номер провадження справи 1/10/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2015 Справа № 908/636/15-г

за позовом: Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат (50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, буд. 1а)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, буд. 1)

про стягнення суми

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 53-02/9 від 01.11.2015 р.;

ОСОБА_2, довіреність № 53-02/1 від 01.11.2015 р.;

від відповідача ОСОБА_3, довіреність № 09/230 від 24.12.2014 р

Суддя Немченко О.І.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство Криворізький залізорудний комбінат звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення 805 024 968 грн. 73 коп. заборгованості за договором купівлі-продажу № 606/1444 від 26.03.2013 року з яких: 653 880 780 грн. 87 коп. основний борг, 79 030 205 грн.06 коп. - пеня, 64 729 152 грн.14 коп. - інфляційні втрати, 7 385 430 грн. 66 коп. - 3% річних з Публічного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча.

Позов заявлено на підставі ст.ст. 525,526,530,549,610,611,625,629 ЦК України, ст. 175,193 ГК України.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.02.2015 року у справі № 908/636/15-г порушено провадження та призначено розгляд справи на 26.02.2015 року.

26.02.2015 року від відповідача до канцелярії господарського суду Запорізької області надійшла заява про перенесення судового засідання.

26.02.2015 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог які станом на 23.02.2015 року становлять 653 880 780 грн. 87 коп. основного боргу, 8 782 774 грн. 93 грн. - 3% річних, 84 999 456 грн. 34 коп. інфляційних втрат, 87 601 518 грн. 95 коп. пеня. Клопотанням позивач також просив долучити до матеріалів справи документи, витребувані судом.

26.02.2015 року представник відповідача у судове засідання не зявився.

Представник позивача в судовому засіданні 26.02.2105 р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі з урахуванням збільшення позовних вимог.

Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Суд оголосив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Представник позивача заперечив проти клопотання зауваживши, що подаючи клопотання про відкладення розгляду справи, відповідач намагається затягувати розгляд справи.

Суд задовольнив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи було відкладено на 10.03.2015 р. о 15 год. 30 хвил.

10.03.2015 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог позивача. При цьому, відповідач посилається на те, що позивачем не було надано всього пакету документів, що підтверджують поставку та якість товару, а первинні документи не відповідають закону (нечитабельні, без підписів та печаток, заповнені з порушеннями). Вважає, що сума позовних вимог завищена.

Клопотанням відповідач також просив суд призначити у справі судову експертизу, з огляду на те, що на думку відповідача, при розгляді справи № 908/636/15-г виникло складне питання відносно визначення суми фактичної заборгованості відповідача за договором № 606/1444 на підставі первинних документів бухгалтерського обліку, яке потребує спеціальних знань та безпосередньо впливає на вирішення спору по суті, у звязку з чим необхідно призначити судово-економічну експертизу по справі № 908/636/15-г.

В судовому засіданні 10.03.2015 р. представник відповідача підтримав відзив та клопотання про призначення судової експертизи

Представник позивача підтримав збільшені позовні вимоги та заперечив проти клопотання відповідача.

По закінченні судового засідання 10.03.2015 р. суд виніс ухвалу про зупинення провадження у справі, у звязку із призначенням судової експертизи, до отримання результатів судової економічної експертизи.

15.10.2015 р. висновок судово-економічної експертизи та матеріали справи № 908/636/15-г повернулись до господарського суду Запорізької області.

Згідно висновків судового експерта, згідно первинних документів бухгалтерського обліку, заявлений у позовних вимогах позивача розмір основного боргу за поставлений відповідачу товар за договором купівлі-продажу № 606/1444 від 26.03.2013 р. (із додатковими угодами та додатками до нього) за період з квітня 2014 р. по грудень 2014 р. підтверджується документально частково в сумі 516 377 311 грн. 69 коп., при загальні заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений товар за цим договором за весь період дії договору в сумі 653 880 780 грн. 87 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі № 908/636/15-г було поновлено, судове засідання було призначено на 17.11.2015 р. на 14 год. 30 хв., про що сторони були повідомлені належним чином.

17.11.2015 р. до суду від відповідача надійшли копії документів (платіжні доручення) та заява про повне фіксування судового процесу.

