КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2015 р. Справа№ 910/10912/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

За участю представників:

Від позивача: Бондар К.В.-представник;

Від відповідача: Деркач Т.Г.-представник;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Дочірньої компанії „Газ України Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2015

у справі № 910/10912/14 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку „Печерськ"

до Дочірньої компанії „Газ України Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України"

про стягнення 58 635,36 грн.

ВСТАНОВИВ:

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку „Печерськ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірньої компанії „Газ України Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" про стягнення 58 635,36 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.02.2015. у справі № 910/10912/14 яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 позов задоволено повністю та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 45 648,38 грн., штраф в розмірі 12 987,25 грн. та 6 227,00 грн. судових витрат.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.06.15. вищезазначені рішення та постанову скасовано в частині стягнення штрафу та судових витрат, справу в цій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2015 у справі №910/10912/14 в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 12 987,25 грн. штрафу-відмовлено.

Присуджено до стягнення з Дочірньої компанії „Газ України Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку „Печерськ" 1 422,34 грн. судового збору та 7 785,08 грн. Витрат на сплату послуг адвоката.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині стягнення з ДК „Газ України" НАК „Нафтогаз України" 7 785,08 грн. витрат на оплату послуг адвоката, в решті - залишити без змін та покласти витрати за розгляд апеляційної скарги в сумі 2 009,70 грн. на позивача.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2015 у справі № 910/10912/14 таким, що винесене з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права а саме ст..ст. 1, 13 Закону України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність", та процесуального права.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями апеляційну скаргу Дочірньої компанії „Газ України" Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" у справі №910/10912/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.11.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 17.12.2015.

16.12.2015 через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшов супровідний лист яким в підтвердження обґрунтованості заявлених вимог апеляційної скарги, долучає до матеріалів справи рішення Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 18.03.2011 № VI/4-97 про затвердження Рекомендацій Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури щодо оподаткування адвокатських об'єднань та адвокатів як само зайнятих осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.

В судовому засіданні 17.12.2015 представники позивача та відповідача надали свої пояснення по справі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судами, а саме Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.02.15. у справі № 910/10912/14 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.04.15. у справі № 910/10912/14, які не оскаржувались до Вищого господарського суду України в частині стягнення заборгованості в розмірі 45 648,38 грн.

01.08.2011. між Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку „Печерськ" та Дочірньою компанією „Газ України" Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" було укладено Договір №06/11-433ТЕ-41 поставки природного газу для надання населенню та релігійним організаціям послуг з опалення та гарячого водопостачання, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити покупцеві імпортований природний газ, а покупець - прийняти і оплатити природний газ в обсязі зазначеному в пункті 1.2 цього Договору.

Газ, що постачається за цим Договором, використовується покупцем виключно для надання населенню та релігійним організаціям послуг з опалення та гарячого водопостачання. Використання газу для інших потреб не є предметом цього Договору.

Пунктом 1.2 розділу 1 Договору, передбачено, що постачальник передає покупцю в період з 01.06.2011 по 31.12.2011 природний газ з урахуванням вартості його транспортування в обсязі до 143 тис. куб.м.

Ціна за 1000 куб. м. газу визначена у розділі 3 Договору.

Відповідно до пункту 4.1 розділу 4 Договору, розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати у такому порядку: перша оплата в розмірі 34% від вартості запланованих місячних обсягів поставок газу проводиться не пізніше 10 числа місяця поставки; подальші оплати проводяться плановими платежами по 33% від вартості запланованих місячних обсягів постачання газу до 20 та 30 (31) числа місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично спожиті обсяги газу здійснюється на підставі акта приймання-передачі газу до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно пункту 5.1. розділу 5 Договору, строк поставки газу: з 01.08.2011 по 31.12.2011 включно.

Сторони погодили, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення печатками сторін, поширює дію на відносини, що склались між сторонами з 01.06.2011 і діє у частині поставки газу до 31.12.2011 включно, а у частині розрахунків за газ - до їх повного здійснення (пункт 10.1 розділу 10 Договору).

Пунктом 2.2 розділу 2 Додатку №1 до Договору визначено що, приймання-передача газу, поставленого Постачальником Покупцеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги спожитого газу, його ціна та вартість. Акт приймання-передачі газу складається на підставі технічних актів приймання-передачі газу між газотранспортним підприємством та покупцем, з урахуванням планового обсягу поставки, наданого постачальником.

Не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем поставки, Покупець зобов'язується надати постачальнику для підпису два примірники акта приймання-передачі газу, підписані та скріплені печаткою покупця і погоджені газотранспортним підприємством, копію технічних актів приймання-передачі газу.

