ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.11.2015 Справа № 907/743/15

Розглянувши матеріали справи

За позовом публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", м. Дніпропетровськ

До відповідача 1 фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Ужгород

до відповідача 2 ПАТ "Страхова компанія "Інгосстрах", м. Дніпропетровськ

Про стягнення 80094,72 грн.

Суддя Журавчак Л.С.

За участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2, предст. по дов. від 15.07.2015 року за №2838-К-О;

від відповідача 1 - ОСОБА_3, предст. за дов. від 09.07.14;

від відповідача 2 - не з"явився;

СУТЬ СПОРУ: стягнення 80094,72 грн., в т. ч. 39000 грн. заборгованості по кредиту, 21317,95 грн. боргу по процентах за користування кредитом, 15564,77 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов"язання, 4212 грн. боргу по комісії за користування кредитом

Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Вважає, що вимоги підтверджені належними доказами, зокрема, договором банківського обслуговування б/н від 10.09.2013 року, виписками з рахунку відповідача та розрахунком заборгованості.

Стверджує, що відповідач своєчасно не виконав свої зобов'язання по договору банківського обслуговування, а саме: не повернув грошові кошти в межах наданого кредитного ліміту, не сплатив відсотки за користування кредитом та комісію за користування кредитом. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 21317,95 грн. боргу по процентах за користування кредитом, 15564,77 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов"язання, 4212 грн. боргу по комісії за користування кредитом.

Відповідач у письмових запереченнях просить в задоволенні позову відмовити. У письмових запереченнях пояснив, що згідно з поданою заявою-анкетою від 17.09.15 йому було відкрито банківські рахунки, на які перераховано кошти. Підкреслив, що при отриманні від банку коштів, подані позивачем умови та Правила надання банківських послуг, банківські тарифи, затверджені наказом позивача, для ознайомлення та підпису представниками банку не надавались, не узгоджувались, їх примірник ним не підписувався та не отримувався. За таких умов вважає, що не має договору між ним і банком, вказані Умови та Правила, тарифи не є складовою частиною неукладеного договору, а їх положення не є обов"язковими для відповідача та не можуть бути взяті до уваги при вирішенні справи. Посилається на правову позицію Верховного Суду України, яка висловлена у постанові від 11 березня 2015 року у справі 6-16 цс 15 та є обов"язковою до застосування при розгляді справ іншими судами. Крім того, підкреслює, що відповідно до статті 6 Закону України "Про страхування" з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 24.09.13 р. відповідачем укладено договір страхування відповідальності перед третіми особами № MKM3ZKL-138W4PS від 24.09.13 з ПАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" (надалі Договір). Згідно з п. З договору Вигодонабувачем за договором є ПАТ КБ "ПриватБанк", предметом же договору є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням ним шкоди, заподіяної вигодонабувачу внаслідок невиконання (неналежного виконання) зобов"язань за договором (п.4.1. договору), тобто об"єктом страхування є відповідальність за невиконання обов'язків перед Позивачем (вигодонабувачем) по договору кредитного ліміту на поточний рахунок щодо сплати заборгованості, яка виникла у зв'язку з використанням кредитного ліміту, встановленого на поточний рахунок 7187, а також комісійної винагороди та відсотків за використання кредитного ліміту (п.5 договору). Страховим випадком за договором вважається порушення п.3.18 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку 7187, відкритому в ПАТ КБ "ПриватБанк", а саме: несплата або неповна сплата комісійної винагороди, заборгованості по погашенню кредитного ліміту, відсотків за користування кредитним лімітом, що сталася в результаті вимушеної зупинки господарської діяльності. Причиною затримки часткового повернення коштів позивачу є саме вимушена зупинка господарської діяльності (п. п. "а" п. 6 Договору) із-за протиправних дій третіх осіб, що в даному випадку є порушення колишнім чоловіком ОСОБА_4 цивільних та господарських проваджень, у тому числі про поділ майна, яке він вважає спільним сумісним. Внаслідок судових процесів накладено арешт та заборонено експлуатацію швейної майстерні, яка є основним джерелом прибутку і діяльності відповідача. Пояснив, що після настання страхового випадку, Страховика було у визначеному договором порядку повідомлено про страховий випадок. На сьогоднішній день питання страхової виплати не вирішено, тому подання позову вважає передчасним. Про укладений договір страхування позивачу відомо - він самостійно сплачував із рахунку страхові платежі за договором, це ж доводить сам позивач , оскільки в розрахунку заборгованості вказана сума страхового платежу, яку він сплатив. Про той факт, що позивач не сплатив черговий страховий платіж, відповідачу не було відомо до ознайомлення з додатковими поясненнями до позову від 14.09.15 p. Крім того, вважає, що не відповідає дійсним обставинам справи позиція позивача щодо закінчення строку дії договору страхування 23.09.14 р. Відповідно до п.7 договору страхування договір пролонгується на 12 місяців, він діє до того часу, поки жодний із учасників договору не заявить про бажання його припинити. Платежі за договором страхування здійснюються шляхом списання страхового платежу (п. 12.2. договору страхування), цей обов"язок лежить на позивачеві.

