ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.12.2015 Справа № 905/2603/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Осадчої А.М.

за участю секретаря судового засідання Сотір Ю.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" м.Добропілля Донецька область

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ПСМК ОРІС" м.Краматорськ Донецька область

про визнання правочину недійсним

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

16.10.2015року ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" м.Добропілля Донецька область (далі - ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля") звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ПСМК ОРІС" м.Краматорськ Донецька область (далі ТОВ "ПСМК ОРІС") про визнання недійсним договору підряду №2113-ДС/Р-2014 від 09.07.2014р., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до п.п.4.3,10.1,10.5 Статуту відповідача укладати договір на відчуження майна, що становить 50% і більше майна товариства, директор має право у разі наявності відповідного узгодження Зборів учасників товариства, що приймається простою більшістю голосів та оформлюється протоколом; п.4.1 договору підряду передбачає, що матеріали поставляються Підрядником, з чого витікає, що в рамках договору підряду здійснювався перехід права власності на майно без наявності відповідного затвердження, останнє свідчить про факт укладання договору особою без належних повноважень на його укладання, що порушує вимоги ст.ст.92,203 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Ухвалою від 13.10.2015року вказана позовна заява прийнята судом до розгляду, порушене провадження у справі №905/2603/15. Розгляд справи відкладався.

На підтвердження зазначених у позові обставин позивач надав суду належним чином засвідчені копії: договору підряду №2113-ДС/Р-2014 від 09.07.2014р.,дефектного акту, договірних цін, графіку виконання робіт, Статуту ТОВ "ПСМК ОРІС".

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 92, 203, 215 ЦК України, ст.ст.1, 54 82 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

29.10.2015року позивач надав суду доповнення до позовної заяви, в яких вказує, що в процесі розгляду справи для встановлення права відповідача здійснювати будівництво необхідно зясування факту наявності ліцензії на будівництво; сторони фактично не приступили до виконання робіт, так як погоджена вартість робіт за договором складає 1454646,63грн., фактична вартість робіт за актами 1169072,06грн. Згідно п.4.1 договору роботи виконуються виключно з матеріалів, які надаються відповідачем, однак в процесі виконання робіт позивач надавав власні будівельні матеріали відповідно до накладної-вимоги на відпуск матеріалів; обсяг робіт, що був передбачений за договором згідно його невідємних частин не співпадає з обсягом фактично виконаних робіт за актами та строками його виконання; будь-які додаткові угоди щодо зміни обсягів або строків проведення робіт сторонами не укладались, що свідчить, на думку позивача, на наявність окремих правочинів, укладених сторонами усно, виконання яких зафіксовано актами виконаних робіт.

На підтвердження доводів, які зазначені у письмових поясненнях, позивач посилається на порівняльні відомості обсягів робіт, порівняльну таблицю строків виконання робіт, акти виконаних робіт № 1/09 від 22.09.2014р., № 2/09 від 23.09.2014р.; № 3/09 від 23.09.2014р.; №4/10 від 16.10.2014р., № 6/10 від 27.10.2014р.; № 7/11 від 25.11.2014р., накладну вимогу про відпуск матеріалів. Означені документи у копіях долучені до матеріалів справи.

У клопотанні від 26.11.2015року, що отримано через канцелярію суду 27.11.2015року, позивач зазначив, що підтвердження вартості матеріалів, з яких виконувались роботи та які були відчуженні, містяться у договірній ціні та актах приймання виконаних робіт. Позивач надав суду для залучення до матеріалів справи належним чином засвідчені копії Статуту підприємства, свідоцтва про державну реєстрацію підприємства, довідку, виписку з ЄДРПОУ.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, що отриманий судом 01.12.2015року, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, як таких, що заявлені безпідставно. Зокрема, вказує, що питання щодо відчуження майна згідно з п.10.3 Статуту товариства не є виключною компетенцією загальних зборів і може бути передане для вирішення виконавчому органу підприємства, яким є директор; договір підряду №2113-ДС/Р-2014 від 09.07.2014р. був затверджений загальними зборами учасників ОСОБА_1, що підтверджується протоколом Загальних зборів учасників №3 від 09.07.2014р., відповідно на момент укладання договору директор мав необхідний обсяг цивільної дієздатності; договір у повному обсязі відповідачем виконаний, позивачем роботи прийняті, внаслідок чого він був направлений на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним.

