ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

24 грудня 2015 року Справа № 915/987/15

Стягувач (скаржник): Миколаївське обласне територіальне відділення

Антимонопольного комітету України

54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 27/1

Орган, дії якого оскаржуються: Центральний відділ Державної виконавчої служби

Миколаївського міського управління юстиції

54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 27/1

Боржник: Комунальне підприємство Миколаївське міжміське

бюро технічної інвентаризації

54030, м. Миколаїв, вул. Шевченко, 40

Суддя О.Г. Смородінова

Представники:

від стягувача (скаржника): ОСОБА_1, довіреність № 39 від 17.11.2015;

від органу ДВС: не зявився;

від боржника: не зявився.

Суть спору:

26.11.2015 року кредитор по справі 915/987/15 Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернувся до господарського суду зі скаргою № 1-292/91-1793 від 26.11.2015 року на дії Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (враховуючи уточнення до скарги за №1-292/91-1907 від 14.12.2015 року), в якій просить суд визнати незаконними дії Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 06.11.2015 року та визнати недійсною постанову Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження від 06.11.2015 року.

Скарга ґрунтується на підставі рішення господарського суду Миколаївської області у справі №915/987/015 від 27.08.2015 року, наказу від 08.09.2015 року, норм ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст. ст. 26, 82 Закону України «Про виконавче провадження», пунктів 2,1 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 року №45), ст.ст. 55, 62 ,63, 78 Господарського кодексу України, пунктів 3.8.1 та 3.8.2 Інструкції про проведення виконавчих дій та мотивовані таким:

Законодавчі норми та фактичні обставини справи свідчать про те, що боржник Комунальне підприємство «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», не є ні розпорядником (бюджетною установою) та одержувачем бюджетних коштів, ані підприємством (установою, організацією), рахунки якого відкриті в органах Казначейства. Зазначене підприємство діє на принципі господарського розрахунку, майно закріплено за ним на праві господарського відання. Тому стягнення з нього штрафних санкцій за рішенням господарського суду має здійснюватися органами ДВС, а не шляхом пред'явлення стягувачем судового наказу до Казначейства.

Отже, неправильне застосування відділом ДВС норм Закону України «Про місцеве самоврядування», положень Порядку, призвело до невірного застосування норм Закону України «Про виконавче провадження» та прийняття незаконної та необґрунтованої Постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Крім цього, скаржник зазначає, що МОТВ Антимонопольного комітету України звернулось до відділу ДВС із заявою про прийняття до виконання судового наказу 15.09.2015 року, яка була отримана останнім 18.09.2015 року, що підтверджується документально. Таким чином, виходячи із вимог законодавства, постанова мала бути винесена державним виконавцем (з урахуванням вихідних днів) не пізніше 23.09.2015 року та надіслана до відділення (стягувача) 24.09.2015 року.

Однак, відділ ДВС у постанові зазначив відомості, що не відповідають дійсності, суперечать матеріалам та фактичним обставинам справи, зокрема, що заява про примусове виконання подана 03.11.2015 року.

Скаржник підкреслює, що навіть при цьому, відділ ДВС порушив статтю 26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки надіслав постанову від 06.11.2015 року не на наступний день, як то вимагає Закон (з урахуванням вихідних - це 09.11.2015 року), а лише 11.11.2015 року.

Орган, дії якого оскаржуються - Центральний відділ Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, свого представника в судове засідання не направив, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений вчасно належним чином, про що свідчить відмітка відділу аналітично-статистичної робити на ухвалі господарського суду від 11.12.2015 року, а також рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення 17.12.2015 року представнику ВДВС за довіреністю - Маріна. Відзиву по суті скарги не надав.

Боржник - Комунальне підприємство «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», також свого представника в судове засідання не направив, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, письмово на скаргу не відреагував.

Ознайомившись з матеріалами справи та поданої скарги (уточнення до неї), заслухавши в судовому засіданні представника скаржника, суд-

встановив:

27 серпня 2015 року Господарським судом Миколаївської області було прийнято рішення по справі №915/987/15, яким позов Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задоволено:

- стягнуто з Комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації до загального фонду Державного бюджету України на рахунок, відкритий в Управлінні Держказначейства України за місцем знаходження платника податків за КБК 21081100 Адміністративні штрафи та інші санкції 5310,00 грн. пені, нарахованої за прострочення сплати штрафу, накладеного за рішенням адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення АМК України від 30.12.2014 р. № 87-ріш;

- зобов'язано комунальне підприємство "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" виконати пункт 12 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.12.2014р. №87-ріш;

- припинено провадження у справі в частині зобовязання відповідача виконати п. 13 резолютивної частини рішення АМК;

- стягнуто з Комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації на користь державного бюджету 3045,00 грн. судового збору.

