ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015р. Справа № 914/3685/15

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом:Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Львівська дирекція залізничних перевезень» Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця»
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірми «Західтрансбуд»
про:стягнення 147170 грн. 98 коп. (з яких: 127720,17 грн. основний борг; 16203,23 грн. пеня; 1915,80 грн. інфляційні; 1331,78 грн. 3% річних)

Суддя: Цікало А. І.

При секретарі: Корчинському О.І.

Представники:

Позивача:ОСОБА_1 - представник (довіреність №НЮ-15 від 02.01.2015 р.)
Відповідача:не з'явився

26.10.2015 р. на розгляд господарського суду Львівської області за вх. № 3800 поступила позовна заява від Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Львівська дирекція залізничних перевезень» Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірми «Західтрансбуд» про стягнення 147170 грн. 98 коп. (з яких: 127720,17 грн. основний борг; 16203,23 грн. пеня; 1915,80 грн. інфляційні; 1331,78 грн. 3% річних).

Ухвалою суду від 27.10.2015 р. порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 19.11.2015 р.

17.11.2015 р. до суду за вх. №49967/15 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника в судове засідання.

18.11.2015 р. до суду за вх. №49983/15 від представника позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою суду від 19.11.2015 р. розгляд справи відкладено на 17.12.2015 р.

Позивач вимоги суду виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

Представник позивача позов підтримав повністю, просив суд задоволити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві та поясненнях.

Відповідач вимоги суду не виконав, відзив на позовну заяву не представив, проти позову не заперечив, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був належно повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, причин неявки представника в судове засідання не повідомив.

01.12.2015 р. до суду за вх. № 51857/15 від відповідача поступило клопотання про розстрочку виконання рішення на два роки.

Підпунктом 3.9.2 підпункту 3.9 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18 (із змінами та доповненнями) розяснено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що позивачем надано достатньо матеріалів для розгляду справи по суті, відповідач відзив на позов не подав, проти позову не заперечив, не забезпечив явку свого повноважного представника в судове засідання, не представив доказів сплати заборгованості, не скористався наданим йому правом на участь у судовому процесі, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи, відповідно до ст. 75 ГПК України, у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, подані до суду, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

21.05.2015 р. між Державним територіально-галузевим об'єднанням «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Львівська дирекція залізничних перевезень» (виконавець, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірмою «Західтрансбуд» (замовник, відповідач у справі) укладено договір про надання технологічних вікон № Л/ДН-1-1510/ДНп (надалі Договір; оригінал оглянуто в судовому засіданні, копію долучено до матеріалів справи).

Відповідно до п. 1.1. Договору, за цим договором виконавець (позивач) зобовязується надати замовнику (відповідачу) послуги по наданню технологічних вікон (надалі - послуги) на дільниці 1487+729м перегону Скнилів-Оброшино (привязка на автомобільній дорозі державного значення Західний обхід м. Львова, км 7+2220), а замовник зобов'язується оплатити виконавцю надані послуги на умовах цього договору.

Розрахунки між замовником і виконавцем проводяться на умовах попередньої оплати, на підставі виставленого рахунку, протягом 5 днів з моменту отримання рахунку (п. 3.1. Договору). Остаточні розрахунки за надані виконавцем послуги проводяться протягом 14 календарних днів після підписання сторонами акту здачі-приймання наданих послуг (п. 3.2. Договору). Вартість послуг визначається відповідно до затверджених виконавцем калькуляцій (додаток до Договору № 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10), які є невід'ємною частиною цього договору (п. 3.3. Договору).

До матеріалів справи долучено копії відповідних калькуляцій.

Надання послуг та приймання їх результатів оформляється актом здачі-приймання наданих послуг, який підписується повноважними представниками сторін (п. 4.1. Договору). Підписання акту здачі-приймання наданих послуг представником замовника є підтвердженням відсутності претензій з його боку (п. 4.2. Договору).

На виконання умов Договору, позивачем надано відповідачу послуги на загальну суму 157887,03 грн., що підтверджується актами виконаних робіт від 25.05.2015 р. № 302, від 25.05.2015 р. № 306, від 09.06.2015 р. № 348, від 09.06.2015р. № 349, від 16.06.2015 р. № 355/1, від 26.06.2015 р. № 379/А, від 14.07.2015 р. № 425 (оригінали оглянуто в судовому засіданні, копії долучено до матеріалів справи).

Порушуючи умови Договору, відповідач лише частково оплати отримані послуги на суму 30166,86 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку від 08.07.2015 р. (копію долучено до матеріалів справи), у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 127720,17 грн.

28.08.2015 р. позивач направив відповідачу претензію, в якій просив оплати заборгованість у розмірі 127720,17 грн. (копію претензії долучено до матеріалів справи).

04.09.2015 р. відповідачем надіслано на адресу позивача клопотання вих. № 129, в якому відповідач просить відстрочити оплату заборгованості у розмірі 127720,17 грн. до 31.12.2015 р. та гарантує, що заборгованість у розмірі 127720,17 грн. буде сплачено до 31.12.2015 р. (копію клопотання долучено до матеріалів справи).

Крім того, 04.09.2015 р. відповідач надіслав позивачу гарантійний лист вих. № 130, в якому гарантував сплату заборгованості у розмірі 127720,17 грн. до 31.12.2015р. (копію гарантійного листа долучено до матеріалів справи).