На виконання умов Договору, позивач за відповідними банківськими рахунками №7001 від 05.08.2011, №7801 від 17.08.2011, №7801 від 30.08.2011 та №7801 від 26.08.2011 перерахував відповідачеві кошти у розмірі 62 855,20 грн. за 137 00 куб м. газу, відповідач отримавши їх здійснив поставку природного газу лише на суму 17 206,82 грн., в обсязі 13 143 куб. м., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийняття послуг з транспортування газу розподільними газопроводами від 31.08.2011 та від 30.09.2011, а також актами передачі - прийняття природного газу від 31.08.2011 та від 30.09.2011.

Сума попередньої оплати за непоставлений газ склала 45 648,38 грн., що підтверджується актом звіряння розрахунків від 31.12.2011, який підписаний обома сторонами без зауважень.

Позовні вимоги в частині стягнення 45 648,38 грн. в касаційному порядку оскаржувані не були.

Разом з тим, позивачем також була заявлена вимога про стягнення суми штрафу у розмірі 12 987, 25 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.06.2015. рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2015. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2015. у справі № 910/10912/14 скасовано в частині стягнення штрафу та судових витрат, і справу в цій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Отже справа розглядається в частині вимог про стягнення штрафу та судових витрат.

Направляючи справу на новий розгляд у вказаній частині Вищий господарський суд України вказав на те, що здійснюючи судовий розгляд справи суди першої та апеляційної інстанції не встановили відповідні обставини за якими відповідач звільняється від відповідальності за умовами пункту 7.2 розділу 7 договору, а саме: припинення чи обмеження постачання природного газу відповідно до чинного законодавства та умов договору, а також доказів фактичної втрати відповідачем права здійснювати господарську діяльність з постачання природного газу в незалежних від нього обставин та дати з якої ця дія припинялася, чи навпаки.

Вищий господарський суд наголосив на необхідності всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від установлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Згідно статті 111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

На виконання вказівок ВГСУ та для всебічного і повного встановлення обставин суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України та статей 526, 629 Цивільного Кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Керуючись нормами ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

В частині 2 статті 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до пункту 7.2. розділу 7 Договору встановлено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язань щодо обсягів поставки газу за умови належного виконання Покупцем пункту 4.1. Договору та відсутності заборгованості за цим Договором, Постачальник сплачує Покупцеві штраф у розмірі 8% від вартості газу, недопоставленого у відповідний період.

Положення цього пункту не застосовуються у разі припинення/обмеження газопостачання відповідно до чинного законодавства та умов цього Договору, а також за відсутності у постачальника необхідних обсягів газу за незалежних від нього причинах (зниження обсягу поставки газу з боку Російської Федерації тощо).

Відповідач, як на підставу звільнення його від відповідальності передбаченої пунктом 7.2. розділу 7 Договору, посилається на протокольне рішення засідання правління НАК „Нафтогаз України" від 26.08.11. № 164, яким було визначено за доцільне передати функції з реалізації природного газу від ДК „Газ України" до НАК „Нафтогаз України" шляхом укладення НАК „Нафтогаз України" договорів купівлі-продажу природного газу із споживачами та підприємствами з газопостачання та газифікації, у зв'язку з чим він втратив право здійснювати господарську діяльність з постачання природного газу в незалежних від нього обставин.

Згідно з п. 1.4 статуту ДК „Газ України" НАК „Нафтогаз України" засновником компанії є юридична особа, створена відповідно до законодавства України,- Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України", зареєстрована рішенням Дніпровської районної державної адміністрації міста Києва від 02.06.1998 № 03712, .

У відповідності до п.6.5.1 статуту, саме засновник визначає основні напрямки діяльності компанії і затверджує її плани та звіти про їх виконання.

Протоколом засідання правління Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" №164 від 26.08.2011 на виконання Указу президента України від 27.04.2011 №504/2011, передано функції з реалізації природного газу від ДК „Газ України" НАК „Нафтогаз України" до НАК „Нафтогаз України" шляхом укладення НАК „Нафтогаз України" договорів купівлі-продажу природного газу із споживачами та підприємствами з газопостачання та газифікації.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії фактограми № 424 від 04.10.2011, що була направлена 05.10.2011 позивачу ПАТ „Київгаз", в якій вказується, що у відповідності з плановим розподілом природного газу для Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку „Печерськ" не виділено лімітів газу на жовтень 2011 року постачальником ДК „Газ України".