Повне рішення було складено 28.08.2015 року та 08.09.2015 року набрало законної сили.

08.09.2015 року господарським судом Миколаївської області видано стягувачу відповідні накази:

1) на зобовязання виконати пункт 12 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.12.2014р. №87-ріш;

2) на стягнення 5310,00 грн. пені, нарахованої за прострочення сплати штрафу, накладеного за рішенням адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення АМК України від 30.12.2014 р. № 87-ріш.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.09.2015 року стягувач заяву №1-292/91-1444 (на стягнення пені) про прийняття виконавчого документу до виконання з оригіналом наказу господарського суду по справі №915/987/15 від 08.09.2015 року, на підставі статей 17, 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження», направив до Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції. Згідно даним рекомендованого повідомлення №805, зазначене поштове відправлення було вручено представнику ВДВС Маріна 18.09.2015 року.

В судовому засіданні представник скаржника також надав суду копію заяви № 1-292/91-1483 від 15.09.2015 року (на зобовязання виконати п. 12 рішення), яка тією ж датою також була направлена до органу ДВС на виконання.

Відповідно до змісту ч. 1, п. 3 ч.2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» (далі- Закон ) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до зазначеного Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, як судові накази.

За змістом п.1 ч.1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно абзацу 1 ч. 2 та ч. 5 ст. 25 Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Матеріали поданої скарги свідчать, що 06.11.2015 року виконуючий обовязки начальника Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції виніс Постанову ВП № 49214844 "Про відмову у відкритті виконавчого провадження" (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), якою, посилаючись на заяву про примусове виконання, що подана 03.11.2015 року, та на ч.2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись п.4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» постановив відмовити стягувачу в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу №915/987/15, виданого 08.09.2015 року господарським судом Миколаївської області.

Листом № 41711 від 11.11.2015 року відділ ДВС оформив надіслання МОТВ Антимонопольному комітету України вищенаведеної постанови та оригіналу виконавчого документа. На цьому ж листі стоїть штамп стягувача, з якого вбачається отримання останнім даної кореспонденції 17.11.2015 року за вх. № 91-10/2386.

Частина 1 і частина 4 статті 31 Закону передбачають, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

З наведених обставин та норм суд вбачає, що по-перше, державний виконавець у Постанові "Про відмову у відкритті виконавчого провадження" (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 06.11.2015 року зазначив відомості, що не відповідають дійсності, суперечать матеріалам та фактичним обставинам справи, зокрема - що заява про примусове виконання подана 03.11.2015 року. По-друге, відділом ДВС в супереч ст. 26 Закону, Постанову від 06.11.2015 року надіслано не на наступний день, а лише 11.11.2015 року.

За приписами п.4 ч.1 та ч.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (далі-Закон) державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення. Про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

За змістом ст. 3 Закону у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами. Рішення зазначених органів можуть виконуватися відповідно до закону також іншими органами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Органи, установи, організації та особи, зазначені вище, не є органами примусового виконання, крім органів та посадових осіб, які виконують рішення про притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності.

Як вбачається з наданих суду доказів, Комунальне підприємство «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» створено Миколаївською міською радою з метою здійснення господарської діяльності та засновано на комунальній власності територіальної громади міста Миколаєва. Власником підприємства є територіальна громада міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради.

КП «ММБТІ» здійснює свою діяльність відповідно до Статуту, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 26.01.1999р. № 6/11 та зареєстрованого реєстраційно-ліцензійною палатою виконкому Миколаївської міської ради 31.03.1999р. Організаційно-правова форма - підприємство. Підприємство є юридичною особою, діє на принципі господарського розрахунку, має самостійний баланс, печатку зі своєю назвою, фірмові бланки зі своїм найменуванням, код ЄДРПОУ - 03349507, основний вид діяльності за КВЕД - 71.12 діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах цих сферах.