У відповідь на клопотання про відстрочення сплати заборгованості, позивач надіслав відповідачу листа від 08.09.2015 р. вих. № ДПЮ-133, в якому погодився на розстрочку сплати заборгованості у розмірі 127720,17 грн. за наступним графіком: до 01.10.2015 р. 42573,39 грн.; з 02.10.2015 р. до 01.11.2015 р. 42573,39 грн.; з 02.11.2015 р. до 01.12.2015 р. 42573,39 грн. (копію листа долучено до матеріалів справи).

Станом на час звернення з позовом до суду, відповідач не здійснив оплати позивачу за надані послуги.

За неналежне виконання грошового зобовязання, позивачем, відповідно до ст. 625 ЦК України та Договору, нараховано відповідачу 16203,23 грн. пені, 1915,80 грн. інфляційних та 1331,78 грн. 3% річних.

Станом на день розгляду справи, відповідач відзив на позов не представив, проти позову не заперечив, доказів сплати заборгованості не надав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Згідно з ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до приписів статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом і правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статей 901, 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Суд зазначає, що відповідачем порушено договірні зобовязання щодо оплати наданих послуг згідно Договору про надання технологічних вікон № Л/ДН-1-1510/ДНп від 21.05.2015 р., внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 127720 грн. 17 коп. В матеріалах справи відсутні, а сторонами не подані докази того, що станом на час вирішення спору відповідачем погашена заборгованість перед позивачем.

Згідно з ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Договором про надання технологічних вікон № Л/ДН-1-1510/ДНп від 21.05.2015 р. передбачено забезпечення виконання зобовязань відповідача по оплаті наданих послуг у виді пені в розмірі 0,1% від вартості неоплачених послуг за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (п. 5.2. Договору).

Позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 0,1 % за період з 09.06.2015р. по 21.10.2015 р. на суму 16203 грн. 23 коп. Перевіривши розрахунок пені, суд зазначає, що такий розрахунок є правильним тому вимога позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 16203 грн. 23 коп. підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 р. № 14 (із змінами та доповненнями) розяснено, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем нараховано відповідачу інфляційні за період серпень-вересень 2015 року на суму 1915 грн. 80 коп. та 3% річних за період з 09.06.2015 р. до 21.10.2015 р. на суму 1331 грн. 78 коп. Перевіривши розрахунки інфляційних та 3% річних, суд зазначає, що такі розрахунки є правильними тому вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 1915 грн. 80 коп. та 3% річних у розмірі 1331 грн. 78 коп. підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи те, що позивачем представлено достатньо обєктивних, допустимих та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідач відзиву на позов не представив, проти позову не заперечив, доказів погашення заборгованості не надав, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Львівська дирекція залізничних перевезень» Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірми «Західтрансбуд» про стягнення 147170 грн. 98 коп. (з яких: 127720,17 грн. основний борг; 16203,23 грн. пеня; 1915,80 грн. інфляційні; 1331,78 грн. 3% річних) обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідач звернувся до суду з клопотанням про розстрочку виконання рішення на два роки. Зазначене клопотання обґрунтоване тим, що відповідач перебуває у складному матеріальному становищі, повязаному, зокрема, з великою дебіторською заборгованістю. На підтвердження важкого фінансового становища, відповідачем долучено до клопотання копію звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за ІХ місяців 2015 року.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Враховуючи матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, наявність інфляційних процесів у економіці держави, суд вважає за доцільне частково задоволити клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення та розстрочити виконання рішення на шість місяців зі сплатою заборгованості рівними частинами.

За подання до господарського суду позовної заяви, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2207 грн. 50 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 23.10.2015 р. № 1692.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його неправомірних дій.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 11, 526, 546, 549, 625, 626, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст. ст. 174, 193, 2130, 232 Господарського кодексу України, ст. ст. 22, 33, 43, 49, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Львівська дирекція залізничних перевезень» Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірми «Західтрансбуд» про стягнення 147170 грн. 98 коп. (з яких: 127720,17 грн. основний борг; 16203,23 грн. пеня; 1915,80 грн. інфляційні; 1331,78 грн. 3% річних) задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірми «Західтрансбуд» (вул. Мельника, 8, м. Львів, 79044; ) на користь Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» (вул. Гоголя, 1, м. Львів, 79007; ) в особі відокремленого підрозділу «Львівська дирекція залізничних перевезень» Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» (вул. Листопадового Чину, 22, м. Львів, 79007; код ЄДРПОУ ВП 25256137) 147170 грн. 98 коп. (з яких: 127720,17 грн. основний борг; 16203,23 грн. пеня; 1915,80 грн. інфляційні; 1331,78 грн. 3% річних) та 2207 грн. 50 коп. судового збору з розстрочкою виконання рішення на шість місяці: до 17.01.2016 р. 24896 грн. 41 коп.; до 17.02.2016 р. - 24896 грн. 41 коп.; до 17.03.2016 р. - 24896 грн. 41 коп.; до 17.04.2016 р. - 24896 грн. 41 коп.; до 17.05.2016 р. - 24896 грн. 41 коп.; до 17.06.2016 р. - 24896 грн. 43 коп.

3. Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22 грудня 2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Цікало А.І.