ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2015 р. Справа №917/1897/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Гетьман Р.А.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю №1 від 01.09.2014р.,

1-го відповідача не з'явився,

2-го відповідача не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№641П/2 від 28.01.2015р.) на рішення господарського суду Полтавської області від 16.12.2014р. у справі №917/1897/14,

за позовом Приватного підприємства "УДАЧА", с. Прихідьки, Полтавська обл.,

до 1. Аграрного фонду, м. Київ,

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАТУС.КВО", м. Київ,

про визнання Форвардного біржового контракту на закупівлю Аграрним фондом зерна від 01 березня 2013 року №368Ф недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 16.12.2014р. (суддя Сірош Д.М.) у позові до Аграрного фонду відмовлено. У позові до ТОВ "СТАТУС.КВО" відмовлено.

Позивач з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішенням, яким: позов Приватного підприємства "УДАЧА" до Аграрного фонду та Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАТУС.КВО" про визнання Форвардного біржового контракту на закупівлю Аграрним фондом зерна від 01 березня 2013 року №368Ф недійсним задовольнити; визнати Форвардний біржовий контракт на закупівлю Аграрним фондом зерна від 01 березня 2013 року №368Ф недійсним; стягнути солідарно із відповідачів судові витрати, повязані із розглядом даної справи.

В обґрунтування своєї позиції по справі позивач зазначає, що контракт та додатковий договір підписані брокером-продавцем ОСОБА_2 брокерської контори №197 ТОВ "СТАТУС КВО". Однак, апелянт вважає, що ОСОБА_2 не мала права підписувати контракт, оскільки не була уповноважена на це ТОВ "СТАТУС.КВО"; останнє уповноважило брокера договором доручення №01/14(К) від 01.03.2013р. лише представляти інтереси як брокерської контори та приймати участь у біржових торгах, а ПП "Удача" згоди на укладання вказаного договору доручення взагалі не надавало.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.02.2015р. апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та її розгляд призначено на 10.03.2015р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.03.2015р. клопотання Приватного підприємства "УДАЧА" про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження у справі №917/1897/14 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/29058/14. Зобов'язано сторони повідомити суд про результати розгляду справи №910/29058/14, з доданням засвідченої копії відповідного судового рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.11.2015р. поновлено провадження у справі; розгляд справи призначено на 08.12.2015р.; ухвалено сторонам надати документи у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.12.2015р. розгляд справи було відкладено на 22.12.2015р., у звязку із неявкою в судове засідання представників відповідача та ненадання сторонами витребуваних документів.

17.12.2015р. через канцелярію Харківського апеляційного господарського суду позивач надав копії документів (вх.№17109), які долучені до матеріалів справи.

Відповідачі відзивів на апеляційну скаргу не надали, своїх представників у судове засідання 22.12.2015р. не направили, про час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, наявні в матеріалах справи.

Враховуючи, що наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, зважаючи на те, що ухвали суду апеляційної інстанції направлялись рекомендованою кореспонденцією, а також на те, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обовязковою, а сторони попереджені про те, що у разі неявки представників справа може бути розглянута за наявними в ній документами, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників відповідачів.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2013 р. Аграрний фонд (покупець) в особі брокера покупця ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності від 17.05.2015р., з одного боку та сільськогосподарський товаровиробник зерна (продавець) Приватне підприємство "УДАЧА", в особі брокера - продавця ОСОБА_2 Брокерської контори №197 Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАТУС.КВО", що діла на підставі довіреності від 14.02.2013р. та договору - доручення від 01.03.2013р. №01/14(К), з іншого боку, уклали Форвардний біржовий контракт.

Відповідно до п. 1.1 контракту продавець передає покупцю у власність товар - пшениця мяка 2 класу, що відповідає ДСТУ 3768:2010, а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його.

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне: кількість (тон) - 600; дату поставки: до 01.11.2013р. (у редакції додаткового договору №1 від 01.10.2013р.); базис поставки - EXW ДПЗКУ, ПАТ (філія Гребінківський елеватор) (п. 1.2-1.4 контракту); ціна контракту 1145400,00 грн, у тому числі ПДВ 190900,00 грн. з подальшим коригуванням шляхом укладання додаткових угод (п. 1.5 контракту); авансовий платіж (572700,00 грн.); порядок та строк оплати поставленого товару (п. 5.1 контракту); момент поставки (п. 2.2 контракту); за невиконання продавцем умов контракту щодо обсягів поставки ним сплачується штраф у розмірі 20% вартості недопоставленого товару, виходячи з вартості товару за ціною фіксингу, що діяла на останній день поставки (п. 7.2 контракту); у разі виконання покупцем п. 5.1 та невиконання продавцем пункту 2.1 цього контракту з продавця стягується пеня у розмірі 0,1% вартості недопоставленого товару, з якого допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% указаної вартості (п. 7.6 контракту); контракт набуває чинності з моменту його підписання сторонами та реєстрації на Аграрній біржі і діє до 31.12.2013р. (п. 10.3 контракту).

