних актів з пожежної безпеки розробляти і затверджувати положення, інструкції, інші нормативні акти, що діють у межах підприємства, установи та організації, здійснювати постійний контроль за їх додержанням; забезпечувати додержання протипожежних вимог стандартів, норм, правил, а також виконання вимог приписів і постанов органів державного пожежного нагляду; організовувати навчання працівників правилам пожежної безпеки та пропаганду заходів щодо їх забезпечення; у разі відсутності в нормативних актах вимог, необхідних для забезпечення пожежної безпеки, вживати відповідних заходів, погоджуючи їх з органами державного пожежного нагляду; утримувати в справному стані засоби протипожежного захисту і зв'язку, пожежну техніку, обладнання та інвентар, не допускати їх використання не за призначенням; створювати у разі потреби відповідно до встановленого порядку підрозділи пожежної охорони та необхідну для їх функціонування матеріально-технічну базу; подавати на вимогу державної пожежної охорони відомості та документи про стан пожежної безпеки об'єктів і продукції, що ними виробляється; здійснювати заходи щодо впровадження автоматичних засобів виявлення та гасіння пожеж і використання для цієї мети виробничої автоматики; своєчасно інформувати пожежну охорону про несправність пожежної техніки, систем протипожежного захисту, водопостачання, а також про закриття доріг і проїздів на своїй території; проводити службове розслідування випадків пожеж.

Пунктом 4.2.4 умов добровільного страхування майна до договорів страхування, встановлено, що страхувальник зобов'язаний використовувати застраховане майно за призначенням, з дотримання вимог протипожежної безпеки, умов зберігання та правил експлуатації.

У відповідності до п. 8.1.6. умов добровільного страхування майна до договорів страхування встановлено, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є порушенням правил і норм протипожежної безпеки страхувальником, у разі, якщо страховий випадок стався внаслідок такого порушення. Якщо порушення правил і норм протипожежної безпеки страхувальником призвело до збільшення суми збитку при настанні страхового випадку страховик може зменшити розмір страхового відшкодування на суму збільшення такого збитку.

Згідно п. 2.3 умов добровільного страхування майна до договорів страхування, страховиком не відшкодовуються збитки при настанні страхового випадку, якщо безпосередньою причиною його стало порушення встановлених законом чи іншими нормативними актами, в тому числі відомчими та/або внутрішніми нормативними документами правил і норм безпеки чи інших аналогічних норм в тому числі техніки безпеки, вимог і мір пожежної безпеки, санітарних норм.

Отже, враховуючи вищенаведене та встановлене судовим експертом, колегія суддів приходить до висновку, що причиною виникнення пожежі у виробничому цеху стало саме займання дерев'яних конструкцій даху цієї будівлі, до виникнення якої призвело порушення позивачем правил і норм пожежної безпеки, відповідно відмова Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" у виплаті страхового відшкодування позивачу є обґрунтованою.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 23.12.2015.

Суддя М.О. Лиськов