ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2015 р. Справа № 922/3673/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Плужник О.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

третьої особи - не зявився,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№5180 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 13.10.15 у справі № 922/3673/15

за позовом Харківської міської ради, м.Харків

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління Держземагенства у м. Харкові

до ФОП ОСОБА_3, м.Харків

про внесення змін до договору оренди

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2015 року Харківська міська рада (позивач) звернулася до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Харків, в якій просив внести зміни до договору оренди землі № 6949/03 від 18.11.2003 року, укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_3 в редакції, що викладена у прохальній частині позову.

Рішенням гсподарського суду Харківської області від 13.10.2015 року у справі №922/3673/15 ( колегія суддів у складі: головуючий суддя: Лаврова Л.С.; судді:ОСОБА_4, ОСОБА_5 ) позов задоволено частково, внесено зміни до договору оренди землі, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 "13" листопада 2003 року в реєстрі за №1638, зареєстрованого 18 листопада 2003 року за №6949/03 у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах" шляхом визнання укладеними п. п. 2,5,9 додаткової угоди до договору оренди землі, в решті позову відмовлено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь Харківської міської ради - 1218,00 грн. судового збору.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції частково не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне з'ясування обставин справи при його прийнятті, просить скасувати рішення господарського суду в частині задоволення позову та прийняти нове рішення у справі, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначив, що суд першої інстанції не зясував, яким саме субєктом проведений розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а саме: чи передбачений програмний комплекс, користувачем якого є КП «Міський інформаційний центр», як правова підстава для розрахунку нормативної грошової оцінки земель, чи відповідає програмний комплекс державним стандартам, чи має право користувач програмного забезпечення КП «Міський інформаційний центр», на здійснення розрахунку нормативної грошової оцінки земель.

Відповідач вказує на те, що висновок суду про урегульованість орендної плати державою не відповідає дійсності та обставинам справи, з посиланням на відсутність норм матеріального права, якими регулюється обовязковість збільшення орендної плати за тими угодами, що укладені раніше; вважає, що висновок суду про наявність підстав для зміни договору не відповідає обставинам справи.

Представник відповідача надав до суду клопотання про зупинення провадження по справі, з посиланням на те, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито провадження по адміністративній справі за позовом ФОП ОСОБА_3 про визнання протиправними дій Управління Держземагенства у м.Харкові.

Колегія суддів вирішила клопотання представника відповідача - відхилити, як необґрунтоване.

Представник третьої особи в призначене судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце проведення судового засідання.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила, що 18.11.2003 р. між Харківською міською радою Харківської області (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, м. Харків (орендар), був укладений договір оренди земельної ділянки №6949/03, відповідно до умов якого (п.1.1.) орендодавець на підставі рішення XVI сесії Харківської міської ради XXIV скликання від 24.09.2003 року №187/03 "Про припинення та наданняв користування земельних ділянок юридичним та фізичним особам» надає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна, 181, загальною площею 0,2544 га.

Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано 13.11.2003 р. за № 6949/03 у Харківській регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах".

03.07.2013 р. рішенням Харківської міської ради №1209/13 "Про затвердження "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 р." затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 р.

Пунктом 1.1. вказаного рішення затверджено базову вартість одного квадратного метра земель міста Харкова у сумі 291,18 грн., яка отримана на підставі витрат на освоєння і облаштування території міста станом на 01.01.2013 р. та підлягає в подальшому індексації в порядку, встановленому законодавством України.

Пунктом 2 рішення встановлено, що це рішення вводиться в дію з моменту оприлюднення в установленому порядку, а нормативна грошова оцінка земель міста Харкова станом на 01.01.2013 р. застосовується з 01.01.2014 р.

Попередня вартість 1 кв. м землі у місті Харкові була визначена станом на 01.01.2007 року на підставі рішення Харківської міської ради від 25.12.2007 р. № 335/07 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2007 р.", рішення Харківської міської ради від 27.02.2008 р. № 42/08 "Про затвердження "Положення про впровадження нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2007 р." та була введена в дію з 01.03.2008 р.

