номер провадження справи 6/168/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2015 Справа № 908/5585/15

За позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПРОВІДНА (Повітрофлотський пр., 25, м. Київ, 03049; адреса для листування: вул. Київська, 234, оф. 5, м. Бровари, Київська обл., 07401)

До Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА (вул. Перемоги, буд. 97-А, м. Запоріжжя, 69005)

Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси (вул. Балківська, буд. 1-Б, м. Одеса, 65110)

Про стягнення 7519 грн. 62 коп.

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників :

Від позивача: не зявився

Від відповідача 1: не зявився

Від відповідача 2: не зявився

Розглянувши матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПРОВІДНА м. Бровари Київської обл. до Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА м. Запоріжжя та Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси м. Одеса про стягнення 7519 грн. 62 коп., суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач в позовній заяві просить стягнути з першого відповідача 7 009 грн. 52 коп. матеріальної шкоди в порядку регресу та з другого відповідача 510 грн. франшизи.

Позивач надавав суду письмові пояснення від 18.11.2015 року, у яких зазначив наступне: Щодо підстав стягнення суми франшизи з другого відповідача. Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Договором страхування (Поліс) встановлено, що страхувальником виступає другий відповідач, та передбачена сума франшизи у розмірі 510,00 гривень, що підтверджується доданим до позовної заяви витягом з інформаційної бази МТСБУ. Також, враховуючи, що відповідно до Довідки ДАІ № 9101530 власником транспортного засобу, яким керував винуватець ДТП - ОСОБА_1, виступає КП Теплопостачання міста Одеса, пригода сталася в робочий день та в робочий час, є підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебував з КП Теплопостачання міста Одеса у трудових відносинах та виконував покладені на нього трудові обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, заподіяну їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Крім того, оскільки позивач, відповідно до ст. 27 Про страхування, має право вимоги в межах фактичних витрат, а сума зобов'язання відповідача і зменшується на суму франшизи - 500,00 грн., то ця частина суми збитку підлягає стягненню з особи, відповідальної за заподіяні збитки другого відповідача. Щодо підстав для здійснення зарахування страхової премії у розмірі 5 137 грн. 98 коп. Відповідно до п. 29.4 договору страхування Страховик зменшує розмір страхового відшкодування на суму однієї або декількох несплачених частин страхового платежу у разі несплати страхувальником неоплачених частик страхового платежу протягом 3 днів з дати настання страхової події. А, відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України Про страхування здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Таким чином, зарахування частини страхового відшкодування в рахунок погашення несплаченої частини страхового платежу відповідає вимогам чинного законодавства та є способом припинення зобов'язання поряд з його виконанням. Щодо визначення розміру збитку. Відповідно до заяви від 01.11.2012 року про факт настання події страхувальника, останній обрав спосіб визначення розміру збитку - по калькуляції, складеній незалежним експертом. З метою визначення вартості збитку, заподіяного пошкодженням Застрахованого ТЗ, 07.11.2012р. було проведено його огляд, про що складено ОСОБА_2 огляду транспортного засобу, та 14.11.2012р., складено Звіт № 11-015 про оцінку вартості збитків (далі - Звіт), відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого в ДТП Застрахованого ТЗ Toyota Camry, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням зносу складає 8 619 грн. 62 коп. ПДВ до даної суми не включено, про що зазначено в резолютивній частині Звіту на сторінці № 6. При цьому, вартість відновлювального ремонту без врахування зносу та без ПДВ складає 12 605 грн. 61 коп. Відповідно до Звіту, зазначена сума 8 619 грн. 62 коп. вважається сумою відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, без ПДВ, та дорівнює вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Розрахунок суми матеріального збитку по справі № 1601/06/3057 від 22 листопада 2012 року було додано до позовної заяви. Враховуючи наявність п.10 Договору страхування, при визначенні вартості відновлювального ремонту позивачем здійснено розрахунок вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (Звіт № 11-015 про оцінку вартості збитків). Щодо факту ремонту застрахованого ТЗ. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. А отже, оскільки предметом договору страхування не передбачено здійснення ремонту пошкодженого застрахованого майна, а в даному випадку - транспортного засобу, а законодавством України не визначено обов'язком страховика здійснювати перевірку факту ремонту пошкодженого майна, у позивача відсутні відомості про факт ремонту застрахованого ТЗ. Крім того, виплата страхового відшкодування здійснена безпосередньо на користь страхувальника - ОСОБА_3, що виключає можливість перевірки позивачем подальшого напрямку використання даних коштів страхувальником. На підтвердження факту ДТП позивачем надано всі документи, що є у розпорядженні останнього, а саме - довідка № 9101530 про дорожньо-транспортну пригоду від 21.11.2012 року, та первинна довідка з місця пригоди. Також, на виконання ухвали повторно позивач надав суду копію свідоцтва про реєстрацію Застраховаоного ТЗ Тойота. д.н. НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_3. Щодо власника забезпеченого полісом АВ/6587089 транспортного засобу МАЗ, д.н. НОМЕР_2, то Довідкою 9101530 про дорожньо-транспортну пригоду від 21.11.2012 року встановлено, що його власником є КП Теплопостачання міста Одеса, що повністю співпадає із юридичною особою-страхувальником, яка уклала договір обовязкового страхування (Поліс) з першим відповідачем. Також позивач просить суд розгляд справи здійснювати без участі представника позивача.