01.10.2013р. Аграрний фонд (покупець) в особі брокера покупця ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності від 17.05.2012р., з одного боку та сільськогосподарський товаровиробник зерна (продавець) Приватне підприємство "УДАЧА", в особі брокера - продавця ОСОБА_2 Брокерської контори №197 Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАТУС.КВО", що діяв на підставі довіреності від 14.02.2013р. та договору - доручення від 01.03.2013р. №01/14(К), з іншого боку, уклали Додатковий договір до Форвардного біржового контракту на закупівлю Аграрним фондом зерна.

Відповідно до Додаткового договору (п. 1) сторони внесли зміни до п. 1.3 розділу 1 та п. 2.1 розділу 2 стосовно дати поставки товару, а саме: змінили дату з 01.10.2013р. на 01.11.2013р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що продавцем у Форвардному біржовому контракті на закупівлю Аграрним фондом зерна від 01.03.2013р. №368 Ф та Додатковому договорі №1 від 01.10.2013р. вказано ПП "УДАЧА", однак підпис директора ПП "УДАЧА" та відтиск печатки ПП "УДАЧА" на біржовому контракті та додатковому договорі відсутні.

Крім того, позивач зазначив, що контракт та додатковий договір до нього, від імені ПП "УДАЧА" підписані брокером-продавцем ОСОБА_2 брокерської контори №197 Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАТУС.КВО", який діяв на підставі довіреності від 14.02.2013р. та договору-доручення від 01.03.2013р. №01/14 (К). Однак, як стверджує позивач, ПП "УДАЧА" не видавало довіреності від 14.02.2013р. ОСОБА_4 та не укладало договору-доручення №01/14 (К) від 01.03.2013р., що в свою чергу свідчить про те, що контракт укладений та підписаний не уповноваженою на вчинення таких дій особою. З огляду на вищевикладене, позивач просить суд визнати Форвардний біржовий контракт на закупівлю Аграрним фондом зерна від 01.03.2013р. №368 Ф недійсним.

Приймаючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність на Форвардному біржовому контракті на закупівлю зерна Аграрним фондом №368 Ф від 01.03.2013р. та Додатковому договорі №1 від 01.10.2013р. підпису директора позивача та відтиску печатки ПП "УДАЧА" пояснюється нормами чинного законодавства і не є обґрунтованим доказом щодо заявлених позовних вимог; матеріалами справи спростовуються доводи позивача стосовно того, що договір-доручення №01/14 (К) від 01.03.2013р. не укладався; правочин є схваленим і доказів у спростування доводів щодо наступного схвалення позивачем не надано.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із пунктом 2 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

За змістом ст. ст. 215, 216 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до частини 1 статті 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї з сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Біржовими торгами є торги, що публічно і гласно проводяться в торговельних залах біржі за участі членів біржі по товарах, допущених до реалізації на біржі в порядку, встановленому правилами біржової торгівлі (п.3 ст. 281 Господарського кодексу України).

Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам - громадянам, зареєстрованим на біржі відповідно до її статуту для виконання доручень членів біржі, яких вони представляють, щодо здійснення біржових операцій (п. 4 ст. 281 Господарського кодексу України).

Згідно з пунктом 92 Розділу 14 Порядок оформлення і реєстрації біржових угод Правил біржової торгівлі, учасники біржових торгів, які уклали біржову угоду за результатами голосових торгів, зобов'язані оформити п'ять екземплярів біржового договору (контракту), за встановленою Біржею формою, якщо інше не встановлено Регламентом біржових торгів, і зареєструвати їх на біржі.

Відповідно по Правил біржової торгівлі біржовий договір (контракт) - документарне оформлення біржової угоди; біржова угода - угода, що укладена учасниками біржових торгів відповідно до цих Правил; учасник біржових торгів - брокер або інша особа визначена Регламентом біржових торгів.

Згідно з пунктом 7 Регламенту Голосових біржових торгів на Аграрній біржі до голосових торгів допускаються виключно учасники біржової торгівлі, які пройшли відповідну акредитацію на Біржі. Статус учасника торгів може отримати суб'єкт господарювання, який у встановленому порядку отримав статус члена біржі.

