ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 р. Справа № 918/433/15

Суддя Гудзенко Я.О., розглянувши позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Звягель Ресурс" до Публічного акціонерного товариства "Клеванський лісозавод "Промінь", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача "VIMEX ENERGY" JSC про стягнення 41 321, 66 грн.

За участю:

Від позивача: ОСОБА_1 (дов. № 08 від 30.04.2015 р.);

Від відповідача: не з'явився;

Від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Звягель Ресурс" (далі - Позивач) звернулося в господарський суд Рівненської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Клеванський лісозавод "Промінь" (далі - Відповідач) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору "VIMEX ENERGY" JSC (далі - третя особа) про стягнення 41 321, 66 грн., з яких 25 578,00 грн. збитків за товар неналежної якості та 620 Євро, що еквівалентно 15 743, 66 грн. (станом на день подання позову за курсом НБУ) вартість утилізації товару неналежної якості.

Ухвалою суду від 5 травня 2015 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 918/433/14, розгляд якої призначено на 27.05.15 р.

21 травня 2015 року від Відповідача у справі надійшов відзив, в якому Відповідач заперечує позовні вимоги з підстав, викладених у відзиві, у задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою від 9 червня 2015 року суд звернувся із судовим дорученням про надання правової допомоги (вручення документів) до Міністерства юстиції Угорщини та зупинив провадження у справі № 918/433/15 на час виконання судового доручення. Судове засідання призначено на 23 грудня 2015 року.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (далі - Конвенція), до якої Україна приєдналася 19.10.2000 року, прийнявши відповідний нормативний акт - Закон України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах".

Згідно ст. 3 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють центральному органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей.

Статтею 5 Конвенції передбачено, що Центральний Орган може вимагати, щоб документ, який має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

Згідно ст. 5 Договору між Україною та Угорською Республікою про правову допомогу у цивільних та кримінальних справах, ратифікованого 10.01.2002 року прохання про здійснення правової допомоги та всі додатки до нього складаються мовою запитуючої Договірної Сторони з долученням перекладу на мову іншої Договірної Сторони або на англійську мову, за винятком положень пункту 2 статті 8 та підпункту "f" статті 19.

17 листопада 2015 року від Міністерства юстиції Угорщини надійшло підтвердження виконання судового доручення щодо повідомлення третьої особи - "VIMEX ENERGY" JSC про дату та час розгляду справи. Із зазначеного підтвердження вбачається, що направленні для вручення документи залишилися невитребуваними третьою особою та повернулися до Господарського суду.

В судовому засіданні 23 грудня 2015 року Позивач підтримав заявлені вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Враховуючи те, що незявлення третьої особи в судове засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, третя особа не скористалася своїм процесуальним правом на надання відзиву та направлення представника для участі в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника третьої особи, за наявними у справі матеріалами згідно із ст. 75 ГПК України.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 23.12.2015 р. відповідно до ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення Позивача, Відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд Рівненської області,

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2014 року між Позивачем та Відповідачем укладено договір №29/07/14 купівлі-продажу біомаси (далі Договір, а.с. 14 15).

Відповідно до умов п. 1.1. Договору Відповідач (Продавець) зобовязався продати та передати Позивачу (Покупцю), а Позивач зобовязався оплатити і прийняти на умовах Договору деревні гранули (палета темна та світла, далі Товар), яка відповідає наступним характеристикам:

1. Форма: кругла, згідно геометричних розмірів;

2. Геометричні розміри: d 6 мм;

3. Теплотворна здатність: мін. 17 МДж/кг;

4. Вологість: не більше 10%;

5. Зольність: не більше 0.85%;

6. Фасування товару: товар повинен бути упакований в поліетиленові пакети або в мякий контейнер «біг-бег». Вага одного поліетиленового пакету з Товаром складає 15 кг. +- 250 г. Мінімальна Вага 1-го контейнера «біг-бег» з Товаром складає не менше 1000 кг. +- 50 кг.

7. Упаковка товару на транспорті: товар в пакетах чи мякому контейнері «біг-бег» вантажиться на транспортний засіб.

Відповідно до п. 2.3. Договору сторони домовилися, що документом з допомогою якого Відповідач сповіщає Позивача про готовність партії Товару, відповідність Товару характеристикам зазначеним в п. 1.1. Договору, та підтверджує необхідність замовлення автотранспортного засобу для подальшого завантаження Товару, є рахунок-фактура на Товар (сканова копія), підписана уповноваженою особою Відповідача.