Копії документів були залученні до матеріалів справи а клопотання задоволено, у звязку із чим, розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Крім того, від відповідача також надійшли клопотання про продовження строку розгляду спору на 15 днів, у звязку із складністю спору та великою кількістю доказів та складністю розрахунків та про зобовязання позивача провести повторний коректний розрахунок ціни позову та надати детальні письмові пояснення з урахуванням висновків судової експертизи по цій справі.

Клопотання відповідача про продовження строків розгляду спору було задоволено, строк розгляду спору продовжено на 15 днів, на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи складність справи, значною стягуваною сумою та великою кількістю доказів та здійснення відповідних розрахунків.

Щодо клопотання відповідача про зобовязання позивача провести повторний коректний розрахунок ціни позову та надати детальні письмові пояснення з урахуванням висновків судової експертизи по цій справі, то слід зазначити, що відповідні письмові пояснення, заява про уточнення позовних вимог із відповідними розрахунками та актом звірки, як зазначив представник позивача, були направлені відповідачу. Однак, як зазначив представник відповідача в судовому засіданні на даний час представник відповідача їх не отримував.

Позивач, в свою чергу, надав до суду заяву про уточнення позовних вимог, письмові пояснення щодо висновків експертизи та клопотання про залучення до матеріалів справи доказів відправлення на адресу відповідача проекту акту звірки.

У звязку з результатами судової експертизи, та уточненням періоду виникнення основної заборгованості, позивач у заяві вказує на те, що підлягає стягненню з відповідача основний борг за весь період дії договору який становить 653 880 780 грн. 87 коп., а також 99 879 413 грн. 17 коп. пені (з урахуванням шестимісячного строку щодо кожного простроченого платежу). Крім того, 25 002 986 грн. 07 коп. 3% річних та 344 027 409 грн. 05 коп. інфляційних втрат за період з 23.04.2014 р. по 17.11.2015 р.

В судовому засіданні представники позивача підтримали уточнені та збільшені позовні вимоги.

Представник відповідача зазначив про необхідність ознайомлення із уточненими вимогами позивача та розрахунками.

Судом від сторін були витребувані належні, у читаємому варіанті копії документів, наданих експерту та доданих до матеріалів справи та необхідних для вирішення спору.

Також, суд зобовязав сторони звірити розрахунки та надати суду відповідний акт та розрахунки із підтверджуючими документами.

27.11.2015 р. від позивача у справі надійшли письмові пояснення до розрахунку штрафних санкцій, які були залучені до матеріалів справи.

Так, з урахуванням того, що в судовому засіданні, яке відбулося 17.11.2015 р., позивачем було заявлено про уточнення позовних вимог шляхом уточнення періоду виникнення основної заборгованості та надання нового розрахунку штрафних санкцій у зв'язку з проведенням судової економічної експертизи у даній справі, ПАТ «Кривбасзалізрудком» надав наступні письмові пояснення щодо розрахунку основної заборгованості та штрафних санкцій: висновком судової економічної експертизи № 80/26 від 30.09.2015 р. по даній справі підтверджена основна сума заборгованості відповідача перед ПАТ «Кривбасзалізрудком» за поставлений товар за весь період дії договору купівлі-продажу № 606/1444 від 26.03.2013 р. у розмірі 653 880 780,87 грн. Експертом під час проведення експертизи були досліджені первинні документи позивача та відповідача, зокрема, оборотні відомості ПАТ «Кривбасзалізрудком» по контрагенту ПАТ «ММК ім. Ілліча» за договором купівлі-продажу № 606/1444 від 26.03.2013 р. за період з квітня 2013 р. по грудень 2014 р., та підтверджено вказану суму заборгованості. Дані оборотні відомості були витребувані експертом під час проведення судової експертизи та містяться в матеріалах судової експертизи. Проте, висновком судової економічної експертизи № 90/26 від 30.09.2015 р. були виявлені певні розбіжності в структурі кредиторської заборгованості, які пов'язані з інформацією, яка зазначалася в графі «призначення платежу» в платіжних дорученнях відповідача. Дані зауваження були враховані в бухгалтерському обліку ПАТ «Кривбасзалізрудком». Так, було приведено у відповідність погашення кредиторської заборгованості за платіжними дорученнями № 18798 від 25.04.2014 р., № 26452 від 02.06.2014 р., № 41602 від 18.07.2014 р., 59841 від 17.10.2014 р. на загальну суму 11 671 662,73 грн. та правильно визнані дати оплати рахунків-фактур № 1871/21 від 14.12.2013 р., № 4/21 від 01.01.2014 р., № 2/71 від 01.01.2014 р., № 550/21 від 16.04.2014 р., № 552/23 від 16.04.2014 р., № 556/21 від 16.04.2014 р., № 782/61 від 23.05.2014 р., № 786/71 від 23.05.2014 р., № 771/21 от23.05.2014 р. Таким чином, з урахуванням висновків судової економічної експертизи, вбачається, що відбулися певні зміни в структурі кредиторської заборгованості, але враховуючи період виникнення цієї заборгованості (весь період дії договору купівлі-продажу № 606/1444 від26.03.2013р.), вбачається, що дані зміни не вплинули на розмір основного боргу, який