Просить відмовити позивачу у стягненні 1827 гривень судового збору, оскільки позивачем порушено порядок досудового вирішення спору ( відповідно до ч. 10 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" досудове врегулювання спору є обов'язковим; це ж підтверджується п.10.2 договору).

Не погоджуючись з запереченнями відповідача, позивачем подано додаткові пояснення, в яких правова позиція, наведена відповідачем як обов"язкова до застосування, взагалі не може бути використана у господарському судочинстві, з огляду на те, що вона встановлена по відношенню до правовідносин з надання споживчого кредиту фізичним особам, тоді як у провадженні суду розглядається спір між суб'єктами господарювання, на які поширюються норми Господарського кодексу України, а саме: частини 1 статті 181, відповідно до якої допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. До того ж, у згаданій правовій позиції йде мова не про форму укладення кредитного договору, а про законність продовження строків позовної давності на стягнення заборгованості шляхом приєднання до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) у відповідності до статті 634 ЦК України.

Відзначив також, що відповідно до пунктів 1.3.6 і 1.3.9 договору страхування №MKM3ZKL-138W4PS від 24.09.2013 p. повідомлення Страховика про настання страхового випадку, а також збір документів для підтвердження страхового випадку, лежить на Страхувальнику. Разом з тим, Страхувальник зобов'язаний негайно, як тільки стане відомо, але не пізніше 48 годин, письмово інформувати Страховика про настання події, що має ознаки страхової (п. 3.4). В матеріалах справи відсутні докази повідомлення Страховика про настання страхового випадку, тому відповідно до пункту 4.3 цього договору не може отримати страхового відшкодування. Крім того, наведена відповідачем подія, яка, на його думку, є страховим випадком, є необґрунтована, така, що не підтверджена належними доказами.

Залучений до участі у справі другий відповідач письмового відзиву суду не надав, в судове засідання не з"явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду.

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2013 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, яка згодом змінила прізвище на Данову (далі - Відповідач), було підписано заяву про приєднання до "Умов та правил надання банківських послуг" (далі - Умови) та ОСОБА_5 (публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", позивача у справі), яка разом із заявою про відкриття поточного рахунку складає договір банківського обслуговування б/н від 10.09.2013 року.

Відповідно до пункту 3.2.1.1.16 згаданих Умов при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт - банк/інтернет клієнт - банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь - якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно - цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до умов договору банківського обслуговування б/н від 10.09.13 банк (позивач) взяв на себе зобов'язання встановити відповідачеві кредитний ліміт на поточний рахунок №7187 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта (системи клієнт - банк, Інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено та врегульовано Умовами.

Згідно з п. 3.2.1.1.1. Умов кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта. Кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди (п. 3.2.1.1.3 Умов).

Відповідно до п. 3.2.1.1.8 Умов проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт - банк/інтернет, клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода").

Пунктом 3.2.1.1.6. Умов сторони погодили, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт - банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Умовами (розділ 3.2.1.4) встановлено, що за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка). За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. При не обнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт виплачує банку за користування кредитом проценти в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, на яку дебетове сальдо підлягало обнуленню.

У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь - якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56 (п"ятдесят шість) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

У разі порушення клієнтом будь - якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого "Умовами і правилами надання банківських послуг", клієнт сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань. Під "непогашенням кредиту" мається на увазі невиникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Клієнт сплачує банку винагороду (комісію) за використання ліміту 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць (п. 3.2.1.4.5).

При несплаті винагороди, відсотків у відповідні дати сплати, вони вважаються простроченими.

Позивач свої договірні зобов'язання щодо надання позичальнику (відповідачу) кредиту (встановлення кредитного ліміту) відповідно до умов договору банківського обслуговування б/н від 10.09.13 виконав в повному обсязі, що підтверджується витягом з відомості руху коштів по рахунку боржника.

Проте, всупереч існуючим зобов'язанням за договором банківського обслуговування, відповідач не виконав їх належним чином, що є порушенням п. 3.2.1.1.3. Умов, яке призвело до обґрунтованого нарахування банком відсотків за користування кредитними коштами за ставкою 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості та комісії за користування лімітом.