Відповідно до п. 3.1. Договору розрахунок за Товар здійснюється в безготівковій формі, згідно виставленого рахунку-фактури, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Відповідача вказаний в Договорі, в день завантаження товару на автотранспортний засіб, замовлений та наданий Позивачем.

Відповідно до п. 4.1. Договору право власності на Товар, зазначений в п. 1.1. Договору переходить до Позивача з моменту повної оплати рахунку-фактури виставленого Відповідачем.

Відповідно до п. 4.2 Договору фактична передача Товару Позивачу здійснюється після підписання сторонами або їх представниками видаткової накладної на Товар.

Відповідно до п. 4.3 Договору до моменту фактичної передачі Товару Позивачу згідно видаткової накладної, відповідальність за збереження Товару у належній формі відповідно до п. 1.1. Договору несе Відповідач.

З наведеного вбачається, що відповідальність за збереження Товару у належній формі відповідно до п. 1.1. Договору після передачі товару Позивачу несе Позивач.

Пунктом 4.4. Договору сторони погодили, що у разі невідповідності Товару його характеристикам, упаковки, вказаної в п. 1.1. Договору та кількості, вказаної в п. 1.4. Договору Позивач може відмовитися від придбання Товару, з подальшим повернення Відповідачем в пятиденний термін сплачених грошових коштів за Товар, включаючи штрафні санкції та витрати понесені Позивачем через замовлення автотранспортного засобу.

З наведеного вбачається, що оскільки позивач прийняв товар, який мав бути ним перевірений при прийманні і в подальшому такий товар було передано третій особі вже 4 вересня 2014 року, - відповідальність за його збереження і якість ніс позивач, вказані обставини свідчить про відсутність підстав для покладення на відповідача відповідальності за відшкодування збитків за неякісний товар.

Відповідно до п. 5.1.2. Договору Відповідач зобовязався виготовити Товар у відповідності до характеристик та додаткових умов вказаних в п. 1.1. Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, за видатковою накладною №БПР-0000597 від 1 вересня 2014 року на суму 23 100, 00 грн. (а. с. 23), видатковою накладною №БПР-0000600 від 3 вересня 2014 року на суму 24 659, 03 грн. (а. с. 25) Відповідач передав, а Позивач прийняв Товар на загальну суму 47 759, 03 грн.

Крім того, за видатковою накладною №БПР-0000601 від 4 вересня 2014 року на суму Відповідач передав, а Позивач прийняв євро піддон в кількості 33 шт. на загальну суму 2 840, 97 грн. (а. с. 24).

Разом із тим, у видатковій накладній №БПР-0000600 від 3 вересня 2014 року зазначено поставку за Договором №03/09/14 від 03.09.2014 року. В судовому засіданні позивач зазначив про помилку в накладній та про відсутність між обома сторонами інших правовідносин та укладання інших договорів.

В обґрунтування позову Позивач зазначає, що вказаний товар був ним придбаний для поставки "VIMEX ENERGY" JSC (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Покупець), що підтверджується контрактом №VE-TD-1/13 від 17.10.2013 р. (а. с. 16-17).

01.09.2014 року Позивачем було виставлено «VIMEX ENERGY» JSC рахунок №3 на оплату паливних гранул паллет з тирси деревини d=6 мм в біг-бегах (а. с. 27) та видано міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) № 002307 (а. с. 28) по факту оплати.

03.09.2014 року Позивачем було виставлено «VIMEX ENERGY» JSC рахунок №5 на оплату паливних гранул паллет з тирси деревини (а. с. 26) та видано міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) № 369440 (а. с. 29) по факту оплати.

Як зазначає Позивач, в подальшому вищевказаний товар був вивезений третьою особою за митну територію України до Угорщини і 04.09.2014 року товар на автомобільному транспорті прибув на митний склад А&М за адресою: Будапешт, вул. Горожті, 2533.

В процесі вивантаження товару третьою особою було виявлено невідповідність поставленого товару заявленій номенклатурі та якості, а саме вся партія товару не відповідала заявленим характеристикам. Товар виявився некондиційним і не придатним для використання за призначенням.

На підставі зазначеного третя особа зверталася до Позивача із претензіями (а. с. 33, 34, 35, 36, 37) щодо компенсації вартості неякісного товару в сумах 2 939, 60 Євро, яка зростала до 3 709, 60 Євро та 3 859, 60 Євро у звязку із зберіганням товару та необхідністю його утилізації.

30 березня 2015 року третьою особою було виставлено Позивачу рахунок на загальну суму 3 859, 60 Євро.