25.09.2013р. рішенням Харківської міської ради. №1269/13 "Про затвердження "Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станам на 01.01.2013 р." встановлено (п. 2, п. 3), що плата за землю на підставі даних "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 р." вводиться в дію з 01.01.2014 р. Зміни до договорів оренди землі, пов'язані зі зміною розміру орендної плати, оформлюються додатковою угодою до договору оренди землі згідно з Порядком оформлення договорів оренди землі у місті Харкові.

Пунктом 5 даного рішення Департамент земельних відносин Харківської міської ради зобов'язано попередити всіх землекористувачів (орендарів) земельних ділянок, реєстрація яких у Державному земельному кадастрі не здійснена, про необхідність приведення розміру плати за землю відповідно до вимог чинного законодавства.

Рішенням Харківської міської ради від 29.12.2012 р. № 960/12 затверджено Порядок оформлення договорів землі у місті Харкові.

Пунктом 16.4 вказаного Порядку встановлено, зміни до договору оренди землі, пов'язані зі зміною розміру орендної плати, оформляються додатковою угодою до договору оренди землі. Розмір орендної плати, передбачений договором оренди землі, підлягає перегляду у випадку, також зміни нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до витягу з технічної документації №135 від 30.10.2013 р. про нормативну грошову оцінку земельної ділянки нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 1388566,00 грн.

В порядку статті 188 Господарського кодексу України, для приведення розміру орендної плати у відповідність до вимог чинного законодавства щодо нормативної грошової оцінки земель, Департаментом земельних відносин було підготовлено проект додаткової угоди до договору оренди землі, який разом із листами-пропозиціями від 13.12.2013 р. №1200/0/30-13 та від 12.12.2013р. №1173/0/30-13 направлено на адресу відповідача, проте, у встановлений термін відповідь на лист-пропозицію до Харківської міської ради направлено не було.

Пунктом 4.1 договору оренди земельної ділянки, зміна умов договору можлива за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору, спір розв'язується в судовому порядку.

Позивач, посилаючись на норми діючого законодавства, просив внести зміни до договору оренди землі за №6949/03 від 13.11.2003 року, шляхом визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди землі в редакції, викладеній у позовній заяві.

Колегія суддів, надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи, враховуючи підстави та предмет позову, погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог щодо внесення змін до договору оренди через зміну грошової оцінки землі, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону "Про оренду землі" однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За змістом частин 1, 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності). Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог статті 144 Конституції України - органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з пунктами 34, 35 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" до виключної компетенції міської ради належить вирішення на пленарних засіданнях питань регулювання земельних відносин, затвердження відповідно до закону ставок земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, що є у власності відповідних територіальних громад.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 03 червня 2008р. за № 309-VI внесено зміни, зокрема, до ч. ч. 4, 5 ст. 21 Закону України "Про оренду землі", відповідно до яких річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, надходить до відповідних бюджетів, розподіляється і використовується відповідно до закону і не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю"; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю". Річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, не може перевищувати 12 відсотків їх нормативної грошової оцінки. При цьому у разі визначення орендаря на конкурентних засадах може бути встановлений більший розмір орендної плати, ніж зазначений у цій частині.

У зв'язку із введенням в дію з 1 січня 2011 року Податкового кодексу України Закон України "Про плату за землю" втратив чинність (ч. 2 Прикінцевих положень Податкового кодексу України).

Статтею 288 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір орендної плати встановлюється в договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати: для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності та надані для будівництва та/або експлуатації аеродромів - чотирикратний розмір земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Пунктом 2.19. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.05.2011 року №6 Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин судам роз'яснено, що у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін щодо ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть бути не взяті судом до уваги лише у разі скасування такого рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку.

Судом першої інстанції обгрунтовано встановлено, що рішенням позивача змінено нормативно грошову оцінку земель міста Харкова та затверджено нові ставки орендної плати, зазначене рішення органу місцевого самоврядування не оскаржене відповідачем і не скасовано у встановленому законом порядку.

Отже, встановлення статтею 288 ПК України граничних розмірів річної орендної плати за земельну ділянку є підставою для приведення положень спірного договору оренди земельної ділянки у відповідність до вимог закону в частині визначення нормативно грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати (п. 2.1 договору).