становить 653 880 780,87 грн. Розрахунок штрафних санкцій, який додається до заяви про уточнення позовних вимог, складається з наступних розрахунків: розрахунок пені; розрахунок трьох процентів річних та розрахунок інфляційних втрат. При цьому, вищезазначені розрахунки були здійснені по шахтах «Родіна», «Гвардійська», ім. Леніна, «Октябрська», які є структурними підрозділами ПАТ «Кривбасзалізрудком» та здійснювали видобуток та відвантаження залізорудної сировини, що була предметом договору купівлі-продажу № 606/1444 від 26.03.2013 р. ПАТ «Кривбасзалізрудком» звертає увагу суду на те, що нарахування пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних здійснюється на відповідні суми заборгованості за поставки товару, починаючи з 23.04.2014 р., як й було при первісній подачі позовної заяви. Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог, яка була заявлена позивачем в судовому засіданні 17.11.2015 р., був збільшений період нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних, а саме до 17.11.2015 р. При цьому, з урахуванням висновків судового експерту, в розрахунку пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних була правильно визначена дата оплати рахунків-фактур № 782/61 від 23.05.2014 р., № 786/71 від 23.05.2014 р., № 771/21 от 23.05.2014 р., та відповідно відкореговані розрахунки.

Судом були прийняті до розгляду останні уточненні (щодо заявленого періоду) та збільшені позовні вимоги позивача.

По закінченні судового засідання, розгляд справи було відкладено на 08.12.2015 р. на 15 год. 00 хв.

08.12.2015 р. від відповідача у справі надійшло клопотання про застосування судом п. 3 ч.1 ст. 83 ГПК України щодо зменшення розміру пені до 100 000 грн. 00 коп. , 3% річних до 100 000 грн. 00 коп. та інфляційних втрат до 100 000 грн. 00 коп.

Зазначене клопотання було задоволено судом частково, з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині цього рішення.

Крім того, відповідачем було подано заяву про відстрочення виконання судового рішення, яка, також, була задоволена судом частково, з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині цього рішення.

В судовому засіданні 08.12.2015 р. оголошувалась перерва до 22.12.2015 р. до 14 год. 30 хв., про що присутні представники сторін були повідомлені в судовому засіданні.

18.12.2015 р. від позивача надійшли письмові пояснення, в яких останній просив суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій та

у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний

комбінат імені Ілліча» на користь Публічного акціонерного товариства «Криворізький

залізорудний комбінат» основний борг за договором купівлі-продажу № 606/1444 від

26.03.2013 р. у розмірі 653 880 780,87 грн., пеню у розмірі 99 879 413,17 грн., три

відсотки річних у розмірі 25 002 986,07 грн., інфляційні втрати у розмірі

344 027 409,05 грн. та судовий збір.

22.12.2015 р. від відповідача надійшли пояснення, в яких останній вказує на те, що за заявлений позивачем період (квітень грудень 2014 року) судовою експертизою встановлений борг в розмірі 516 377 311 грн. 69 коп., і враховуючи цей документально підтверджений борг, та розрахунок сум пені, починаючи з 23.04.2014 р. по 23.10.2014 р. (184 дні) та 3% річних за період з 23.04.2014 р. по 17.11.2015 р. і інфляційних за січень 2014 р. жовтень 2015 року, пеня повинна складати 57 862 553 грн. 56 коп., 3% річних 24 361 691 грн. 25 коп. та інфляційні 329 023 721 грн. 94 коп.