Обставини, які мали місце, зокрема - у даній справі №915/987/15, свідчать, що боржник ( КП «МБТІ») має розрахунковий рахунок №1014, відкритий в установі банку - філії АТ «Укрексімбанк», а не в органах Казначейства. Так, предметом розгляду даної судової справи був позов відділення про стягнення з КП «ММБТІ» 177 000 грн. суми штрафу, накладеного на підприємство рішенням адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.12.2014р. №87-ріш та пені, нарахованої відповідно до частини п'ятої статті 56 Закону України „Про захист економічної конкуренції" за прострочення сплати штрафу. В ході розгляду справи КП «ММБТІ» надало платіжне доручення від 30.04.2015 р. №5566 про сплату штрафу, в якому відображено реквізити розрахункового рахунку підприємства та місце його відкриття.

Крім того, боржник надав до відділення платіжні документи, на підставі яких ним, на виконання рішення відділення від 30.12.2014р. №87-ріш, замовникам послуг були повернуті неправомірно стягнуті з них кошти. Вказані документи також підтверджують, що боржник має рахунок, відкритий саме в установі банку, а не в органі Казначейства.

Увагу суду скаржником також було звернуто на аркуш 26 рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 87-ріш від 30.12.2014 року по справі № 2-263213/47-2014 (аркуш справи № 13), в якому описово-мотивувальна частина рішення містить запис про дохід підприємства від реалізації продукції, товарів, робіт і послуг КП «МБТІ», який за 2013 рік складає 9 158 673,23 грн.

Основним нормативним документом, який регулює діяльність та визначення бюджетних установ, являється Бюджетний кодекс України.

Так, відповідно до п.12 ст.2 Бюджетного кодексу України бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Отже, виходячи з наведеного, до бюджетних установ відносяться:

- Верховна Рада; - Адміністрація Президента;

- міністерства та відомства;

- місцеві державні адміністрації;

- органи місцевого самоврядування ( районні, районні у містах, міські, селищні, сільські ради);

- державні підприємства, установа та організації, що фінансуються виключно з бюджетів усіх рівнів).

Необхідними умовами для віднесення організацій до бюджетних є:

- створення такої організації органом державної влади (міністерством, відомством, комітетом та т.п.) або органом місцевого самоврядування (територіальними громадами сіл, селищ, міст, виконавчими органами);

- утримання за рахунок бюджетних коштів.

Вищевказані законодавчі норми та фактичні обставини справи свідчать, що боржник - КП «ММБТІ», не є ні розпорядником (бюджетною установою) та одержувачем бюджетних коштів, ані підприємством (установою, організацією), рахунки якого відкриті в органах Казначейства та яке утримується за рахунок бюджетних коштів. Зазначене підприємство діє на принципі господарського розрахунку, майно закріплено за ним на праві господарського відання.

Матеріали даної справи не містять доказів підтвердження того, що ММБТІ має статус неприбуткової організації. Відсутні дані включення боржника до Реєстру неприбуткових установ і організацій, що створюється і ведеться Державною податковою адміністрацією України.

Тому стягнення з нього штрафних санкцій за рішенням господарського суду має здійснюватися органами ДВС, а не шляхом пред'явлення стягувачем судового наказу до Казначейства.

Отже, неправильне застосування відділом ДВС норм Закону України «Про місцеве самоврядування», положень Порядку, призвело до невірного застосування норм Закону України «Про виконавче провадження» та прийняття незаконної та необґрунтованої Постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

За змістом ч.1 та абз. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (ст. 115 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

За приписами ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Таким чином, дослідивши всі обставини справи та скарги в сукупності з доказами сторін, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши норми, які регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість заявлених вимог скаржника по даній справі.

Отже, керуючись ст. ст. 43, 86, 115, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 1-292/91-1793 від 26.11.2015 року (з уточненнями до скарги за №1-292/91-1907 від 14.12.2015 року ) по справі №915/987/15 задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати незаконними дії Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції щодо винесення Постанови ВП № 49214844 "Про відмову у відкритті виконавчого провадження" (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 06.11.2015 року.

3. Визнати недійсною Постанову ВП № 49214844 Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції "Про відмову у відкритті виконавчого провадження" (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 06.11.2015 року.

Суддя О.Г.Смородінова