РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015Справа №910/25930/15

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР ТЕХНОЛОДЖІ КОМПАНІ";

до: приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ";

про: стягнення 83.926,50 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Борисенко Ю.В. - за довіреністю від 30.10.2015 № б/н;

відповідача: Риков О.О. - за довіреністю від 10.11.2015 № 92.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР ТЕХНОЛОДЖІ КОМПАНІ" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ" про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 84.505,59 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно пошкодження транспортному засобу, який належить позивачу у зв'язку з чим у приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ" виник обов'язок здійснити страхове відшкодування у розмірі 50.000,00 грн.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 16.598,43 грн, 3 % річних в сумі 891,78 грн та інфляційних втрат в сумі 17.015,38 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.10.2015 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/25930/15. Розгляд справи призначений на 02.11.2015.

Господарський суд міста Києва, в порядку передбаченому ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою від 02.11.2015 відклав розгляд даної справи на 14.12.2015.

В судовому засіданні 14.12.2015 оголошено перерву до 16.12.2015.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив частково з урахуванням такого. Позивачем до позову долучено копію звіту від 01.12.2015, при складанні якого експертом не було здійснено огляду пошкодженого автомобіля, не визначені ідентифікаційні дані, його комплектність, укомплектованість, технічний стан обсяг і характер пошкоджень, необхідні для оцінки майна. Також судовим експертом не прийнято до уваги, що автомобіль позивача вже мав невідновлені ремонтом пошкодження (деформація передніх лівих дверей), що підтверджується актом огляду транспортного засобу. Також відповідач вказує, що не отримував від позивача заяви на виплату страхового відшкодування від 14.11.2014 № 141114. Фактично заяву позивача на виплату страхового відшкодування від 24.03.2015 № 24/03/15 відповідач отримав 01.04.2015, за умови, що страховий випадок було подано на адресу останнього 22.04.2014. Оскільки повідомлення про страховий випадок було подано 22.04.2014, а заяву на виплату страхового відшкодування отримано відповідачем 01.04.2015, кількість днів для прийняття рішення та проведення виплати збільшується згідно з вимогами статті 35, п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на 434 днів, що виключає предмет спору та свідчить про відсутність підстав для нарахування штрафних санкцій відповідачу. Крім того, із суми заявленого збитку підлягає вирахування розмір податку на додану вартість та розмір відшкодування має становити 22.735,32 грн відповідно до звіту від 28.04.2014 № 126/04/14.

До господарського суду надійшла заява представника позивача про зменшення позовних вимог. Згідно вказаної заяви позивача, останній зменшив свої вимоги до 83.926,50 грн., з яких: сума страхового відшкодування складає - 46.426,52 грн, пеня в сумі 19.986,61 грн, 3 % річних в сумі 1.110,42 грн та інфляційні втрати в сумі 16.402,95 грн.

Вказана заява позивача прийнята судом, тому, спір розглядається з урахуванням зменшення позовних вимог.

В судовому засіданні 16.12.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті спору та дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 18.04.2014, 18.04.2014 по вулиці Драйзера у місті Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля "MERCEDES BENZ ML 300" із державним номерним знаком НОМЕР_2, що належить товариству з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР ТЕХНОЛОДЖІ КОМПАНІ" (далі - пошкоджений транспортний засіб) та транспортного засобу "ВАЗ 2109" із державним номерним знаком НОМЕР_1, яким керував гр. ОСОБА_3

Постановою Деснянського районного суду м. Києва у справі № 754/7782/14-п (провадження № 3/754/2065/14) встановлено, що ДТП трапилось внаслідок порушень Правил подорожнього руху України водієм гр. ОСОБА_4 (далі - винна особа) у зв'язку з чим, вказану фізичну особу притягнуто до адміністративної відповідальності, на підставі ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внаслідок зазначеного вище ДТП транспортний засіб, який належить позивачу отримав механічні пошкодження.

Експертом відповідача 22.04.2014 було оглянуто пошкоджений транспортний засіб та оформлено картку (справа № 550.14К) повідомлення потерпілого.

В матеріалах справи наявна заява позивача від 14.11.2014 № 141114 на виплату страхового відшкодування, однак докази отримання вказаної заяви відповідачем відсутні.

Фактично, позивачем на адресу відповідача була направлена претензія-вимога від 24.03.2015 № 24/03/15 про сплату грошових коштів по страховому випадку від 18.04.2014, яка отримана останнім 01.04.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи у вигляді копії.