Перший відповідач надавав суду відзив на позовну заяву № 419-17/з від 18.11.2015 року, в якому вказав: Дійсно, 01.11.2012 року в м. Одеса по вул. Рішельївська відбулась дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю автомобіля "Тойота Камрі" державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1, внаслідок якої автомобіль "Тойота" було пошкоджено. Винуватцем ДТП було визнано ОСОБА_1, що керував транспортним засобом цивільно-правову відповідальність якого було застраховано в ПрАТ УАСК АСКА за полісом АВ/6587089. Проте про вищезазначене ДПТ ПрАТ "УАСК АСКА" стало відомо лише тоді, коли надійшла позовна заява від ПрАТ "СК "ПРОВІДНА", а саме 03.11.2015 року. Підпунктом 33.1.4 пунктом 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка. Згідно пункту 33-1.1 статті 33-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин ДТП, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї ДТП. Абзацом 2 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підприємства та організації, чиї права і законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав та інтересів звертаються до нього з письмовою претензією. Проте, не зважаючи на вищевикладене, жодна зі сторін не повідомила ПрАТ "УАСК АСКА" про настання страхової події. Дослідивши документи, додані позивачем до позовної заяви ПрАТ "УАСК АСКА" прийшло до висновку що вищезгадана ДТП є страховою подією. Таким чином, розмір страхового відшкодування, яке повинно бути виплачено потерпілій особі або в порядку регресу позивачу по справі з боку ПрАТ УАСК АСКА за полісом № АВ/6587089 повинно розраховуватися наступним чином: 7519 грн. 62 коп. (сума відшкодована ПрАТ СК ПРОВІДНА своєму страхувальнику за договором № 06/0643156/1605/12) - 510,00 грн. (франшиза за полісом № АВ/6587089) = 7 009 грн. 62 коп. Підпунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Враховуючи, що ПрАТ УАСК АСКА стало відомо про ДТП лише 03.11.2015р. з позовної заяви ПрАТ "СК "ПРОВІДНА", тобто час виплати страхового відшкодування не настав, перший відповідач вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. З огляду на вищенаведене, строк для виплати відповідачем позивачу суми страхового відшкодування в порядку регресу станом на дату подання позивачем до Господарського суду Запорізької області позовної заяви не сплив. Таким чином, перший відповідач вважає, що даний спір виник внаслідок неправильних дій позивача, а тому судовий збір повинно бути покладено на нього. Додатково перший відповідач повідомляє, що надати суду копії документів або оригінали для огляду у судовому засіданні, зокрема договір, страховий акт та ін., не представляється можливим у зв'язку з тим, що усі матеріали по даному страховому випадку знаходяться у зоні проведення антитерористичної операції у м. Донецьку (м. Донецьк, пр. Ілліча, 100 - юридична адреса ПрАТ УАСК АСКА до 03.08.2015 р.) та відсутня будь-яка можливість їх отримання.

Першій відповідач також надав суду письмові пояснення від 18.12.2015р., де вказав наступне: Щодо посилання першою відповідача на ч.2 ст.49 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту та, відповідно до Постанови від 28 серпня 2012 року судової палати у господарських справах Верховного Суду України позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування. А тому позивач може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду. Отже, з огляду на вищезазначені правові позиції дії позивача не можна кваліфікувати як неправильні. Щодо зазначення дати договору, укладеного позивачем з ОСОБА_3 Позивач повідомляє, що датою укладення договору № 06/0643156/1605/12 є 25.10.2012 року, а тому до справи долучено вірний документ. Також, на виконання Ухвали позивач повідомляє, що до позовної заяви на підтвердження виплати коштів страхового відшкодування на суму 2 381 грн. 64 коп. додано платіжне доручення та ОСОБА_4 № ВПГ-005303. ОСОБА_4 складається страховиком та подається до банку, до якого перераховується загальна сума коштів (зазначена у платіжному дорученні) з метою їх подальшого отримання в банках потерпілими особами. В призначенні платежу платіжного доручення, на який суд посилається в резолютивній частині Ухвали, містить дані про договір, укладений між банком та страховою компанією, на підставі якого страховик перераховує, а банк приймає та видає кошти страхових відшкодувань. Відповідно, у Відомості до платіжного доручення міститься інформація про те, що кошти страхового відшкодування на суму 2 381 грн. 64 коп. перераховані ОСОБА_3. До того ж, відповідно до Заяви про факт настання події № 1601/06/3057 та виплату страхового відшкодування ОСОБА_3, останній, шляхом, встановлення відмітки, просить перерахувати йому кошти страхового відшкодування через систему «Приватмані», короткий опис механізму виплати через яку описано вище. А тому, факт виплати страхового відшкодування є підтвердженим належним чином. Також, на виконання ували позивач надав довідку про сплату та зарахування суми страхового платежу.

Другий відповідач надавав суду відзив на позовну заяву № 02/01-01-772 від 18.11.2015 року, в якому зазначив: До КП Теплопостачання міста Одеси пред'явлено вимогу сплатити 510,00 (п'ятсот десять гривень, 00 коп.) франшизи згідно даних бази МТСБУ по Полісу АВ/6587089. Як вбачається з позовної заяви зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася за участю Toyota Camry державний номер НОМЕР_1, та транспортним засобом МАЗ 5551 державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, який перебував на той момент у трудових відносинах з КП ТГО, а КП ТГО є власником МАЗ 5551 державний номер НОМЕР_2 . Також зазначено, що ДТП сталося внаслідок порушення ОСОБА_1 п. 10.1 Правил дорожнього руху, за наслідками чого складено протокол адміністративного правопорушення за ст. 124 та направлено для розгляду до Суворівського районного суду м. Одеси. В зв'язку з тим, що позивачем раніше не було направлено вимоги сплатити вказаний борг, для виконання ухвали Господарського суду Запорізької області 05.11.2015р. № 908/5585/15, юридичним відділом КП ТМО було направлено запит від 18.11.2015р. № 02/01-01-771 до Суворовського районного суду Одеської області, про надання належним чином завірених документів які підтверджують вину ОСОБА_1, після чого в бухгалтерію підприємства буде направлена службова записка про на дання інформації про сплату франшизи по полісу АВ/6587089. До отримання вищевка заної інформації є неможливим підтвердження чи спростування зазначеного боргу, а також надання витребуваних документів.

Розгляд справи двічі відкладався.

22.12.2015р. розгляд справи продовжений та прийнято рішення.

За клопотанням позивача від 09.12.2015р. за вх. №09-06/44258, ухвалою суду від 10.12.2015р. суд дозволив позивачу участь у судовому засіданні в режимі відео конференції. Вказана ухвала була надіслана всім сторонам по справі, що підтверджується вихідними реєстраційними номерами, які зазначені на зворотній стороні ухвал, виписками з журналу реєстрації вихідних документів та реєстрами на відправлення кореспонденції.

Не зважаючи на те, що позивач звернувся до суду з клопотанням про участь його у судовому засіданні в режимі відеоконференції , позивач не зявився до Броварського місьрайоного суду Київської області 22.12.2015р. для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, в звязку з чим судове засідання проводитися у звичайному режимі, відповідно до ст. 74 ГПК України.

В матеріалах справи знаходяться Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, в якому вказано, що місцезнаходженням юридичної особи - Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА є: 69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А.

Також, в матеріалах справи знаходяться Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, в якому вказано, що місцезнаходженням юридичної особи - Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси є: 65110, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-Б.

Ухвали суду про порушення провадження по справі та про відкладення розгляду справи направлялись позивачу за адресами, вказаними в позовній заяві, відповідачам за адресами, вказаними у витягах з ЄДР, що підтверджується вихідними реєстраційними номерами, які зазначені на зворотній стороні ухвал, виписками з журналу реєстрації вихідних документів та реєстрами на відправлення кореспонденції.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Таким чином, у суду є достатні докази направлення всіх ухвал сторонам по справі.

Позивач та відповідача, повідомлений про місце, день та час розгляду справи, в порядку, передбаченому ГПК України, в судові засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили.

Позивач в письмових поясненнях від 18.11.2015р. та перший відповідач у відзиву на позов №419-17/з від 18.11.2015р. просили суд розглянути справу без участі їх представників, за наявними в справі матеріалами.

Суд приймає клопотання позивача та першого відповідача та вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представників позивача та першого відповідача.

Стаття 75 ГПК України дозволяє суду розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у випадку, якщо відзив на позов та витребувані судом документі не надані.

За таких обставин, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши та оцінивши всі матеріали справи, заслухавши пояснення представника першого відповідача (в судовому засіданні 24.11.2015р.), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

25.10.2012р. між позивачем (страховиком по договору) та ОСОБА_3 (страхувальником по договору) був укладений договір добровільного комплексного автострахування № 06/0643156/1605/12 (далі договір страхування), відповідно до якого застрахованим транспортним засобом є автомобіль «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_1 (далі застрахований транспортний засіб).

Відповідно до умов п. 20 договору страхування, датою початку дії договору є 26.10.2012 року і діє він по 25.10.2013 року.

01.11.2012 року у м. Одеса по вул. Рішельївська, 4 приблизно о 14 годині 45 хвилин сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобілів «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3, та «МАЗ 5551», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1.

Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 9101530 дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п. 10.1 Правил дорожнього руху.

Винуватою особою у ДТП, що відбулась 01.11.2012 року, визнано ОСОБА_2, що підтверджується постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 16.01.2013р. Зазначена постанова не була оскаржена, а тому набрала законної сили в десятиденний термін, про що вказано районним судом на самої постанові.

ОСОБА_3, на виконання умов договору страхування, надав позивачу заяву № 1601/06/3057 від 01.11.2012 року про факт настання події, у якій просить виплатити страхове відшкодування у звязку з подією, яка має ознаки страхової.

07.11.2012 року ФОП ОСОБА_5 (сертифікат субєкта оціночної діяльності № 11669/11 від 04.04.2011) за замовленням Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПРОВІДНА було складено акт огляду транспортного засобу.

Відповідно до Звіту № 11-015 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, складеного 14.11.2012 р. ФОП ОСОБА_5, вартість (розмір) збитку, спричиненого пошкодженням транспортного засобу «Toyota Camry» 3.0, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 8619,62 грн. (без ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування).

23.11.2012 року позивачем було складено страховий акт № 1601/06/3057, на суму 7 519 грн. 62 коп., відповідно до якого сума збитку склала 7 519 грн. 62 коп., розмір франшизи складає 0,00 грн., неоплачена сума страхової премії складає 5 137 грн. 98 коп. , сума до виплати складає 2 381 грн. 64 коп. (7 519 грн. 62 коп. 5 137 грн. 98 коп.).

Сума страхового відшкодування в частині 5 137 грн. 98 коп. була зарахована в рахунок неоплаченої страхової премії у розмірі 5 137 грн. 98 коп., що підтверджується бухгалтерською довідкою, а тому розмір фактичних витрат позивача складає 7 519 грн. 62 коп. , з яких : витрати по зарахуванню боргу страхувальника перед страховиком по оплаті страхової премії у розмірі 5 137 грн. 98 коп. (згідно бухгалтерської довідки); витрати по виплаті страхового відшкодування, яка залишилась після зарахування боргу по оплаті страхувальником страхової премії, у розмірі 2 381 грн. 64 коп.

06.12.2012р. позивачем було здійснено виплату суми страхового відшкодування на користь страхувальника у розмірі 2 381 грн. 64 коп., що підтверджується платіжним дорученням №060654 та відомістю № ВПТ-005303 для виплати коштів страхових відшкодувань отримувачам.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За умовами ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України, статті 27 Закону України Про страхування до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно полісу обовязкового страхування ці вільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/6587089сума франшизи складає 510 грн.

