Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
Іменем України
РІШЕННЯ
"21" грудня 2015 р. Справа № 927/1414/15
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АСТ+»,
Предмет спору: про розірвання договору та стягнення коштів в сумі 146500,53 грн.
Суддя І.Г.Мурашко
Представники сторін:
від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 592/01-11/15 від 08.12.2015 р., представник
від відповідача: ОСОБА_2 - директор, наказ № 1 від 20.03.1998 р.
Відповідач відзивом на позов (а.с.74-75) та представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив в повному обсязі, зазначивши про виконання ним умов договору № б/н від 23.02.2012 р. належним чином в повному обсязі. Так, останній зазначив, що в липні 2012 р. ним було зроблено настройка системної частини сервера позивача, та встановлено на нього програмне забезпечення «Виробнича система підприємства». Виконання відповідачем належним чином робіт обумовлених договором б/н від 23.02.2013 р. підтверджується актом здавання приймання виконаних робіт від 11.12.2012 р. № 2, що підписаний та завірений печатками обох сторін. Згідно вказаного акту позивач жодних претензій до виконаних відповідачем робіт не мав. Крім того, на підтвердження зазначених обставин останнім надано накази про відрядження № 40К від 17.07.2012 р., посвідчення про відрядження №№ 140,141 від 18.07.2012 р.,та подорожній лист службового автомобіля № 7664567. Відповідач пояснив, що для подальшого впровадження програмного забезпечення, передбаченого умовами іншого договору, який так і не був укладений сторонами, співробітники відповідача повторно виїздили на підприємство позивача, що підтверджується наказом про відрядження № 51К від 19.09.2012 р., посвідченнями про відрядження №№ 184-187 від 20.09.2012 р., подорожнім листом службового автомобіля № 8657505, а також наказом про відрядження № 55К від 17.10.2012 р., посвідченнями про відрядження №№ 197,198 від 17.10.2012 р., подорожнім листом службового автомобіля № 8657521. Акт встановлення програмного забезпечення «Виробнича система підприємства» згідно договору б/н від 23.02.2012 р. та накладна № 41 про передачу відповідачем програмного забезпечення «Виробнича система підприємства» були повторно підписані сторонами 06.12.2013 р., при переустановленні програмного забезпечення відповідачем на компютерну техніку позивача, у звязку з випадковим видаленням зазначеної програми співробітниками позивача.
Відповідач наголосив на тому, що предметом спірного договору є розробка та встановлення комплексного програмного забезпечення «Виробнича система підприємства», впровадження вказаного програмного забезпечення здійснюється на підставі іншого договору, який в подальшому укладений сторонами не був, а тому доводи позивача про те, що програмне забезпечення не працює, не заслуговують на увагу. Відповідач звернув увагу на те, що при підписанні обох актів приймання передачі програмного забезпечення було зазначено, що позивач не має жодних претензій до виконаних робіт.
Позивач у судовому засіданні 21.12.2015 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти доводів відповідача заперечив, зазначивши, що доводи відповідача не відповідають дійсності, та спростовуються висновками аудиторської перевірки фінансово-господарської діяльності позивача. На думку позивача, надані відповідачем документи не підтверджують виконання ним умов спірного договору. Так, останній зазначив, що надана накладна стосується програмного забезпечення як товару, який відповідач не може відчужити, виходячи з умов розділу 9 спірного договору, згідно якого останній зберігає право інтелектуальної власності на всі ключові компоненти технології СР2000; акт встановлення програмного забезпечення «Виробнича система підприємства» є нікчемним, оскільки підписаний інженером з компютерних систем позивача, який не наділений повноваженнями приймати такі роботи, виходячи з посадової інструкції останнього (а.с.121-123).
Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, заслухавши повноважних представників сторін, господарський суд , -
23 лютого 2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «АСТ+» (надалі відповідач, виконавець) та Державним підприємством «Житомирський експертно технічний центр Держгірпромнагляду України» (надалі позивач, замовник) укладено договір № б/н на розробку та встановлення комплексного програмного забезпечення «Виробнича система підприємства» (а.с.11-14),
Пунктом 1.2 статуту Державного підприємства «Житомирський експертно технічний центр Держпраці» визначено, що згідно наказу Держпраці від 27.04.2015 р. № 4 Державне підприємство «Житомирський експертно технічний центр Держгірпромнагляду України» перейменовано на Державне підприємство «Житомирський експертно технічний центр Держпраці» (а.с.57-73).
За умовами договору № б/н від 23.02.2012 р. позивач доручає, а виконавець приймає на себе виконання наступних робіт: розробка та встановлення комплексного програмного забезпечення «Виробнича система підприємства», яка включає в себе наступні підсистеми: канцелярія (1); відділ укладення договорів, виставлення рахунків фактур (2); начальник відділу (3); бібліотека нормативних документів (4); реєстрація обєктів підвищеної небезпеки (5); начальник ЕТЦ (6). Для встановлення програмного забезпечення підприємство купує виділений сервер рекомендованої конфігурації. Перед покупкою сервера його конфігурація погоджується зі спеціалістами ТОВ «АСТ+». Настройка сервера оплачується додатково. Вартість настройки погоджується окремо в залежності від складності роботи (п. 1.1 договору).
Виходячи з умов п. 4.1 договору, виконавець зобовязаний надати послуги замовнику у відповідності до умов договору, а саме: своєчасно та якісно надати послуги, обумовлені п. 1.1 договору, а саме встановити базове програмне забезпечення на компютерну техніку замовника; провести тестування програмного забезпечення на контрольних прикладах; надати замовнику рахунок фактуру, оригінали актів здачі приймання виконаних робіт; при виникненні обставин, які перешкоджають належному виконанню зобовязань, повідомити про це замовника; усунути виявлені недоліки, зазначені в мотивувальній частині відмови позивача від підписання акту здачі прийняття виконаних робіт, в порядку визначеному п. 3.3 договору.
Факт передачі програмного забезпечення фіксується підписанням акту здачі прийняття виконаних робіт (п. 3.1 договору). Акт приймання - передачі підписується сторонами після проведення тестування розроблених програмних заходів на контрольному прикладі (п. 3.2 договору).
Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до виконання сторонами свої зобовязань за договором (п. 8.1 договору). Строк дії договору: початок 23.02.2012 р., закінчення 22.02.2013 р. У випадку необхідності договір може бути продовжений за додатковим погодженням сторін (розділ 11 договору).
Статтею 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.
Згідно п. 1.1 договору, 13 квітня 2012 р. позивач придбав виділений сервер для встановлення програмного забезпечення, а саме: компютер Intel Core i3-2100 3, 1/2x2Gb/iH67/HD6570 1Gb/2x500Gb/NET/RAID/DVD_R W/ATX 450W/Kb/Mause/Pad/Pilot: монітор LG 22 W2243S-PF (Glossy Black 5 ms Wide); пристрої неперервного живлення PowerCom BNT -600A; вебкамера Gemix F5 з мікрофоном, black/blue; KVM перемикач D-Link DKVM-4U 4port (2 кабеля) USB, що підтверджується рахунком фактурою № ЄЖ-0000250 від 12.04.2012 р., платіжним дорученням № 271 від 13.04.2012 р. та банківською випискою по рахунку позивача станом на 13.04.2012 р. (а.с.19-23).
Таким чином, позивачем умови спірного договору виконано належним чином, та здійснено всі необхідні дії для встановлення програмного забезпечення відповідачем, враховуючи приписи п. 1.1 спірного договору.
Натомість, як стверджує позивач, ТОВ «АСТ+», всупереч вимогам договору № б/н від 23.02.2012 р., роботи по встановленню програмного забезпечення не розпочав.
На підтвердження зазначених обставин, позивач посилається на аудиторські звіти, що складені за результатами аудиторської перевірки фінансово господарської діяльності позивача (а.с.16-18, 29-32).
Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Виходячи з приписів ст. 34 вказаного кодексу господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Оригінали зазначених документів оглянуті судом в судовому засіданні 09.12.2015 р. (а.с.117-118).
Аудиторські звіти, складені за результатами аудиторської перевірки фінансово-господарської діяльності позивача, на які посилається останній, обґрунтовуючи заявлені вимоги, не приймаються судом до уваги, так як, у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, такі документи не є належними доказами невиконання відповідачем умов спірного договору.
Виходячи з приписів ст. 3 ЗУ «Про аудиторську діяльність», аудит це перевірка даних бухгалтерського обліку і показників фінансової звітності суб'єкта господарювання з метою висловлення незалежної думки аудитора про її достовірність в усіх суттєвих аспектах та відповідність вимогам законів України, положень (стандартів) бухгалтерського обліку або інших правил (внутрішніх положень суб'єктів господарювання) згідно із вимогами користувачів. Неналежне ведення позивачем бухгалтерського обліку та фінансової звітності не підтверджує факт проведення/не проведення сторонами господарської операції, а саме виконання/ не виконання відповідачем робіт, обумовлених умовами спірного договору.
Враховуючи вищевикладене, доводи позивача про те, що відповідач порушив умови договору, не виконав роботи, обумовлені п. 1.1 договору № б/н від 23.02.2012 р., а саме: не встановив на компютерну техніку позивача програмне забезпечення «Виробнича система підприємства», - спростовуються матеріалами справи.
Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача враховуючи приписи ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 49 ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд
В позові відмовити повністю.
Рішення оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 22.12.2015р.

Суддя І.Г.Мурашко