Згідно інформації, наданої Моторним (транспортним) страховим бюро України, транспортний засіб - "ВАЗ 2109" із державним номерним знаком НОМЕР_1, яким керувала винна особа, станом на момент настання ДТП, забезпечено приватним акціонерним товариства "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ", як страховиком обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, (далі - відповідач), що підтверджується Страховим полісом серії АС № 4367375 (далі - Договір обов'язкового страхування). Відповідно до Договору обов'язкового страхування, ліміт за шкоду заподіяну майну становить 50.000,00 грн., а франшиза - 0 грн.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення відповідачем його грошового зобов'язання за Договором обов'язкового страхування, відповідач вимоги, викладені у вказаній вище претензії позивача про сплату грошових коштів по страховому випадку від 18.04.2014 не задовольнив. Наведена обставина призвела до звернення позивача до господарського суду за захистом свого порушеного права та охоронюваного законом інтересу шляхом стягнення з відповідача 83.926,50 грн., з яких: сума страхового відшкодування складає - 46.426,52 грн, пеня в сумі 19.986,61 грн, 3 % річних в сумі 1.110,42 грн та інфляційні втрати в сумі 16.402,95 грн.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд дійшов висновку, що підлягає задоволенню частково, з урахуванням такого.

Виходячи з приписів п. 9.1 ст. 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За приписом п. 22.1. ст. 22 та ст. 29 "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За змістом ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк виконання грошового зобов'язання страховика за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по виплаті особі, яка має право на отримання страхового відшкодування, такого відшкодування становить 90 днів з моменту отримання відповідної заяви.

Таким чином, виходячи з наведених вище норм права, положення Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачають відшкодування страховиком цивільно-правової відповідальності лише оціненої шкоди, тобто вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу, визначеної за результатами проведеної суб'єктом оціночної діяльності оцінки.

У відповідності до звіту від 01.12.2015 № С15-506, здійсненого замовленням позивача товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКСПЕРТНА КОМПАНІЯ "УКРАВТОЕКСПЕРТИЗА-СТАНДАРТ", яке діє на підставі Сертифікату від 27.01.2015 № 15944/14 суб'єкта оціночної діяльності, вартість відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу, становить 46.426,52 грн.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву судом відхилені частково, з урахуванням такого.

По-перше: факт отримання відповідачем 01.04.2015 претензії-вимоги від 24.03.2015 № 24/03/15 про сплату грошових коштів по страховому випадку від 18.04.2014 підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи у вигляді копії. Право потерпілої особи на звернення до суду за захистом порушеного права або охоронюваного законом інтересу не може бути обмежене законом та іншими нормативно-правовими актами;

По-друге: відповідно до звіту від 01.12.2015 № С15-506 вартість матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу визначена як сума вартості відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових транспортного засобу. Вказана оцінка виконана у відповідності до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" від 12.07.2001 № 2658-ІІІ та методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092;

По-третє: твердження відповідача про те, що судовим експертом не прийнято до уваги, що автомобіль позивача вже мав невідновлені ремонтом пошкодження (деформація передніх лівих дверей), що підтверджується актом огляду транспортного засобу судом відхилені, оскільки експертом відповідача 22.04.2014 було оглянуто пошкоджений транспортний засіб та оформлено картку (справа № 550.14К) повідомлення потерпілого, з якого вбачається, що пошкоджений транспортний засіб на момент огляду не приймав участі в інших ДТП;

По-четверте: підстави для вирахування з вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу податку на додану вартість відсутні, оскільки положення Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не ставлять в залежність проведення страхового відшкодування від фактичного відновлення потерпілим чи іншою особою пошкодженого майна, що за змістом ст. 319 ЦК України є його правом, а не обов'язком, тобто потерпілий може замовити ремонт пошкодженого ТЗ після виплати страхового відшкодування у будь-якої особи (платника або не платника ПДВ).

Пунктом 5.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" передбачено, що обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності.

Таким чином, дія частини другої статті 625 ЦК про обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення 3 % річних в сумі 1.110,42 грн та інфляційних втрат в сумі 16.402,95 грн задоволенню не підлягають.

Пунктом 36.5. статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Оскільки повідомлення про страховий випадок було подано 22.04.2014, а заяву на виплату страхового відшкодування отримано відповідачем 01.04.2015, кількість днів для прийняття рішення та проведення виплати збільшується згідно з вимогами статті 35, п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що свідчить про відсутність підстав для нарахування штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача суми пені в розмірі 19.986,61 грн задоволенню не підлягає.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Приймаючи до уваги вказані норми права та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування, підлягає задоволенню в розмірі 46.426,52 грн, з урахуванням розміру оціненої шкоди відповідно до звіту від 01.12.2015 № С15-506.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то у відповідності до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 77; ідентифікаційний код 22945712, з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР ТЕХНОЛОДЖІ КОМПАНІ" (04108, м. Київ, проспект Правди, будинок 35; ідентифікаційний код 33304044, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду) страхове відшкодування в сумі 46.426 (сорок шість тисяч чотириста двадцять шість) грн 52 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) 00 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24 грудня 2015 року

Cуддя С.В. Балац