В судовому засіданні 22.12.2015 р. представники позивача підтримали остаточні позовні вимоги та заперечили проти задоволення клопотання та заяви відповідача про зменшення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат та відстрочку виконання судового рішення.

Представник відповідача підтримав останні письмові пояснення, клопотання про зменшення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат та заяву про відстрочку виконання судового рішення до 01.01.2018 року.

По закінченні судового засідання оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повернуто представникові відповідача документи надані у великому форматі для експертизи, оскільки ці ж документи, у належному форматі були перевірені та залучені до матеріалів справи судом.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством "Криворізький залізорудний комбінат" (продавцем, позивачем у справі) та Публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (покупцем, відповідачем у справі) був укладений договір купівлі продажу № 606/1444 від 26.03.2013 р. (надалі договір).

Згідно п. 1.1 договору (із відповідними змінами за додатковою угодою), продавець зобовязувався передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити залізорудну сировину:

- руда агломераційна (РА-1) виробництва ПАТ "Кривбасзалізрудком" ТУ У 13.1-1:2008 (зі змінами № 1 та № 2) з розрахунковим базовим вмістом Fе - 56 % (мінімальний вміст Fе повинен бути не менше 55 %, верхня межа без обмежень);

- руда агломераційна (РА-1) виробництва ПАТ "Кривбасзалізрудком" ТУ У 13.1-1:2008 (зі змінами № 1 та № 2) з розрахунковим базовим вмістом Fе - 59 % (min 58 %);

- руда доменна (РД) виробництва ПАТ "Кривбасзалізрудком" ТУ У 13.1-1:2008 (зі змінами № 1 та № 2) з розрахунковим базовим вмістом Fе-49% (min 46%);

- руда доменна (РД) виробництва ПАТ "Кривбасзалізрудком" ТУ У 13.1-1:2008 (зі змінами № 1 та № 2) з розрахунковим базовим вмістом Fе-47%( min 46%).

Згідно п. 4.1. договору продавець поставляє товар на умовах FСА (франко-перевізник) станція примикання продавця (Роковата, Шмакове, Вечірній Кут) відповідно до базисних умов ставки Інкотермс. Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торговельної палати (редакція 2010 року).

Загальний обсяг товару за даним договором визначається обсягом товару, що підлягає поставці з 01.04.2013 р. по 31.12.2014 р. у відповідності зі специфікаціями до даного договору ( п. 2.1 в редакції додаткової угоди № 9 від 30.09.2014 р.).

Розділом 3 договору обумовлено, що розрахунки за товар здійснюються у національній валюті України. Датою оплати вважається дата надходження коштів на розрахунковий рахунок продавця. Ціна на товар не містить в собі залізничний тариф.

Оплата за поставлений товар провадиться покупцем протягом 10 календарних після відвантаження декадної партії товару (строк платежу не пізніше 10, 20 і останнього числа місяця), якщо інше не обумовлено в специфікаціях до даного договору (п. 3.5 договору).

При здійсненні платежів за даним договором, сторони в платіжних документах (рахунках) зобов'язуються вказувати номер і дату договору (п. 3.9 договору).

Згідно п.4.6 договору, датою поставки вважається дата штемпеля станції передачі вантажу перевізникові.

Відповідно до пункту 6.1 договору, разом з товаром продавець зобов'язаний надати покупцеві оригінал залізничної накладної. Продавець протягом 72 годин від дати поставки передає: представникові покупця або поштою наступні документи:

-рахунок-фактура на всю партію поставленого товару, відомість із вказівкою номерів маршрутів, вагонів, залізничних накладних по вагонам, вагу вагонів, найменування товару, а також із вказівкою покупця, одержувача, номер договору - оригінал; сертифікат якості - оригінал; залізничні квитанції про приймання вантажу - копія.

Згідно пункту 10.1 даний договір набуває чинності з 01.04.2013р. і діє до 31.03.2014р

За додатковою угодою № 5 від 26.03.2014р. договір подовжено до 30.06.2014р.

За додатковою угодою № 7 від 26.06.2014р. договір подовжено до 31.07.2014р.

За додатковою угодою № 8 від 30.07.2014р. договір подовжено до 30.09.2014р.

За додатковою угодою № 9 від 30.09.2014р. договір подовжено до 31.12.2014р.

За специфікаціями до договору ціна за одну тонну товару встановлюється в національній валюті України за офіційним курсом гривні до долара США, установленим НБУ на момент відвантаження партії товару (на дату штемпеля станції відправлення н; залізничній накладній).