На підставі викладеного Позивач звернувся до Відповідача із претензією від 24 вересня 2014 року №10/14 щодо врегулювання питання по відшкодуванню збитків за некондиційний товар в кількості 24 360 кг. на суму 25 578, 00 грн.

Однак, Відповідач залишив претензію Позивача без відповіді та задоволення, на підставі чого, Позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування збитків за товар неналежної якості та утилізацію такого товару.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарських відносин.

Обов'язок відшкодування збитків може бути покладено на особу лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст. 623 ЦК України.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов'язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінка боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника.

При відсутності хоч б одного з цих елементів господарсько-правова відповідальність не настає.

Умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов'язання було виконано боржником.

Верховний Суд України у постанові від 04.07.2011 вказав, що з огляду на положення статті 22 ЦК України та статті 224 ГК України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Правовий висновок Верховного Cуду України, відповідно до ст. 111-28 ГПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Як вже зазначалося вище, пунктом 4.4. Договору сторони погодили, що у разі невідповідності Товару його характеристикам, упаковки, вказаної в п. 1.1. Договору та кількості, вказаної в п. 1.4. Договору Позивач може відмовитися від придбання Товару, з подальшим повернення Відповідачем в пятиденний термін сплачених грошових коштів за Товар, включаючи штрафні санкції та витрати понесені Позивачем через замовлення автотранспортного засобу.

Однак, Позивач не відмовився від придбання товару, видаткові накладні №БПР-0000597 від 1 вересня 2014 року та №БПР-0000600 від 3 вересня 2014 року підписав без будь-яких зауважень чи заперечень, жодних претензій або зауважень з приводу неналежного пакування Товару або його тари не заявляв.

Як вбачається із пояснень Позивача, виявлені недоліки не були прихованими та могли бути виявлені при прийнятті товару.

Разом з тим, поставляючи товар третій особі, Позивач сам зазначив характеристики товару, які не відповідали дійсності та не довів, що саме цей товар був придбаний у Відповідача.

Таким чином, Позивачем не було доведено протиправної поведінки чи вини Відповідача, в порушення ним умов укладеного Договору.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається також на додаткові витрати та претензії з боку третьої особи, однак не надав жодних доказів в підтвердження понесення таких витрат, зокрема, й сплати за виставленим третьою особою рахунком.

Крім того позивач не надав суду доказів надіслання йому третьої особою доказів у підтвердження понесення останнім збитків.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити також й те, що в долучених до матеріалів справи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача "VIMEX ENERGY" JSC письмових поясненнях та додатках до них не надано жодних доказів понесення третьою особою збитків, а наявні лише претензії та рахунку із зазначенням відповідних сум, що не може вважатися належними та допустимими доказами понесення таких збитків.

Третьою особою на надано доказів понесення витрат по очистці, зберіганні та утилізації вищезазначеного товару.

Фотознімки додані до письмових пояснень не дають можливості ідентифікувати зображений товар.

Відповідно до ст. 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Позивачем не було доведено, що саме цей Товар, який він придбав у Відповідача, ним було продано третій особі, не доведено того, що виробником неякісної продукції було ПАТ "Клеванський лісозавод "Промінь" та не доведено, що зазначені недоліки товару виникли до його фактичної передачі.

У Відповідача не виникло зобовязання перед третьої особою.

З огляду на положення ст.22 ЦК України, ст.224 ГК України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.

Тобто, застосовуючи дані статті необхідно встановити усі чотири елементи складу цивільного правопорушення: 1) протиправна поведінка; 2) шкода; 3) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, Відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що в порушення вимог ст.ст. 32-34 ГПК України Позивачем не доведено наявності протиправної поведінки чи вини Відповідача, факту понесення збитків та відповідно причинно-наслідкового зв'язку між заявленою Позивачем до стягнення сумою збитків і неправомірною поведінкою відповідача, що є необхідною передумовою притягнення особи до господарсько-правової відповідальності. В матеріалах справи відсутні докази протилежного.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено наявності усіх елементів складу правопорушення, яке тягне за собою відповідальність у вигляді відшкодування завданих збитків в порядку ст. 224 ГК України, відтак вимога позивача про стягнення з Відповідача збитків, завданих внаслідок поставки неякісного товару - є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з огляду на відмову в задоволенні позовних вимог витрати по оплаті судового збору покладаються на Позивача.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Звягель Ресурс" у задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення підписано 24.12.2015 року

Суддя Гудзенко Я.О.