У зв'язку з цим, остання поставка природного газу за договором №06/11-433ТЕ-41 поставки природного газу для надання населенню та релігійним організаціям послуг з опалення та гарячого водопостачання від 01.08.11. була здійснена відповідачем у вересні 2011, а з жовтня 2011 у ДК „Газ України" НАК „Нафтогаз України" був відсутній ресурс газу для забезпечення позивача необхідними обсягами.

З огляду на це, зазначені протокол та наказ НАК „Нафтогаз України" є правовою підставою для застосування положень абзацу 2 п. 7.2 Договору.

При цьому, питання законності чи незаконності підстав для передачі функцій з реалізації газу, на які посилається позивач, не є предметом розгляду даної справи.

Отже, доводи відповідача проти нарахування штрафу про відсутність необхідних обсягів газу по незалежних від нього причинах (абз. 2 п.7.2 договору) підтверджені необхідними і належними доказами.

З огляду на вище викладене судом першої інстанції вірно встановлено факт настання обставин, які є підставами для застосування частини другої п. 7.2 Договору та дають висновки стверджувати, що надані відповідачем докази є підставою для звільнення його від відповідальності за невиконання зобов'язань щодо обсягів поставки газу.

Таким чином враховуючи відсутність у постачальника необхідних обсягів газу по незалежних від нього причинах, що підтверджена належними доказами, правові підстави для стягнення 12 987,25 грн. штрафу відсутні.

Зі змісту постанови від 23.06.2015 у справі № 910/10912/14 Вищого господарського суду України, вбачається що відповідач стверджує що з нього необґрунтовано стягнуто судові витрати які пов'язані з оплатою позивачем послуг адвоката в розмірі 4 400,00 грн.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

В матеріалах справи наявна копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4288 від 21.12.2010, виданого Бондару Костянтину Віталійовичу, договір № 00/05/1514 про надання правової допомоги від 29.05.2014, акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 17.12.2014, рахунок № 2 на оплату наданих послуг на суму 4 400,00 грн., який оплачений позивачем згідно платіжного доручення № 966 від 21.11.2014.

Стосовно чого Вищий господарський суд України в своїй постанові зазначив, що оскільки судові рішення в частині стягнення суми штрафу у розмірі 12 987,25 грн. підлягають скасуванню, для з'ясування судом всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору в частині розрахунку судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача, є необхідним скасувати судові рішення й в частині стягнення 6 227,00 грн. судових витрат.

03.09.2015 позивач через відділ діловодства суду подав заяву, в якій просив суд першої інстанції стягнути з відповідача 10 000,00 грн. (4 400,00 грн. + 5 600,00 грн.) витрат на оплату послуг адвоката.

В обґрунтування вимог заяви позивач вказав наступне, п. 1.1 договору № 00/05/1514 про надання правової допомоги від 29.05.2014 адвокат (Бондар Костянтин Віталійович) здійснює надання правової допомоги шляхом захисту прав та представництва інтересів Клієнта (Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку „Печерськ") у господарській справі за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Печерськ" до Дочірньої компанії „Газ України" Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" про стягнення попередньо перерахованих коштів за Договором поставки природного газу для надання населенню та релігійним організаціям послуг з опалення та гарячого водопостачання № 06/11-433ТЕ-41 від 01.08.2011, щодо якої Клієнт зацікавлений у порушенні судового провадження в Господарському суді міста Києва.

Згідно з пунктом 4.1. договору № 00/05/1514 про надання правової допомоги від 29.05.2014 встановлено, що винагорода (адвокатський гонорар) Адвоката за надану правову допомогу за цим Договором складається із сум, встановлених в підпунктах 4.1.1., 4.1.2. та 4.1.3 та сплачується в ними зазначеному порядку.

Відповідно до пункту 4.1.2. договору № 00/05/1514 про надання правової допомоги від 29.05.2014 винагорода за участь Адвоката у судовому(-их) засіданні(-ях) з розгляду компетентним судом інстанції позову до Дочірньої компанії НАК "Нафтогаз України" "Газ України" або у судовому(-их) засіданні(-ях) з перегляду відповідних судових рішень в апеляційному та касаційному порядку в розмірі 800 грн. за кожне судове засідання. Ця винагорода сплачується протягом 3-х робочих днів за результатами закінчення відповідного судового засідання. У випадку, якщо кількість судових засідань у Господарській справі буде більше 5 (п'яти), то починаючи з шостого судового засідання винагорода за участь Адвоката у судовому(-их) засіданні(-ях) дорівнює 500 грн.

З дня подання позову правову допомогу здійснював адвокат Бондар К.В., зокрема, шляхом участі в судових засіданнях.