На підтвердження заперечень викладених у відзиві на позовну заяву, відповідач надав суду належним чином засвідчені копії протоколу загальних зборів учасників ОСОБА_1 №3 від 09.07.2014року, Статуту підприємства, витягу з ЄДРПОУ, ліцензії АЕ №526463 від 23.09.2014р. з додатком.

У судове засідання 14.12.2015р. уповноважені представники сторін не зявились, про час та місце судового розгляду справи повідомлені у спосіб, що передбачений процесуальним законом.

З огляду на висловлену сторонами правову позицію у справі, з метою недопущення затягування судового процесу, порушення обмежених строків розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності уповноважених представників сторін.

Відповідно до положень статті 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи. З клопотаннями щодо фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів сторони до суду не зверталися.

Вислухавши пояснення представника відповідача, який з'являвся у судове засідання, дослідивши представлені сторонами в порядку статті 43 ГПК України докази, вивчивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

За приписами ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

09.07.2014 р. між ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля" (Замовник) та ТОВ "ПСМК ОРІС" (Підрядник) укладено договір підряду № 2113-ДС/Р-2014, згідно з п.п.1.1.,1.2. якого Підрядник на свій ризик за завданням Замовника зобов'язався на підставі узгодженого сторонами дефектного акту, який містить перелік і обсяг робіт, виконати на об'єкті Замовника роботи з поточного ремонту теплових мереж котельних № 1,3 м.Добропілля, а Замовник - прийняти і оплатити виконані роботи в порядку і строки передбачені договором.

Договір підписано представниками сторін без складання протоколу розбіжностей. Підписи представників сторін скріплені печатками підприємств.

Відповідно до п. 2.1 договору загальна вартість робіт, обумовлених п.1.1договору, складає 1 454 646 грн. 63 коп., у тому числі ПДВ 20% - 242 441грн.11коп.

Строк дії договору визначено в розділі 10, зокрема, згідно п. 10.1 договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.01.2015р.(включно), але у жодному випадку до подальшого його виконання сторонами всіх своїх зобов'язань за договором.

Згідно п.1.5 договору роботи, обумовлені договором, повинні бути виконані відповідно до графіку виконаних робіт (додаток №9 до договору) до 01.10.2014р. включно.

Сторонами договору в якості додатків до нього, підписані договірні ціни, графік виконання робіт, дефектний акт.

Підставою для оплати виконаних Підрядником робіт, є представлений Підрядником оформлений належним чином наступний пакет документів: рахунок-фактура, підписаний сторонами акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), довідка про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3). Замовник перераховує на поточний рахунок Підрядника відповідні суми грошових коштів протягом 5 робочих днів з 90 календарного дня після підписання представлених Підрядником актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), Довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3).(п.3.1. договору).

За умовами п.5.1. договору приймання виконаних робіт здійснюється сторонами 20 числа кожного місяця за актами приймання виконаних будівельних робіт (форма №КБ-2В), довідка про вартість виконаних будівельних робіт (форма №КБ-3), розглядається замовником протягом 10-ти робочих днів, підписується уповноваженим представником обох сторін. Підрядник приймає на себе зобов'язання оформити та передати зі свого боку документацію, обумовлену даним пунктом договору, в кінці звітного місяця, однак, не пізніше 2-го числа місяця, наступного за звітним.