У зв"язку з невиконанням відповідачем зобов"язань позивачем на адресу відповідача була направлена претензія №30913МКМ3S01М від 01.12.2014р. з пропозицією погашення простроченої заборгованості. Вимоги претензії відповідачем виконані в повному обсязі не були, внаслідок чого у відповідача рахується заборгованість, яка відповідно до розрахунку станом на 15.04.15 складає 80094,72 грн., в т. ч. 39000 грн. заборгованості по кредиту, 21317,95 грн. боргу по процентах за користування кредитом, 15564,77 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов"язання, 4212 грн. боргу по комісії за користування кредитом.

Разом з цим, судом встановлено, що 24.09.13 р. ОСОБА_1, як страхувальник, уклала з приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах", страховиком, договір страхування відповідальності перед третіми особами № MKM3ZKL-138W4PS.

Згідно з п. З договору Вигодонабувачем за договором є ПАТ КБ "ПриватБанк".

Договір укладений строком на 12 місяців з 24.09.13. по 23.09.14 включно і пролонгується на такий же строк у разі сплати наступних страхових платежів, якщо жодний з учасників договору не заявить про бажання його припинити. Способом оплати страхових платежів є списання страхового платежу згідно з графіком, наведеним нижче ( перший платіж в розмірі 1512 грн. сплачується 24.09.13) з розрахункового рахунку страхувальника, на який встановлено кредитний ліміт, з використанням послуги регулярного платежу в ПАТ КБ Приватбанк або готівкою, або безготівково з будь-якого карткового, поточного рахунку страхувальника(п. п. 7, 10, 12 Договору).

Предметом договору є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням ним шкоди, заподіяної вигодонабувачу внаслідок невиконання та/або неналежного виконання зобов"язань за договором кредитного ліміту на поточний рахунок, щодо сплати заборгованості, яка виникла у зв"язку з використанням ним кредитного ліміту, встановленого на поточний рахунок 7 страхувальника, а також комісійної винагороди та відсотків за використання кредитного ліміту(п.4.1. договору).

Пункт 6 Договору визначає, що страховим випадком за договором вважається порушення страхувальником п. 3.18 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку 7187, відкритому в ПАТ КБ "ПриватБанк", а саме: несплата або неповна сплата комісійної винагороди, заборгованості по погашенню кредитного ліміту, відсотків за користування кредитним лімітом, що сталася в результаті вимушеної зупинки господарської діяльності страхувальника внаслідок впливу, зокрема, протиправних дій третіх осіб. Вимушеною зупинкою господарської діяльності Страхувальника за цим договором вважається зменшення на 70 і більше відсотків у місяці, що слідує за місяцем, в якому настала подія зазначена в п.п.а) - в)п.6 Договору, порівняно із середньомісячним показником грошових оборотів на рахунках Страхувальника, що береться за останній звітній квартал до дати настання події, визначеної у цьому пункті Договору.

Перший страховий платіж було сплачено 24.09.13, що підтверджується відповідною випискою з рахунку відповідача.

Заслухавши представників сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову з наступним обгрунтуванням.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із абзацом 1 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, в строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Крім того, порушення відповідачем зобов'язань згідно з приписами ст. 193 Господарського кодексу України є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ст. 230 Господарського кодексу України, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України боржник, який не повернув своєчасно кредитні кошти, зобов'язаний сплатити кредитору неустойку.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим, п. 3.2.1.5.1. Умов встановлено, що при порушенні клієнтом будь - якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п. п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3 Умов, термінів повернення кредиту, передбачених п. п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченої п. п. 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Однак, пунктом 3.2.1.5.4 Умов передбачено, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. п. 3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Позивачем нарахована та поставлена вимога про стягнення з відповідача пені за прострочення строку повернення кредиту у розмірі 15564,77 грн.

Однак, беручи до уваги обставини справи, важкий фінансовий стан, наявність у відповідача малолітньої дитини, яка потребує лікування, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої позивачем пені та стягнути її в розмірі 5000 грн., відмовивши в іншій частині.

Оскільки заборгованість відповідача підтверджена наявними матеріалами справи, відповідачем не спростована, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення 69529,95 грн., в т. ч. 39000 грн. заборгованості по кредиту, 21317,95 грн. боргу по процентах за користування кредитом, 5000 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов"язання, 4212 грн. боргу по комісії за користування кредитом документально доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. В решті позовних вимог належить відмовити.

Заперечення відповідача судом відхилено з огляду на наступне. Твердження відповідача, що Умови та правила надання банківських послуг ним не погоджувались, примірник таких йому на підпис позивачем надано не було, є необгрунтованими.

