Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "24" грудня 2015 р. Справа № 906/1656/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 13.11.2015;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 14 від 29.12.2014

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватне підприємство "Торгтехніка-ПАК" (м.Вінниця)

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Інко-Фуд Бердичів" (Житомирська область, м.Бердичів)

про стягнення 256349,52 грн

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 256349,52 грн заборгованості за поставлений товар згідно договору поставки № від 03.02.2015, з яких: 233046,00 грн основного боргу,15095,71 грн - пені, 2560,36 грн - інфляційних, 986,53 грн - 3% річних та 4660,92 грн - штрафу.

21.12.2015 на адресу суду від ТОВ "Інко-Фуд Бердичів" надійшов відзив на позовну заяву №491 від 18.12.2015, в якому відповідач заперечує нарахування інфляційних, надав власний розрахунок пені та 3% річних, а також копію акту звірки розрахунків між сторонами.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача борг перед позивачем в сумі 233046,00 грн визнав, зазначив про необґрунтованість нарахування інфляційних, частково пені та 3% річних, які згідно розрахунку відповідача мають складати 14668,98 грн та 962,60 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2015 року між приватним підприємством "Торгтехніка-ПАК" (постачальник/позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Інко-Фуд Бердичів" (покупець/відповідач) укладено договір поставки № (а.с.13-14), за умовами якого постачальник зобов'язується за замовленням покупця виготовити та передати у власність покупця продукцію (далі-товар), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах цього договору.

Відповідно до п.3.1 договору, ціна Товару, що постачається та порядок розрахунків вказуються в рахунках, видаткових накладних або узгоджуються в Додатках до цього Договору.

На виконання умов договору, за період з 08.07.2015 по 11.08.2015 позивач передав відповідачу товар на загальну суму 233046,00 грн, що підтверджується видатковими накладними №2787 від 08.07.2015, №2803 від 09.07.2015, №2983 від 17.07.2015, №3093 від 23.07.2015, №3387 від 11.08.2015 та товарно-транспортними накладними (а.с.15-24).

Згідно з п.3.3 договору, оплата здійснюється протягом 60 календарних днів з моменту поставки товару (п.2.6).

Відповідно до п.2.6 договору, датою виконання постачальником зобов'язань з поставки товару вважається дата відвантаження товару на склад покупця і видача накладної (товаротранспортої накладної) покупцю.

Однак, відповідач свої зобов'язання щодо оплати товару не виконав, внаслідок чого станом на день подачі позовної заяви до суду та розгляду справи у суді заборгованість відповідача перед позивачем становить 233046,00 грн, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків та не заперечується представником відповідача.

За ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. ст. 525 і 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 233046,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позивачем на підставі п.4.2 та п. 4.3 договору заявлено до стягнення з відповідача 15095,71 грн пені та 4660,92 грн штрафу (а.с.8-10).

Згідно з п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п.4.3 договору при несвоєчасній оплаті поставленого товару покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 2 % (двох відсотків) вартості несвоєчасно оплоченого товару.

Перевіривши проведений позивачем розрахунок штрафу, господарський суд вважає його правильним, тому вимога про стягнення штрафу підлягає задоволенню в заявленому розмірі.

Згідно з п.4.2 договору, при несвоєчасній оплаті поставленого товару Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, встановленої на цей період, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення розрахунку.

Перевіривши розрахунок пені, судом встановлено, що позивачем невірно визначено початок нарахування, оскільки не враховано положення статей 253, 254 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За приписами ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З огляду на положення п. 3.3 договору та вищевказані норми чинного законодавства, розрахунок пені слід здійснювати за видатковими накладними №2787 від 08.07.2015 та №2803 від 09.07.2015 з 08.09.2015, за видатковою накладною №2983 від 17.07.2015 - з 16.09.2015, за видатковою накладною №3093 від 23.07.2015 - з 22.09.2015, а видатковою накладною №3387 від 11.08.2015 - з 13.10.2015.

З урахуванням викладеного, згідно здійсненого судом перерахунку в межах визначеного позивачем періоду нарахування обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню є сума пені в розмірі 14668,98 грн.

Розглядаючи законність вимог позивача про стягнення нарахованих на його користь з відповідача 986,53 грн - 3% річних та 2560,36 грн - інфляційних втрат, господарський суд зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перерахунок річних, судом було встановлено, що при розрахунку 3 % річних, позивачем, як і при нарахування пені, було невірно визначено початковий період їх нарахування.

Звідси, суд вважає правомірно нарахованою суму 3 % річних у розмірі 962,60 грн.

Проаналізувавши наданий позивачем розрахунок суми, на яку збільшився розмір боргу внаслідок інфляційних процесів, враховуючи рекомендації Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ №6.2.-97р. від 04.04.1997 та проаналізувавши наданий позивачем розрахунок суми, на яку збільшився розмір боргу внаслідок інфляційних процесів, суд дійшов висновку, що даний розрахунок вірний, а відтак, нараховані позивачем 2560,36 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень належними та допустимими у справі доказами; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими у відповідності до вимог чинного законодавства, підтвердженими належними доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають частковому задоволенню на суму 255898,86 грн, з яких: 233046,00 грн основного боргу, 14668,98 грн - пені, 2560,36 грн - інфляційних, 962,60 грн - 3% річних, 4660,92 грн - штрафу. У стягненні 426,73 грн пені та 23,93 грн 3 % річних суд відмовляє.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інко-Фуд Бердичів" (13300, Житомирська область, м.Бердичів, вул.Білопільська,131; код 38284164) на користь Приватного підприємства "Торгтехніка-ПАК" (21032, м.Вінниця, вул.Нечуя Левицького, 14; код 34887052) 233046,00 грн основного боргу, 14668,98 грн - пені, 2560,36 грн - інфляційних, 962,60 грн - 3% річних, 4660,92 грн - штрафу, 3838,48 грн сплаченого судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 29.12.15

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати: 1- в справу

2,3 - сторонам