ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2015 р. Справа № 911/4479/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Білоцерківський міськбуд;

до Державного підприємства Міністерства оборони України Білоцерківське управління військово-будівельних робіт;

про стягнення 84 671,18 грн.

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 16.10.2015 року);

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Білоцерківський міськбуд до Державного підприємства Міністерства оборони України Білоцерківське управління військово-будівельних робіт про стягнення 84 671,18 грн. з яких: 9757,16 грн. 3 % річних та 74914,02 грн. інфляційних, які виникли у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за Договором підряду № 19 від 01.12.2009 року, яке встановлено рішенням Господарського суду Київської області від 24.12.2012 року у справі № 19/064-12.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.10.2015 року порушено провадження у справі № 911/4479/15 та призначено справу до розгляду на 05.11.2015 року.

03.11.2015 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява б/н від 03.11.2015 року про відкладення розгляду справи.

У звязку з перебуванням судді Карпечкіна Т.П на лікарняному розгляд справи 05.11.2015 року не відбувся. Ухвалою суду від 13.11.2015 року розгляд справи призначено на 30.11.2015 року.

В судовому засіданні 30.11.2015 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 30.11.2015 року не зявився, про причини неявки господарський суд не повідомив, письмовий відзив на позов не надав.

Оскільки, про поважні причини неявки в судове засідання відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані ними докази та пояснення, суд

встановив:

01.12.2009 року між відповідачем (за договором замовник) та позивачем (за договором підрядник) був укладений Договір підряду № 19, за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобовязується виконати комплекс будівельних робіт (підпірна стінка) на обєкті Реконструкція недобудованої будівлі медучилища під житловий комплекс по вул. Червонофлотській, 121 в м. Біла Церква. Договірна ціна виконуваних підрядником робіт складає 16608,49 грн., в тому числі ПДВ 20% - 2768,08 грн. Строк виконання робіт у повному обсязі до 30 грудня 2009 року.

Відповідно до умов договору, позивач виконав роботи на суму 16608,49 грн., що підтверджується підписаним і скріпленим печатками сторін актом приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2009 року (типова форма № КБ-2в), копія якого залучена до матеріалів справи.

Проте, відповідач в порушення взятих на себе зобовязань виконані позивачем підрядні роботи не оплатив.

Крім того, на підставі усної домовленості між позивачем та відповідачем, позивач за видатковими накладними № 0887 від 03.12.2009 року, № 0888 від 03.12.2009 року, № 00000001 від 26.01.2011 року, № № 00000001 від 05.01.2010 року, № 0892 від 30.12.2009 року, передав відповідачеві товарів на загальну суму 130932,60 грн., тобто, між сторонами було укладено договір поставки у спрощений спосіб, відповідно до якого позивач зобов'язався поставити відповідачу товар, а відповідач, у свою чергу, прийняти його та оплатити.

Втім, оскільки отриманий товар відповідач не оплатив, позивач звернувся до відповідача з претензією за вих. № 86 від 20.06.2012 року, яка була надіслана на адресу відповідача цінним листом 26.06.2012 р. У вказаній претензії позивач просив відповідача сплатити заборгованість у загальній сумі 103759,63 грн., яка складається з заборгованості за виконані на підставі Договору підряду № 19 від 01.12.2009 року роботи та заборгованості за отриманий товар.

Крім того, відповідач у період з грудня 2009 року по грудень 2010 року надав позивачу послуги автокраном на загальну суму 44760 грн., що підтверджується актами від 17.12.2009 р., від 23.06.2010 р., від 30.06.2010 р., від 30.07.2010 р., від 31.08.2010 р., 29.09.2010 р., від 29.10.2010 р., від 30.11.2010 р., від 30.12.2010 р., підписаних сторонами і скріпленими печатками.

У звязку з чим, між сторонами відбулося зарахування зустрічних однорідних вимог і на день вирішення спору заборгованість відповідача перед позивачем за виконані останнім підрядні роботи становить 102781,09 грн. (16608,49 грн. (за виконані підрядні роботи) + 86172,60 грн. (за отриманий товар).

Питання стягнення заборгованості за вищенаведеним зобовязанням розглядалось в матеріалах справи Господарського суду Київської області № 19/064-12 і рішенням суду від 24.12.2012 року позовні вимоги були задоволені частково, присуджено до стягнення з відповідача 102781,09 грн. боргу.

Таким чином, після набрання зазначеним рішенням законної сили, відповідач був зобов'язаний виконати встановлене в судовому рішенні грошове зобовязання.

Однак, як стверджує позивач, відповідач обовязку з оплати наданих підрядних робіт за Договором підряду № 19 від 01.12.2009 року в сумі 102781,09 грн. не виконав, у звязку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України 9757,16 грн. 3% річних та 74914,02 грн. інфляційних за період з 03.07.2012 року по 31.08.2015 року нарахованих на суму боргу 102781,09 грн., встановлену рішенням суду від 24.12.2012 року № 19/064-12.

Відповідно до змісту ст. 115 Господарсько-процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Згідно із ч. 2 ст. 35 Господарсько-процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Як встановлено рішенням Господарського суду Київської області № 19/064-12 від 24.12.2012 року, оскільки згідно Договору підряду № 19 від 01.12.2009 року не встановлено строку оплати виконаних робіт, з урахуванням виникнення заборгованості у розмірі 103759,63 грн. з моменту предявлення претензії відповідачу, останній повинен був розрахуватись у строк до 02.07.2012 року, тому відповідно з 03.07.2012 року боржник вважається таким, що прострочив виконання грошового зобовязання.

Відповідно, прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи, що заявлені у даній справі суми 3 % річних та інфляційних за заявлений позивачем спірний період з 03.07.2012 року по 31.08.2015 року не були предметом розгляду справи № 19/064-12 від 24.12.2012 року та враховуючи що відповідач так і не розрахувався з позивачем за надані останнім послуги підряду, заборгованість за якими встановлена рішенням суду № 19/064-12 від 24.12.2012 року в сумі 102781,09 грн., позивач правомірно нараховував 3% річних та інфляційні за період з 03.07.2012 року по 31.08.2015 року на суму 102781,09 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що нарахування 3% річних та інфляційних проведено виходячи із фактичної суми заборгованості, що існувала на відповідну дату, а тому позовна вимога про їх стягнення підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обгрунтовані, відповідачем не заперечені і не спростовані, тому підлягають задоволенню.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України Білоцерківське управління військово-будівельних робіт (09104, Київська обл., м. Біла Церква, Гайок, буд. 4, код 07554701) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Білоцерківський міськбуд (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Глиняна, буд. 45-А, код 14352286) 9757 грн. (девять тисяч сімсот пятдесят сім гривень) 16 коп. 3% річних та 74914 грн. (сімдесят чотири тисячі девятсот чотирнадцять гривень) 02 коп. інфляційних та 1270 грн. (одна тисяча двісті сімдесят гривень) 07 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішенн складено: 21.12.2015 р.

Суддя Т.П. Карпечкін