В заяві від 10.09.2013р. чітко зазначено, що підписуючи її, ОСОБА_1 погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщені у мережі Інтернет на сайті WWW.pb.ua, які разом з даною анкетою складають Договір банківського обслуговування.

Документи, розміщені на сайті банку - це публічна інформація, що містить умови та правила надання послуг банком, до якої приєднується клієнт. При наявності будь-яких заперечень до Умов та правил надання банківських послуг і Тарифівх банку, розміщених на офіційному сайті ПАТ КБ "Приватбанк" відповідач не був позбавлений можливості не підписувати заяву.

Посилання відповідача на постанову Верховного Суду України у справі 6-16цс15 від 11.03.2015р. судом не прийняте до уваги тому, що предметом розгляду у вказаній справі є заборгованість фізичної особи по кредитно-заставному договору, укладеному останнім з ПАТ КБ "Приватбанк" на підставі заяви, в якій вказано, що така разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, складає договір та йдеться про збільшення строку позовної давності до п"яти років. З цієї постанови не вбачається, що заява до банку подана фізичною особою, співпадає по змісту саме з заявою відповідача по даній справі. Між тим, у даній справі йдеться про конкретну форму заяви, підписану відповідачем, зокрема, про наявність в заяві посилань на погодження відповідача з Умовами, на приєднання до них та їх розміщення на офіційному сайті Приватбанку WWW.pb.ua, внаслідок чого є неможливим стверджувати про виникнення між відповідними сторонами тотожних правовідносин.

При цьому договір банківського обслуговування від 10.09.2013р. в установленому порядку недійсним не визнано.

Доводи скаржника про неукладення договору в письмовій формі також судом відхилено з огляду на наступне.

Ст. 1055 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 207 цього ж Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно ж до ч. 2 ст. 639 Кодексу, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, заява відповідача від 09.10.2013р., а також Умови та правила надання банківських послуг, розміщені в мережі Інтернет на сайті WWW.pb.ua, в їх сукупності визначають істотні умови договору банківського обслуговування та підтверджують факт його укладення між сторонами.

Стосовно тверджень відповідача про наявний страховий випадок відповідно до договору страхування відповідальності перед третіми особами № MKM3ZKL-138W4PS від 24.09.13, то суд їх оцінює критично.

Так, пунктом 1.2.1 Умов страхування до вказаного договору, які є його невід"ємною частиною, закріплено право страхувальника на відшкодування збитків, завданих страховим випадком, при умові надання страховику всіх необхідних документів для визначення причин страхового випадку і розміру страхового відшкодування. При настанні страхового випадку страхувальник зобов"язаний повідомити не пізніше 24 годин з моменту, як йому стало відомо про настання страхового випадку, передбаченого умовами договору страхування, про це страховика телефоном 0 800 500 801 або у відділення банку Вигодонабувача, який є страховим агентом страховика. Для одержання страхового відшкодування страхувальник подає страховику письмову заяву про виплату страхового відшкодування не пізніше 48 годин з моменту настання події, де вказує розмір збитків, нанесених вигодонабувачу, та документи (п. п. 3.3., 3.4 Умов).

Крім того, як встановлено судом, пунктом 6 Договору передбачений чіткий перелік страхових випадків, а пунктом 3 Умов до нього - належні докази, які його підтверджують.

В ході судового розгляду відповідачем 1 ні самостійно, ні на вимогу суду не подано належних доказів настання страхового випадку, як не подано і доказів про повідомлення у встановленому порядку страховика про такий; не подано розрахунку збитків. Посилання ж на рішення суду про арешт майна (ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.09.13), експлуатація якого мала б принести сподівані доходи на подальше погашення кредитних зобов"язань, є безпідставне, оскільки, по-перше, таке було винесене ще до укладення Договору страхування; по-друге, не може служити доказом протиправних дій ІІІ-х осіб. З огляду на наведене, відповідач не надав належних доказів настання страхового випадку і належного повідомлення страховика, а тому в останнього відсутні підстави для виплати страхового відшкодування.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати належить віднести на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 549, 551, 1048, 1050 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 230, 233 Господарського кодексу України, ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_6 (88000 Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Львівська, 36, код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) суму 69529,95 грн.(шістдесят девять тисяч пятсот двадцять девять гривень 95 коп.), в т. ч. 39000 грн. заборгованості по кредиту, 21317,95 грн. боргу по процентах за користування кредитом, 5000 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов"язання, 4212 грн. боргу по комісії за користування кредитом, а також суму 1827 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень ) на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено до Львівського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 22.12.15

Суддя Л.С. Журавчак