Як визначено статтею 239 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Довіреність відповідно до частини 3 статті 244 Цивільного кодексу України є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про товарну біржу" брокери є фізичними особами, зареєстрованими на біржі, відповідно до її статуту, обов'язки яких полягають у виконанні доручень членів біржі, яких вони представляють, щодо здійснення біржових операцій шляхом підшукування контрактів і поданні здійснюваних ними операцій для реєстрації на біржі.

Зазначена норма свідчить про те, що юридична особа може укладати договір-доручення з брокером для здійсненні дій, передбачених законом.

Щодо тверджень позивача про недійсність Форвардного біржового контракту з огляду на те, що контракт укладений та підписаний не уповноваженою на вчинення таких дій особою, оскільки ПП "УДАЧА" не видавало довіреності від 14.02.2013р. ОСОБА_4 та не укладало договору-доручення №01/14 (К) від 01.03.2013р., колегія суддів зазначає наступне.

В матеріалах справи наявний договір-доручення №01/14 (К) від 01.03.2013р., укладений між Приватним підприємством "УДАЧА" (довіритель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАТУС.КВО" (брокер), відповідно до умов якого довіритель доручив, а брокер зобов'язався від імені, за винагороду і за рахунок довірителя надати останньому послуги з оформлення необхідної документації щодо продажу товару, а саме: пшениці 2 класу, ДСТУ-3768-2010, урожаю 2013 року, в кількості 600 тон, з базисом поставки - EXW ДПЗКУ ДП філія Гребінківський елеватор та укласти Форвардний біржовий контракт на Аграрній Біржі.

Вказаний договір доручення укладений Приватним підприємством "УДАЧА" в особі брокера ОСОБА_2, яка діяла на підставі довіреності від 14.02.2013р., виданої Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАТУС.КВО".

Дійсність договору-доручення №01/14 (К) від 01.03.2013р., укладеного між Приватним підприємством "УДАЧА" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАТУС.КВО" була предмет дослідження в господарському суді м. Києві, під час розгляду справи №910/29058/14.

Так, відповідно до рішення господарського суду м.Києва від 11.03.2015р. у справі №910/29058/14 в задоволенні позовних вимог ПП "УДАЧА" до ТОВ "СТАТУС КВО" про визнання недійсним договору-доручення №01-4 (К) від 01.03.2013р. відмовлено.

Вказане рішення залишено в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 23.09.2015р.

Господарські суди трьох інстанцій дійшли висновку, що підстави для визнання договору доручення №01/14 (К) від 01.03.2013р. недійсним відсутні.

Крім того, судами встановлено, що доказів відкликання Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАТУС.КВО" довіреності від 14.02.2013р. станом на момент укладення договору-доручення №01/14 (К) від 01.03.2013р. матеріали справи не містять.

Згідно з частиною 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Заперечення представника позивача у судовому засіданні щодо недійсності договору-доручення та довіреності, на підставі яких був укладений оспорюваний правочин, зводяться до переоцінки обставин, вже встановлених господарськими судами в процесуальних актах, зазначених вище, що є недопустимим, враховуючи норми статті 35 Господарського процесуального кодексу України та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.1999р. у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" зазначено, що існує встановлена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

З урахуванням наведеного заперечення скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, також, не спростовують висновків суду першої інстанції.

До того ж у матеріалах справи наявний акт №01/14(К) здачі-приймання робіт (надання послуг) від 01.03.2013р., який підписаний з боку позивача довірителем ОСОБА_5 та скріплений печаткою позивача, та з боку ТОВ "СТАТУС.КВО" підписаний брокером ОСОБА_2 та скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАТУС.КВО", який свідчить про надання виконавцем брокерських послуг згідно з договором-доручення №01/14 (К) від 01.03.2013р. на суму 1145,40 грн.

Таким чином, зазначений акт свідчить, що брокер виконав умови п. 1.1 договору-доручення №01/14 (К) та надав саме брокерські послуги у розумінні статті 16 Закону України "Про товарну біржу".

Враховуючи наведене, підстави для визнання спірного Форвардного біржового контракту від 01.03.2013р. недійсним відсутні, оскільки він укладений з дотриманням вимог чинного законодавства.

Отже, дослідивши всі належні докази, які мають відношення до даного спору, з урахуванням приписів ст.ст. 4-3, 32, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим господарським судом законно та обґрунтовано прийнято рішення про відмову у задоволенні позову.

З огляду на викладене, враховуючи, що доводи, викладені в апеляційний скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що рішення господарського суду Полтавської області від 16.12.2014р. у справі №917/1897/14 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "УДАЧА" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 16.12.2014р. у справі №917/1897/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2015 року.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Р.А. Гетьман