На виконання вказаного договору, протягом його дії, позивач поставляв відповідачу товар, за який той розраховувався не в повному обсязі та несвоєчасно.

Згідно змісту позовних вимог, відповідач, за період дії договору, на момент звернення до суду і розгляду справи в суді, має перед позивачем заборгованість в сумі 658 880 780 грн. 87 коп. за товар, що підтверджується накладними та відомостями вагонів.

Стягнення з відповідача на користь позивача 653 880 780 грн. 87 коп. основного боргу, 99 879 413 грн. 17 коп. пені, 25 002 986 грн. 07 коп. 3% річних та 344 027 409 грн. 05 коп. інфляційних втрат було предметом судового розгляду в цій справі (згідно останніх уточнених та збільшених позовних вимог, які відповідали вимогам закону та були прийняті судом) .

Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, на підставі наступного:

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. (Аналогічна норма міститься і у ст. 526 Цивільного кодексу України.). До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, правовідносини сторін було врегульовано договором купівлі-продажу № 606/1444 від 26.03.3013 р., додатковими угодами та специфікаціями до нього .

Як свідчать матеріали справи, встановлено судовим експертом при здійсненні судової експертизи у цій справі, згідно специфікацій до договору № 606/1444 від 26.03.2013р. та додаткових угод до нього, первинних бухгалтерських документів, загальна заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар за договором купівлі-продажу № 606/1444 від 26.03.2013 р. за весь період дії договору складає 653 880 78 грн. 87 коп.

При цьому, суд враховує, що позивачем уточнювався період виникнення основної заборгованості (за весь період дії договору) та наданий новий розрахунок пені, річних та інфляційних втрат, а отже, посилання відповідача у письмових поясненнях щодо встановленого судовим експертом за заявлений позивачем період (квітень грудень 2014 року) борг в розмірі 516 377 311 грн. 69 коп., і враховуючи цей документально підтверджений борг, розрахунок сум пені, 3% річних та інфляційних втрат є безпідставними.

Щодо посилань відповідача у відзиві на позов, що позивачем не було надано всього пакету документів, що підтверджують поставку та якість товару, а первинні документи не відповідають закону (нечитабельні, без підписів та печаток, заповнені з порушеннями), у звязку із чим, сума позовних вимог завищена, слід зазначити наступне:

Так, для здійснення судової експертизи сторонами були надані всі необхідні документи, у т.ч. і позивачем, які були залучені до матеріалів справи. Висновком судової експертизи по даній справі підтверджена основна сума заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений товар за весь період дії договору купівлі-продажу № 606/1444 від 26.03.2013 р. у розмірі 653 880 780,87 грн., саме згідно первинних бухгалтерських документів, які досліджувались експертом і судом і яким була надана відповідна оцінка. Оборотні відомості були витребувані експертом під час проведення судової експертизи та містяться в матеріалах судової експертизи

Висновком судової експертизи були виявлені певні розбіжності в структурі кредиторської заборгованості, які пов'язані з інформацією, яка зазначалася в графі «призначення платежу» в платіжних дорученнях відповідача. Дані зауваження були враховані в бухгалтерському обліку позивачем.

З урахуванням висновків судової експертизи, вбачається, що відбулися певні зміни в структурі кредиторської заборгованості, але враховуючи період виникнення цієї заборгованості (весь період дії договору купівлі-продажу № 606/1444 від 26.03.2013 р.), вбачається, що дані зміни не вплинули на розмір основного боргу, який

підтверджено в сумі 653 880 780 грн. 87 коп.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Відповідно до чинного законодавства України, позовні заяви повинні подаватись до суду в разі порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача. Тобто подання позовної заяви є способом захисту порушених прав та законних інтересів правомірної сторони.

Позивачем доведено належними доказами правомірність заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача основного боргу у заявленому розмірі.

Відповідачем, в свою чергу, доказів сплати спірної основної заборгованості не надано. Факт наявності спірної заборгованості не спростований.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає правомірними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 653 880 78 грн. 87 коп. основного боргу за договором купівлі-продажу № 606/1444 від 26.03.2013 р.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2 договору встановлено, що у випадку невиконання покупцем своїх зобовязань щодо своєчасної оплати продукції, передбачені штрафні санкції у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

В даному випадку, позивачем здійснених уточнений розрахунок пені у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору. Розрахунки були здійснені позивачем по шахтах «Родіна», «Гвардійська, ім. Леніна, «Октябрьська», які є структурними підрозділами ПАТ «Кривбасзалізрудком» та здійснювали видобуток та відвантаження залізної сировини, що була предметом договору купівлі-продажу № 606/1444 від 26.03.2013 р.

В розрахунку пені була правильно визначена дата оплати рахунків-фактур № 782/61 від 23.05.2014 р., № 786/71 від 23.05.2014 р., № 771/21 от 23.05.2014 р. та відповідно відкореговані розрахунки.

Судом перевірено розрахунок суми пені, та визнаний правильним розрахунок сум пені, здійснений позивачем. Суд визнав такими що правомірно заявлені до стягнення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 99 879 413 грн. 17 коп. пені за заявлений період.

При цьому суд частково задовольняє клопотання відповідача щодо зменшення розміру пені, та на підставі п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України зменшує розмір пені до 10%, тобто до 9 987 941 грн. 32 коп., з урахуванням наступного:

Пунктом 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але і інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України також передбачено можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та наявність інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, який, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Згідно п. 2.4 Постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 року розмір неустойки може бути зменшений за рішенням господарського суду. У вирішенні повязаних з цим питань господарському суду слід враховувати викладене в підпункті 3.17.4 підпункту 3.17 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, а також в абзацах першому - четвертому п. 9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №7 Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, суд враховує, що заявлена сума пені є не сумою заборгованості з невиконання зобовязання, а є лише відповідальністю за правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи зазначені приписи, а також виходячи з того, що пеня не є фактичною заборгованістю, а являється лише мірою відповідальності за порушення в сфері господарювання, дослідивши всі матеріали справи, суд дійшов висновку про зменшення суми пені.

Як встановлено судом, відповідачем допущене прострочення виконання своїх зобовязань з оплати отриманого товару з обєктивних причин.

Згідно наданих відповідачем пояснень та документів, чистий збиток відповідача за 9 місяців 2015 року становив 586,7 млн. грн. Основні чинники збитковості діяльності відповідача стосувалися операційної діяльності. Якщо чистий дохід ММК ім. Ілліча в гривневому виразі за 9 місяців 2015 р. зріс на 14,2%, з 22,0 млрд. грн. до 25,1 млрд. грн., то собівартість реалізації за цей же період збільшилася на 25,6%, з 19,9 млрд. грн. до 25,0 млрд. грн. (зростання показників пояснюється девальвацією гривні відносно долара США; у доларовому виразі показники значно зменшилися). Більш швидке зростання собівартості призвело до падіння суми валового прибутку підприємства в 14,5 разів, з 2,1 млрд. грн. до 145,6 млн. грн. Рентабельність виробництва (відношення валового прибутку до собівартості) впала з 10,6% до 0.6%. Внаслідок погіршення майнового стану споживачів та посилення конкуренції на світових ринках, впродовж поточного року спостерігалось різке зростання дебіторської заборгованості за то вари, роботи та послуги. Товарна дебіторська заборгованість перед ММК ім. Ілліча станом на 31.10.2015 р. склала 14,7 млрд. грн., що в 2,5 рази, або на 7,9 млрд. грн., вище порівняно із заборго ваністю на початок року. Як наслідок, товарна кредиторська заборгованість комбінату за останні дев'ять місяців зросла в 1,8 рази, або на 7,6 млрд. грн., до 17,2 млрд. грн. (станом на 31.10.2015 ро ку).

Однак, суд також враховує, що і фінансові результати від господарської діяльності ПАТ «Кривбасзалізрудком» значно погіршилися. Так, згідно довідки головного бухгалтера ПАТ «Кривбасзалізрудком» чистий фінансовий прибуток за 2014 рік складає 1 254 712 тис грн., при цьому аналогічний показник за 2015 р. очікується в розмірі 850 529 тис. грн., що на 404 183 тис. грн. менше. Також, показники чистий фінансовий прибуток за грудень 2015 р. очікується на рівні 1842 тис. грн. проти аналогічного показника у 2014 р. на рівні 83 822 тис. грн. Отже, розмір заборгованості відповідача, що підлягає стягненню, є значно більшим, ніж прибуток позивача, який очікується.