З огляду на це 17.12.2014 була подана заява про покладення судових витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, на відповідача на суму 4 400,00 грн.

На виконання умов Договору адвокат Бондар К.В. продовжує надавати правову допомогу позивачу, зокрема шляхом участі в судових процесах.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку встановленому Законом України „Про адвокатуру".

Дія Закону України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність" поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в п. 1 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, в якій зазначається, що адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

У відповідності до ппункту 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13. № 7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Відповідно до статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Так, в силу ст. 28 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та затверджених установчим з'їздом адвокатів України 17.11.2012, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

В пункті 80 Рішення Європейського суду з прав людини від 12.10.2006 у справі за позовом „Двойних проти України" зазначено, про відшкодування заявнику тільки тих судових витрат, які були доведені, що вони були необхідними та фактично понесеними, а також обґрунтованими щодо розміру.

Застосування при розгляді справи вищевказаного рішення можливе з огляду на приписи ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

В пункті 4.1.1 договору № 00/05/1514 про надання правової допомоги від 29.05.2014 сторони передбачили, що Клієнтом Адвокату сплачується 2 000,00 грн. безповоротного фінансового платежу за вивчення та аналіз фактичних даних, а також документів, наданих Клієнтом, які стосуються господарської справи, аналіз законодавства, що регулює спірні правовідносини та вивчення судової практики з аналогічних судових справ, підготовку позовної заяви та інших необхідних документів правового характеру, вироблення тактик та стратегії захисту прав та інтересів Клієнта у господарський справі.

Актами приймання-передачі наданої правової допомоги Клієнт та Адвокат підтвердили виконання послуг за договором № 00/05/1514 про надання правової допомоги від 29.05.2014 на загальну суму 10 000,00 грн.

Позивачу Адвокатом було виставлено: рахунок № 2 на оплату наданих послуг на суму 4 400,00 грн. та рахунок № 3 на оплату наданих послуг на суму 5 600,00 грн.

Платіжними дорученнями № 966 від 21.11.2014 та № 1238 від 01.09.2015 Клієнт сплатив Адвокату 10 000,00 по договору № 00/05/1514 про надання правової допомоги від 29.05.14. Вказані платіжні доручення, на переконання суду, є належним доказом оплати витрат на правову допомогу.

При цьому, при перевірці розрахунку витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 10 000,00 грн. судом першої інстанції враховано, що відповідно до умов договору № 00/05/1514 про надання правової допомоги від 29.05.2014 позивач сплатив адвокату:

1. 2000,00 грн. безповоротного фінансового платежу

2. 800,00 грн. за участь в засіданні Господарського суду міста Києва по справі № 910/10912/14 23.06.14.

3. 800,00 грн. за участь в засіданні Київського апеляційного господарського суду по справі № 910/10912/14 28.07.14.

4. 800,00 грн. за участь в засіданні Вищого господарського суду України по справі № 910/10912/14 23.09.14.

5. 800,00 грн. за участь в засіданні Господарського суду міста Києва по справі № 910/10912/14 03.12.14.

6. 800,00 грн. за участь в засіданні Господарського суду міста Києва по справі № 910/10912/14 17.12.14.

7. 500,00 грн. за участь в засіданні Господарського суду міста Києва по справі № 910/10912/14 22.12.14.

8. 500,00 грн. за участь в засіданні Господарського суду міста Києва по справі № 910/10912/14 19.01.15.

9. 500,00 грн. за участь в засіданні Господарського суду міста Києва по справі № 910/10912/14 26.01.15.

10. 500,00 грн. за участь в засіданні Господарського суду міста Києва по справі № 910/10912/14 09.02.15.

11. 500,00 грн. за участь в засіданні Господарського суду міста Києва по справі № 910/10912/14 23.02.15.

12. 500,00 грн. за участь в засіданні Київського апеляційного господарського суду по справі № 910/10912/14 21.04.15.

13. 500,00 грн. за участь в засіданні Вищого господарського суду України по справі № 910/10912/14 23.06.15.

14. 500,00 грн. за участь в засіданні Господарського суду міста Києва по справі № 910/10912/14 23.08.15.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 10 000,00 грн. є документально обґрунтованими.

Заперечення скаржника з цього приводу, які містяться в матеріалах справи, в апеляційній скарзі та які були надані в судовому засіданні, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, тому є необґрунтованими.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовані встановлені вище обставини.

Враховуючи зазначене вище, судова колегія вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку, рішення місцевого господарського суду, яким позов задоволено повністю, відповідає чинному законодавству та матеріалам справи; колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії „Газ України" Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2015 у справі № 910/10912/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/10912/14 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська