ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.12.15р. Справа № 904/10460/15

За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ", м. Дніпропетровськ

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

про стягнення 20 876,17 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник (дов. №965 від 22.12.2015)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості за договором на постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб установ та організацій, які повністю або частково фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів № 2015/ТП-Б-123108 від 14.04.2015 у розмірі 20 876,17 грн., з яких: 13 828,97 грн. основний борг, 308,50 грн. 3% річних, 1 038,20 грн. інфляційні втрати, 5 700,50 грн. пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором на постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб установ та організацій, які повністю або частково фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів № 2015/ТП-Б-123108 від 14.04.2015 в частині повної та своєчасної оплати за отриманий природний газ.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2015 порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 22.12.2015.

17.12.2015 представник відповідача подав заперечення на позов, в яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у зв'язку з тим, що відповідач є бюджетною організацією, яка повністю утримується за рахунок Державного бюджету України та не має інших статей доходів. Просив відмовити у задоволенні пені у зв'язку з тим, що розмір пені майже дорівнює сумі основного боргу.

Відповідач у судове засідання, призначене для розгляду справи, явку свого повноважного представника не забезпечив. Надіслав клопотання, в якому просить суд розглядати справу за відсутності представника.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 22.12.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.04.2015 між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (постачальник) та Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області (споживач) було укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб установ та організацій, які повністю або частково фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів № 2015/ТП-Б-123108 (а.с.12).

Відповідно до пункту 1.1 договору, постачальник здійснює споживачу постачання природного газу (згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016-2010 код 06.20.1 Газ природний, скраплений або в газоподібному стані), в обсягах і порядку передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Договірні обсяги постачання газу споживачу наводяться в додатку 2 до договору (пункт 2.1 договору).

Сторонами було укладено додаток № 2 "Договірні обсяги постачання газу з 01.01.2015 по 31.12.2015 (а.с.15).

Згідно з пунктом 2.6 договору, послуги з постачання газу документально оформлюються підписаним сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору.

Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником (пункт 2.9 договору).

Пунктом 4.1 договору встановлено, що розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюються за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Відповідно до пункту 4.2 договору, з 01.01.2015 по 31.01.2015 ціна за 1000, 00 куб. м природного газу без урахування податку на додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, становить 5 900,00 грн., крім того ПДВ 20 % - 1 180,00 грн.:

- збір у вигляді цільової надбавки у розмірі 2% (два відсотки), відповідно до ст.ст. 314-317 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ нараховується на ціну газу за 1000.00 куб. м. природного газу і складає 118,00 грн., крім того ПДВ 20%- 23,60 грн.;

- тариф на постачання природного газу за 1000,00 куб. м. природного газу становить 73,50 грн., крім того ПДВ 20% - 14,70 грн.;

- тариф на транспортування природного газу розподільними та магістральними (або газовидобувними) газовими мережами за 1000,00 куб. м. природного газу становить 366,70 грн., крім того ПДВ 20% - 73,34 грн.

Всього за 1000,00 куб. м. природного газу, з урахуванням збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання 6 458,20 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 291,64 грн., разом за 1000 куб.м. 7 749,84 грн.

20.04.2015 сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору (а.с.16), якою виклали п. 4.2 договору у наступній редакції:

"4.2 Ціна за 1000, 00 куб. м природного газу без урахування податку на додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, становить 8 900,00 грн., крім того ПДВ 20 % - 1 780,00 грн.:

- збір у вигляді цільової надбавки у розмірі 2% (два відсотки), відповідно до п. 29 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ нараховується на ціну газу за 1000.00 куб. м. природного газу і складає 178,00 грн., крім того ПДВ 20%- 35,60 грн.;

- тариф на постачання природного газу за 1000,00 куб. м. природного газу становить 73,50 грн., крім того ПДВ 20% - 14,70 грн.;

- тариф на транспортування природного газу розподільними та магістральними (або газовидобувними) газовими мережами за 1000,00 куб. м. природного газу становить 366,70 грн., крім того ПДВ 20% - 73,34 грн.

Всього за 1000,00 куб. м. природного газу, з урахуванням збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання 9 518,20 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 903,64 грн., разом за 1000 куб.м. 11 421,84 грн.".

08.05.2015 сторони уклали додаткову угоду № 2 до договору (а.с.17), якою виклали п. 4.2 договору у наступній редакції:

"4.2 Ціна за 1000, 00 куб. м природного газу без урахування податку на додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, становить 7 200,00 грн., крім того ПДВ 20 % - 1 440,00 грн.:

- збір у вигляді цільової надбавки у розмірі 2% (два відсотки), відповідно до п. 29 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ нараховується на ціну газу за 1000.00 куб. м. природного газу і складає 144,00 грн., крім того ПДВ 20%- 28,80 грн.;

- тариф на постачання природного газу за 1000,00 куб. м. природного газу становить 134,90 грн., крім того ПДВ 20% - 26,98 грн.;

- тариф на транспортування природного газу розподільними та магістральними (або газовидобувними) газовими мережами за 1000,00 куб. м. природного газу становить 656,20 грн., крім того ПДВ 20% - 131,24 грн.

Всього за 1000,00 куб. м. природного газу, з урахуванням збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання 8 135,10 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 627,02 грн., разом за 1000 куб.м. 9 762,12 грн.".

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу за період березень-квітень 2015 природний газ на загальну суму 41 216,06 грн., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу № ПВЛ00002292 від 31.03.2015 на суму 24 412,42 грн. та № ПВЛ00002817 від 30.04.2015 на суму 13 803,64 грн. (а.с.18-19).

Відповідно до пункту 4.5 договору, розрахунковий період за договором становить один місяць - з контрактної години першого дня місяця до контрактної години першого дня наступного місяця включно.

Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу на загальну кількість реалізованого газу, визначену згідно з розділом 3 договору (пункт 4.5.1 договору).

Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу згідно додатку 2 (пункт 4.6 договору).

Відповідно до пункту 4.6.1 договору авансові платежі сплачуються споживачем постачальнику на розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання у розмірі 100 відсотків від вартості запланованого або погодженого постачальником обсягу газу на розрахунковий період за п'ять календарних днів до початку місяця поставки газу.

Згідно з пунктом 4.6.3 договору, у випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше п'ятого (5) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідач частково оплатив поставлений природний газ на суму 27 387,09 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений природний газ складає 13 828,97 грн., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків станом на 11.11.2015, який підписаний обома сторонами та скріплений печатками підприємств (а.с.35).

Відповідачем суму заборгованості у розмірі 13 828,97 грн. не оплачено, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 4.6.3 договору, строк оплати поставленого природного газу є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 13 828,97 грн. підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник має передати кредиторові у випадку порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Відповідно до п. 6.2.2 договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У звязку з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, позивачем нараховано пеню за період з 06.05.2015 по 03.11.2015 у сумі 5 700,50 грн.

17.12.2015 відповідач подав заперечення на позов, в яких просив відмовити у задоволенні пені у зв'язку з тим, що розмір пені майже дорівнює сумі основного боргу.

Згідно з частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи, що відповідач є органом державної влади, тобто не отримує дохід від своєї діяльності та є бюджетною організацією, яка повністю утримується за рахунок Державного бюджету України, суд вважає за можливе з власної ініціативи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України зменшити розмір пені на 80 % від суми належної до стягнення.

Таким чином, сума пеня, яка підлягає стягненню з відповідача становить 1 140,10 грн.

Також, позивачем нараховано 3% річних за період з 06.05.2015 по 10.11.2015 у сумі 308,50 грн. та інфляційні втрати за період травень - вересень 2015 у сумі 1 038,20 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача (а.с.6), судом встановлено, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 308,50 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У частині 3 п. 3.2 Постанови Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Перевіривши розрахунок позивача (а.с.5), судом встановлено, що позивачем, при нарахуванні інфляційних втрат, не було враховано положення ч. 3 п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", відповідно до якого індекс інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця помноженої на індекс інфляції з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж.

Здійснивши перерахунок, судом встановлено, що сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача становить 235,50 грн.

У п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 зазначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, при частковому задоволенні позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача становить 1 171,17 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 85, 115 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області (49000, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 21-а; ідентифікаційний код 26239738) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, буд. 2; ідентифікаційний код 03340920) - основний борг у розмірі 13 828,97 грн., пеню у розмірі 1 140,10 грн., 3% річних у розмірі 308,50 грн., інфляційні втрати у розмірі 235,50 грн., судовий збір у розмірі 1 171,17 грн., про що видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 25.12.2015.

Суддя ОСОБА_2