Положеннями статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору як угоди (правочину) є сукупністю визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обовязки, що складають зміст договірного зобовязання (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Зі змісту спірного договору убачається, що у відповідності до вимог статті 181 ГК України сторони досягли згоди і визначилися між собою за всіма його істотними умовами щодо: предмету договірного зобовязання, обєму робіт, а також їх вартості та строку виконання, відповідальності за порушення його умов. За своєю правовою природою означений договір є договором підряду.

Відповідно до ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи з приписів ст.124 Конституції України, ст.35 ГПК України, якщо договір та обставини його укладення, виконання були предметом дослідження по одній справі між тими ж сторонами, за результатом розгляду якої винесено рішення, що набрало законної сили, то суд не має знов розглядати обставини його укладення та виконання.

Це положення узгоджується із міжнародною Конвенцією про захист прав і основних свобод людини, до якої Україна приєдналась у 1997 році, а відтак, у відповідності із ст.10 ЦК України норми цієї Конвенції є частиною національного цивільного законодавства України з пріоритетом саме норм Конвенції, згідно з якою одним із основних елементів права є принцип правової впевненості, який серед іншого передбачає, що в будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 07.12.2015року у справі №905/1524/15 за первісним позовом ТОВ"ПСМК ОРІС" до ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" про стягнення основного боргу 1169 072 грн. 06 коп., пені у сумі 159 957 грн. 79 коп., інфляційних нарахувань у сумі 433 340 грн. 14 коп., 3% річних у сумі 19 949 грн. 59 коп., за зустрічним позовом ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" до ТОВ"ПСМК ОРІС" про стягнення пені в сумі 683 683 грн. 92 коп., первісні позовні вимоги задоволені частково, зустрічні позовні вимоги повністю.

Відповідно, у рішенні суду, яким вирішено спір між тими ж сторонами та яке набрало законної сили, вже були досліджені обставини укладання та виконання сторонами договору підряду №2113-ДС/Р-2014 від 09.07.2014р.

Зокрема, судом встановлено, що ТОВ"ПСМК ОРІС" виконав ремонтні роботи за договором на підставі актів приймання виконаних робіт № 1/09 від 22.09.2014р. на суму 152 746 грн. 21 коп.; № 2/09 від 23.09.2014р. на суму 224749 грн.30 коп.; № 3/09 від 23.09.2014р. на суму 88553 грн.00 коп.; №4/10 від 16.10.2014р. на суму 205 911 грн. 01 коп., № 5/10 від 27.10.2014р. на суму 183813 грн. 08 коп.; № 6/10 від 27.10.2014р. на суму 63 242грн. 87 коп.; № 7/11 від 25.11.2014р. на суму 250 056 грн. 59 коп., а всього на суму 1169072 грн. 06 коп.

Заборгованість складає 1 169 072 грн. 06 коп.

Як наслідок, з огляду на встановлені обставини та виходячи з приписів ст.35 ГПК України, суд у межах справи №905/2603/15 не досліджує обставини виконання вказаного договору, оскільки вони є встановленими та не потребують доведення.

Право на виконання робіт відповідач має згідно ліцензії АЕ №526463 від 23.09.2014р., строк дії якої встановлено з 08.09.2014року по 08.09.2019року. Копія вказаного документу міститься в матеріалах справи.

З наведеного витікає, що посилання позивача, викладені у письмових поясненнях, про відсутність доказів виконання сторонами саме договору підряду №2113-ДС/Р-2014 від 09.07.2014р. є необґрунтованим.

Предмет позовних вимог визнання недійсним договору підряду №2113-ДС/Р-2014 від 09.07.2014р., як такого, що укладений директором відповідача з перевищенням повноважень, без отримання затвердження Зборів учасників товариства.

Суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України.

Зокрема, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як встановлено у ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу приписів статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

У відповідності до вимог ст. 54 ГПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги з зазначенням доказів.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (абз.4 п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України 29 травня 2013 року №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" (із змінами та доповненнями)).