Враховуючи вищевикладені обставини, фінансовий стан відповідача та позивача, суд дійшов до висновку про часткове задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру пені, а саме - до 10%, і стягнення з останнього на користь позивача 9 987 941 грн. 32 коп.

При визначенні цього зменшення суд враховує і заперечення позивача щодо цього клопотання та фінансовий стан позивача і відповідача.

При частковому задоволенні клопотання відповідача про застосування судом ч.3 ст. 83 ГПК України, суд також враховує, що в даному випадку суд має право зменшити розмір штрафної санкції, тобто саме пені, а 3% річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями в розумінні норм чинного законодавства. Отже, в іншій частині клопотання відповідача суд відмовляє.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки заявлених позивачем до стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційних втрат, за допомогою ІПС Законодавство, беручи до уваги суми боргу, дати початку та закінчення нарахування відповідних сум, суд визнав такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 25 002 986 грн. 07 коп. 3% річних та 344 027 409 грн. 05 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має пра во відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Отже, господарський суд має право залежно від обставин справи відстрочити виконання рішення.

Підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк

Відповідач у поданій суду заяві просить суд відстрочити виконання рішення по справі до 01.01.2018 р., оскільки, на підприємстві відповідача склалася складна фінансова ситуація, що загрожує повній зупинці підпри ємства та значними соціальними наслідками.

Заяву про відстрочення виконання судового рішення у цій справі відповідач обґрунтовує тим, що боржники відповідача допускають значні прострочення при погашенні своєї заборгованості, а окремі з них взагалі ігнорують виконання своїх фінансових зобов'язань по відношенню до відпові дача. Світові ціни на продукцію виробництва підприємства відповідача зазнають стрімкого падіння та майже не покривають мінімальний рівень рентабельності, що негативно впливає на довгострокові перспективи господарської діяльності відповідача.

Так, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Згідно копії звіту про фі нансові результати відповідача за 9 місяців 2015 року, розмір збитків відповідача, складає 586 млн. грн.

Фактичного залишку коштів на рахунках відповідача недостатньо для негайного виконання рішення суду.

Розглянувши заяву відповідача, враховуючи матеріальні інтереси обох сторін, беручи до уваги, що рішенням суду присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача значну суму, і підприємство відповідача має певні матеріальні труднощі, і стягнення одразу ж після прийняття цього судового рішення всієї суми заборгованості за цим рішенням може призвести до неплатоспроможності (банкрутства) відповідача, і як наслідок припинення дія льності підприємства та втрату робочих місць більше ніж 35 тисячами працівників, однак, при цьому враховуючи і матеріальні інтереси позивача, суд задовольняє заяву відповідача частково, та з урахуванням конкретних обставин справи, вважає за необхідне відстрочити виконання судового рішення на один рік, тобто до 22.12.2016 р.

На підставі викладеного, суд задовольняє вимоги позивача частково, зменшуючи при цьому суму пені і приймає рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 653 880 780 грн. 87 коп. основного боргу, 9 987 941 грн. 32 коп. пені, 25 002 986 грн. 07 коп. 3% річних, 344 027 409 грн. 05 коп. інфляційних втрат, відстрочивши виконання рішення суду в цій частині на один рік, до 22.12.2016 р.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 73 080 грн. 00 коп. відноситься на відповідача.

Керуючись ст. ст. 22,33, 49, 82, п.п. 3, 6 ч.1 ст. 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, буд. 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат (50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, буд. 1а, ) 653 880 780 (шістсот пятдесят три мільйони вісімсот вісімдесят тисяч сімсот вісімдесят) грн. 87 коп. основного боргу, 9 987 941 (девять мільйонів девятсот вісімдесят сім тисяч девятсот сорок одна) грн. 32 коп. пені, 25 002 986 (двадцять пять мільйонів дві тисячі девятсот вісімдесят шість) грн. 07 коп. 3% річних, 344 027 409 (триста сорок чотири мільйони двадцять сім тисяч чотириста девять) грн. 05 коп. інфляційних втрат, відстрочивши виконання рішення суду в цій частині на один рік, до 22.12.2016 р. Видати наказ.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, буд. 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат (50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, буд. 1а, ) 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено і підписано « 28» грудня 2015 року.

Суддя О.І. Немченко