Згідно з ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Частиною 1 ст. 651 ЦК України також встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні правила щодо змін умов договору оренди землі за взаємною згодою сторін містить і стаття 30 Закону України "Про оренду землі", та нею встановлено, що у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що нормами чинного законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у правовідносинах, що розглядаються судом.

Стаття 15 Закону України "Про оренду землі" визначає, що істотними умовами договору оренди землі є об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір орендної ділянки).

Як свідчать матеріали справи, невід'ємною частиною договору оренди від 13.11.2003 р. (договір зареєстровано 13.11.2003 р. № 6949/03 у Харківській регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах) є план земельної ділянки, про що зазначено у договорі оренди.

Позивачем надано до матеріалів справи план земельної ділянки, в якому зазначено кадастровий номер земельної ділянки - :08:001:0004 та площа -0,2544 га.

Отже, позовні вимоги в частині внесення змін до п. п. 2, 5 та 9 договору оренди земельної ділянки в частині внесення кадастрового номеру земельної ділянки, визначення нормативно грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати за земельну ділянку є обґрунтованим та правомірно задоволені судом першої інстанції.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про внесення змін до договору оренди шляхом визнання укладеною п.п. 13, 14, 28 додаткової угоди до договору оренди землі в редакції позивача з огляду на наступне.

Законом передбачена можливість внесення змін до договору за згодою сторін, яке що інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено за рішенням суду у випадках, встановлених договором або законом.

Позивач, посилаючись на вищевказані норми законів, рішення органу місцевого самоврядування та на витяг про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, визначаючи їх як підставу позову, ставить питання не лише щодо внесення змін до п. п. 2, 5 та 9 договору оренди земельної ділянки в частині внесення кадастрового номеру земельної ділянки, визначення нормативно грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати за земельну ділянку, а й щодо фактично викладення умов договору оренди земельної ділянки, який укладено між сторонами, в іншій редакції шляхом затвердження додаткової угоди (п. п. 13, 14, 28 договору).

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що позивачем не доведено, як саме співвідноситься зміна нормативно-грошової оцінки земельної ділянки з пунктами додаткової угоди до договору (за виключенням п. п. 2, 5, 9 договору), які позивач просив суд визнати укладеними і чи є зміна нормативно-грошової оцінки підставою для укладення додаткової угоди в новій редакції.

Відповідно до ч.2 ст.14 Цивільного кодексу України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Господарський суд розглядає справи в межах позову, тобто в межах його підстав та предмету, виходити за які він має право лише у випадку, передбаченому п. 2 ч. 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України - за клопотанням заінтересованої сторони, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивача або третіх осіб із самостійними вимогами на предмет спору.

Відповідно до ст. 22 ГПК України передбачено право позивача до початку розгляду господарським судом справи по суті змінити предмет та підставу позову. Проте, позивач не заявляв клопотання про вихід за межі позову та не змінював підстав позову в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що зміни до пунктів 13, 14, 28 спірного договору виходять за межі підстав позову.

Колегія суддів, приходить до висновку про те, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог в частині зміни інших пунктів договору оренди землі за №6949/03 від 13.11.2003року та не доведено відповідність даних пунктів додаткової угоди вимогам Закону, а відтак висновок суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог в даній частині, підлягає залишенню без змін.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність норм матеріального права, якими регулюється обовязковість збільшення орендної плати за тими угодами, що укладені раніше та посилання на відсутність підстав для зміни договору необґрунтоване та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, що відповідачем не виконано.

Таким чином, висновки викладені в рішенні господарського суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, а мотиви відповідача не можуть бути підставою для його скасування, керуючись ст. 188 ГК України, ст. 96 Земельного кодексу України, ст. 14, 632, 651 ЦК України, ст. 288 ПК України, ст.ст. 15, 21, 30 Закону України "Про оренду землі", ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування", ст.ст. 101-105 ГПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Харківської області від 13.10.15 у справі №922/3673/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції: Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 18.12.15

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Плужник О.В.