ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" грудня 2015 р.Справа № 916/4426/15

за позовом: ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача: ОСОБА_1 акціонерного товариства "Одесагаз"

про стягнення 14 048,28 грн.

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2С за довіреністю;

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю;

В засіданні суду від 08.12.2015р. було оголошено перерву по 15.12.2015р. відповідно до ст.77 ГПК України.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Одесагаз" 14048,28грн. у тому числі 2280,07грн. пені, 11312,20грн. штрафу у розмірі 7% та 456,01грн. 3% річних.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов (№21/17-441 від 30.11.2015р. (вх.суду№30017/15 від 01.12.2015р.).

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд встановив:

03.05.2012р. між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (позивач, Продавець) та ОСОБА_1 акціонерним товариством "Одесагаз" (відповідач, Покупець) укладено договір №03-2012-В на купівлю-продаж природного газу відповідно до умов якого Продавець передає Покупцеві у період з 01.04.2012р.по 31.12.2012р. газ в обсязі до 645,000тис.куб.м. (п.2.1. договору).

До сплати ціна за 1000куб.м. природного газу 3797,98грн., крім того ПДВ до тарифу на транспортування природного газу магістральними трубопроводами 43,76грн., всього з ПДВ 3841,74грн. (п.5.2. договору).

Відповідно до п.п.6.1., 6.2. договору оплата за природний газ проводиться Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% попередньої оплати вартості обсягів газу, запланованих для поставки, за 5 банківських днів до початку місяця поставки. Оплата за газ здійснюється з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Продавця та зараховується як оплата за газ. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу з поточних рахунків Покупця.

У разі невиконання Покупцем умов п.п.6.1., 6.2. договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити Продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу (п.7.2. договору).

Відповідно до п.9.2. договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками, але не раніше ніж через 14 днів з дня опублікування у державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель повідомлення про акцепт пропозиції за результатами застосування процедури закупівлі в одного учасника та поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.04.2012р. і діє у частині поставки газу до 31.12.2012р. включно, а у частині розрахунків до їх повного здійснення (п.11.1. договору).

30.04.2012р. сторони підписали акт приймання передачі природного газу на загальну суму 161602,79грн.

31.05.2012р. сторони підписали акт приймання передачі природного газу на загальну суму 14953,62грн.

31.05.2012р. між сторонами було укладено додаткову угоду №1 за якою сторони виклали п.2.1. у наступній редакції:" "Продавець передає Покупцеві у період з 01.04.2012р. по 31.12.2012р. газ в обсязі до 617,065тис.куб.м.". З 01.05.2012р. п.п.5.2, 5.4. змінили п.5.2., 5.4. договору зазначивши, що до сплати ціна за 1000куб.м. природного газу 3777,88грн., крім того ПДВ до тарифу на транспортування природного газу магістральним трубопроводом 39.74грн., а всього 3817,62грн.

06.07.2012р. сторони уклали додаткову угоду №2 за якою змінили п.5.2., 5.4. договору зазначивши, що до сплати ціна за 1000куб.м. природного газу 3777,88грн., крім того ПДВ 20% 755,58грн., а всього 4533,46грн., ціна договору (сума договору) складається із сум вартості місячних поставок газу за договором та на дату складання угоди становить 174559,99грн., крім того ПДВ 1996,42грн., всього з ПДВ 176556,41грн.

Позивач зазначає, що на момент закінчення строку дії договору ним були виконані зобов'язання щодо поставки у повному обсязі про що свідчать акти приймання передачі від 30.04.2012р. та від 31.05.2012р. на загальну суму 176556,41грн., однак відповідач протягом періоду поставки відповідачем несвоєчасно проводились розрахунки за поставлений природний газ, чим було порушено умови п.6.1. договору.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором щодо своєчасної оплати поставленого газу, позивач нарахував останньому 2280,07грн. пені, 11312,20грн. 7% штрафу та 456,01грн. 3% річних.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись на невірний розрахунок пені та 3% річних, оскільки нарахування пені та 3% річних здійснено з урахуванням дня, в який відбулася часткова оплата у звязку з чим відповідачем зроблений власний розрахунок, який наданий до суду.

Щодо нарахування пені та 7% штрафу відповідач, посилаючись на ст.551 Цивільного кодексу України та ст.83 Господарського процесуального кодексу України просить суд зменшити розмір пені та штрафу оскільки затримка платежів за природний газ в 2012р. відбулася частково не з вини відповідача, а також відповідач поніс збитки на загальну суму 108,7млн.грн., що підтверджується звітами про фінансові результати за 2013 2015р.р.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити в позові у повному обсязі, а у разі стягнення штрафних санкцій (пені, 7% штрафу) зменшити їх до 1% від суми штрафу та пені.