Відповідно до ст. 12 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, заподіяну їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

За таких підстав, враховуючи, що КП Теплопостачання міста Одеси є страхувальником по полісу АВ/6587089, згідно довідки ДАІ є власником забезпеченого ТЗ МАЗ 5551, д. н. ВН 6083АА, а винуватець ДТП на момент ДТП перебував у трудових відносинах з КП Теплопостачання міста Одеси, останній має відшкодувати на користь позивача франшизу в сумі 510 грн.

Таким чином, з першого відповідача підлягає стягненню 7 009 грн. 52 коп. (7519,52 грн. 510 грн.), з другого відповідача 510 грн.

Заперечення першого відповідача не приймаються судом по вказаним вище підставам, а також в звязку з наступним :

Першій відповідач визнав суму відшкодування в розмірі 7 009 грн. 62 коп., про що прямо вказав у відзиву на позов.

Відповідно до рішення Конституційного суду України № 1-2/2002 від 02.07.2002 року положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судіє на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства. юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Така ж позиція викладена в рішенні Верховного суду України (судова палата в господарських справах) № 23/279 від 28.08.2012 року та в рішенні Верховного суду України (судова палата в господарських справах) № 3-165 гс 14/17/16 від 04.11.2014 року.

Оскільки відповідачі не виконують свої зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування в порядку регресу, позивач правомірно звернувся за захистом свого права відразу з позовною заявою до суду, без звернення до відповідачів з претензією.

Позивач не є потерпілою особою у розумінні Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст. 1.3.), а тому норми статті 36.2. не поширюється на правовідносини, що виникли між страховиком-позивачем у розумінні Закону України "Про страхування" та страховиком-відповідачем у розумінні Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а тому вимоги позивача ґрунтуються виключно на нормах ст. 27 Закону України "Про страхування" (аналогічні норми містить ст. 993 ЦК України), згідно якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Вищий господарський суд в п. 1 Оглядового листа №01-06/15/2014 від 14.01.2014р. вказав, що страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, має право звернутися до суду з вимогою про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, і таке право не пов'язане з попереднім зверненням з аналогічною вимогою до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність.

Така ж позиція викладена в поставі Верховного Суду України від 15.04.2015р. у справі №910/9494/14.

Відповідач безпідставно вважає, що він не повинен сплачувати судові витрати, оскільки , на його думку, відсутня його вина в невиплаті страхового відшкодування.

Але, відповідач не надав суду доказів сплати позивачу страхового відшкодування. Відповідач не був позбавлений можливості сплатити позивачу страхове відшкодування і після подачі позивачем позову, але відповідач не сплатив позивачу страхового відшкодування. Вина позивача в несплаті відповідачем страхового відшкодування відсутня. Як вже зазначалось вище, позивач не позбавлений права звернутися з вимогою про сплату страхового відшкодування одразу в суд, і таке право не пов'язане з попереднім зверненням з аналогічною вимогою до відповідача. За таких підстав, судовий збір не може бути покладений на позивача.

Якщо б відповідачі сплатили суму позову після подачі позовної заяві, судовий збір був би повернутий позивачу, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір і не був би стягнутий з відповідачів.

Судовий збір в розмірі 1 135 грн. 29 коп. покладається на першого відповідача, судовий збір в сумі 82 грн. 71 коп. покладається на другого відповідача, відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 22, 44 49, 75, 82 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА (вул. Перемоги, буд. 97-А, м. Запоріжжя, 69005; ) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПРОВІДНА (Повітрофлотський пр., 25, м. Київ, 03049; адреса для листування: вул. Київська, 234, оф. 5, м. Бровари, Київська обл., 07401; ) матеріальної шкоди в порядку регресу в сумі 7 009 грн. 52 коп. та судовий збір в сумі 1 135 грн. 29 коп. Видати наказ.

Стягнути з Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси (вул. Балківська, буд. 1-Б, м. Одеса, 65110; ) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПРОВІДНА (Повітрофлотський пр., 25, м. Київ, 03049; адреса для листування: вул. Київська, 234, оф. 5, м. Бровари, Київська обл., 07401; ) франшизу в сумі 510 грн. та судовий збір в сумі 82 грн. 71 коп. Видати наказ.

Повне рішення складено : 22.12.2015р.

Суддя Л.С. Місюра