В якості підстави визнання договору таким, що укладений особою, яка вчинила правочин, не маючи необхідного обсягу цивільної дієздатності, позивач посилається на те, що у відповідності з п.10.3 Статуту ТОВ"ПСМК ОРІС" до компетенції Загальних зборів учасників товариства відноситься затвердження договорів на відчуження майна відповідача на суму, що становить 50 та більше відсотків майна ОСОБА_1, статутний капітал відповідача складає 5000грн., тому, укладання договору підряду з використанням матеріалів Замовника, фактично відчуження матеріалів як власності відповідача, на суму, яка перевищує означений розмір, повинно було затверджуватись Загальними зборами ОСОБА_1.

За приписами ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа підписується особами уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою.(у редакції що діяла на час підписання договору).

Згідно частини першої статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Розділом 10 Статуту ТОВ «ПСМК ОРІС» визначено, що вищим органом управління ОСОБА_1 є Загальні збори учасників ОСОБА_1 та призначених ними представників. Загальні збори учасників обирають голову ОСОБА_1. Головою ОСОБА_1 може бути тільки Учасник ОСОБА_1.

До компетенції Загальних зборів ОСОБА_1 відноситься, зокрема, згідно пп.п) п.10.3. Статуту затвердження договорів на відчуження майна ОСОБА_1 на суму, що становить 50 та більше відсотків майна ОСОБА_1.

Статутний капітал ОСОБА_1 складається з вартості вкладу його Учасника та дорівнює 5000,00грн.(п.6.1 Статуту).

В ОСОБА_1 утворюється виконавчий орган:Директор. Директор вирішує всі питання, за виключенням тих, які віднесені до виключної компетенції Загальних зборів ОСОБА_1. (п. 10.5 Статуту).

Зокрема, як встановлено у пп.7 п.10.5.6 Статуту, директор самостійно приймає рішення про підписання (укладання) правочинів (контрактів).

Договір підряду №2113-ДС/Р-2014 від 09.07.2014р. з боку ТОВ"ПСМК ОРІС" підписано директором підприємства ОСОБА_2

Керівник відповідача, який підписав договір, є єдиним учасником товариства і володіє 100% його статутного капіталу.

Відповідач надав суду протокол № 3 загальних зборів учасників ТОВ «ПСМК ОРІС» від 09.07.2014 року, згідно з яким був затверджений договір підряду №2113-ДС/Р-2014 від 09.07.2014р., укладений між сторонами у справі, на ремонт теплових мереж котельних № 1,3 м.Добропілля. Загальна сума договору 1 454 646грн. 63 коп.

Факт наявності вказаного протоколу спростовує твердження позивача щодо відсутності відповідного узгодження.

До того ж, здійснивши правову оцінку означеного вище, суд прийшов до висновку, що у розумінні п.10.3 Статуту, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач помилкового ототожнює укладання договору на відчуження майна, при якому переходить право на власності на майно ОСОБА_1, та укладання договору підряду, виконання якого можливе з матеріалів Підрядника, використання яких не свідчить про їх відчуження саме з власності підприємства.

Посилаючись на п.10.3 пп.п) Статуту, позивач невірно виходить з того, що вартість майна відповідача на даний час складає виключно суму його статутного капіталу. Дані поняття також не є тотожними.

Відповідно твердження позивача, що договір укладений керівником відповідача з перевищенням повноважень, спростовується матеріалами справи.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених ним обґрунтувань, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо недійсності договору підряду №2113-ДС/Р-2014 від 09.07.2014р. не знайшли свого підтвердження та спростовуються вищевикладеними обставинами, а відтак, суд відмовляє у задоволенні позову.

У відповідності до ст.49 ГПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 6, 92, 202, 203, 204, 207, 215, 627, 837 Цивільного кодексу України; ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" м.Добропілля Донецька область до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ПСМК ОРІС" м.Краматорськ Донецька область про визнання недійсним договору підряду №2113-ДС/Р-2014 від 09.07.2014р.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 14.12.2015року оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 21.12.2015р.

Суддя А.М. Осадча