Дослідивши матеріли справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що 03.05.2012р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №03-2012-В на купівлю-продаж природного газу відповідно до умов якого позивач передав відповідачу у період з 01.04.2012р.по 31.12.2012р. газ в обсязі до 645,000тис.куб.м.

Відповідно до п.п.6.1., 6.2. договору оплата за природний газ проводиться Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% попередньої оплати вартості обсягів газу, запланованих для поставки, за 5 банківських днів до початку місяця поставки. Оплата за газ здійснюється з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Продавця та зараховується як оплата за газ. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу з поточних рахунків Покупця.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно умов договору відповідач згідно акту приймання передачі природного газу від 30.04.2012р. на суму 161602,79грн. повинен був здійснити оплату до 20.05.2012р. (п.6.2. договору), а відповідно до акту приймання-передачі від 31.05.2012р. на суму 14953,62грн. повинен був здійснити оплати до 20.06.2015р., однак як вбачається з виписки банку відповідачем грошові кошти у сумі 170556,41грн. 22.06.2012р. та у сумі 6000,00грн. 26.06.2015р.

Отже, виходячи з матеріалів справи, відповідач виконав свої зобовязання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За приписами ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування пені у сумі 2280,07грн. вважає його необґрунтованим виходячи з наступного.

Позивачем для розрахунку пені та 3% річних за актом приймання передачі природного газу від 30.04.2012р. на суму 161602,79грн. обраний період з 20.05.2012р. (п.6.2. договору) по 22.06.2012р. (день фактичної сплати боргу), а за актом акту приймання-передачі від 31.05.2012р. на суму 14953,62грн. обраний період з 20.06.2012р. (п.6.2. договору) по 26.06.2012р. (день фактичної сплати боргу).

Відповідно до ч.2 ст.251 Цивільного кодексу України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Частиною 2 статті 252 Цивільного кодексу України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно з ч.1 ст.255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Статтею 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відтак, пеня може бути нарахована лише за кожен день прострочення платежу.

З розрахунку пені та 3% річних наданого позивачем вбачається, що суму заявлених до стягнення грошових коштів було обчислено позивачем з урахуванням дня оплати поставки природного газу, що суперечить нормам чинного законодавства.

Аналогічна думка викладена в постанові Верховного Суду України від 15.01.2015р. по справі №910/23600/13.

На підставі викладеного, судом було зроблено перерахунок пені та 3% річних.

Суд здійснивши власний розрахунок зазначає, що стягненню з відповідача підлягає пеня у сумі 2205,25грн. та 3% річних у сумі 441,04грн. за період з 20.05.2012р. по 21.06.2012р, за актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2012р. та за період з 20.06.2012р. по 25.06.2012р. за актом приймання-передачі природного газу від 31.05.2012р.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача в частині стягнення пені та 3% річних підлягають частковому задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 7% у сумі 11312,20грн. слід зазначити наступне.

Згідно п. 7.2. договору у разі невиконання Покупцем умов п.п.6.1., 6.2. договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити Продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу (п.7.2. договору).

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань свідчить про недотримання положень ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (постанова Верховного Суду від 21.10.2015р.).

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 7% у сумі 11312,20грн. необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Що стосується клопотання відповідача, щодо зменшення розміру пені та штрафу до 1% від заявленої позивачем суми, то з цього приводу слід зазначити, що відповідно до ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та ч. 2 ст. 233 Господарського кодексу України зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій є правом, а не обовязком суду, та здійснюється у виняткових випадках в залежності від матеріалів справи. У даному випадку суд не вбачає підстав для зменшення розміру нарахованої пені, вважає заявлене відповідачем клопотання не обґрунтованим та безпідставним.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Одесагаз" підлягають частковому задоволенню у сумі 2646,29грн. з яких 2205,25грн. пеня, 441,04грн. 3% річних.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача та відповідача згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Одесагаз" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, 1, ) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 2205/дві тисячі двісті пять/грн. 25коп. пені, 441/чотириста сорок одна/грн. 04коп. 3% річних, 39/тридцять дев'ять/грн. 69коп. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 116 ГПК України.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 21 грудня 2015 р.

Суддя Л.В. Степанова