ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року Справа № 915/1887/15

за позовом: Національного авіаційного університету /вул. Добровольського, 1, м. Кіровоград, 25005/

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю РОТОР Україна /вул. Адмірала Макарова, 40/3, м. Миколаїв, 54030/

про стягнення 10728,41 грн.

Суддя Бездоля Д.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1В.( довіреність від 12.12.2014 № 06.03/3358)

від відповідача: ОСОБА_2А.( довіреність від 01.12.2015)

СУТЬ СПОРУ: позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про стягнення з останнього 9195,34 грн. основного боргу та 3986,45 грн. пені.

У судовому засіданні 24.12.2015 позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 9029,56 грн. основного боргу та 1698,85 грн. пені.

Суд прийняв дану заяву позивача до розгляду.

Заявлений позов позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань з оплати послуг зі зберігання тренажеру та компенсації витрат по електроенергії за договором зберігання від 19.06.2014 № 97/14, укладеним між сторонами.

Відповідач визнав позов позивача повністю.

Ухвалою суду від 11.11.2015 провадження у справі було порушено, позовна заява прийнята до розгляду, розгляд справи призначений на 08.12.2015 о 15 год. 30 хв.

У судовому засіданні 08.12.2015 судом оголошувалась перерва до 24.12.2015 о 14 год. 00 хв.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення присутніх учасників судового процесу, суд -

ВСТАНОВИВ:

19.06.2014 між сторонами був укладений договір зберігання № 97/14 (далі договір), за яким в порядку та на умовах, визначених цим договором, відповідач зобов'язався передати, а позивач, в свою чергу, прийняти на зберігання протягом строку цього договору тренажер FNTP II типа, № 9205 у кількості 1 одиниця (далі майно).

Відповідно до п. 1.2. договору позивач отримує майно на зберігання за актом прийому-передачі та забезпечує належні умови зберігання майна, переданого йому відповідачем. Місце зберігання майна: м. Кіровоград, вул. Добровольського, 1 будівля льотних тренажерів, загальною площею: 81,5 м.

Згідно з п.п. 2.1., 2.2., 2.3. договору:

- вартість зберігання складає 4800 грн., включаючи ПДВ в місяць. Крім оплати за зберігання відповідач компенсує позивачу розмір фактичних витрат на електроенергію. Розмір фактичних витрат за електроенергію фіксується по показникам лічильника, який встановлює відповідач;

- оплата відповідачем послуг за даним договором здійснюється на підставі рахунків-фактур позивача та підписаних актів прийому передачі наданих послуг протягом 20 банківських днів з дня підписання акту приймання-передачі наданих послуг шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача;

- у разі несвоєчасної оплати послуг нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в означений період, за кожен день прострочення, з урахуванням дня платежу.

Відповідно до п.п. 8.1., 8.2. та 8.5. договору:

- даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2014 з подальшою пролонгацією кожного разу на наступний календарний рік, якщо жодна сторона письмово не попередить про припинення договору за 30 календарних днів до дати його припинення;

- зміни або розірвання договору можуть мати місце за узгодженням сторін;

- намір про розірвання або розірвання даного договору не звільняє сторони від виконання своїх зобовязань до повного взаєморозрахунку.

26.09.2014 сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до п.п. 1-3 якої:

- відповідач та позивач погодилися достроково розірвати договір;

- додаткова угода вважається укладеною і набирає чинності з моменту її підписання сторонами;

- з моменту набрання чинності цією угодою зобовязання сторін, що виникли з договору, окрім зобовязань фінансового характеру за раніше отримані послуги, припиняються.

На виконання умов договору, позивач у період з серпня 2014 року по вересень 2014 року (включно) надав відповідачу послуги по зберіганню майна вартістю 8960,00 грн., що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.08.2014 № 1 та від 26.09.2014 № 2, рахунками на оплату та визнається сторонами. Також, відповідач мав компенсувати позивачу витрати на електроенергію за вересень 2014 року у розмірі 69,56 грн., що підтверджується актом наданих послуг від 30.09.2014 № 1, рахунками на оплату та визнається сторонами.

Відповідач свої зобовязання з оплати вказаних послуг вартістю 9029,56 грн. не виконав, у зв'язку з чим і виник спір у даній справі, що визнається сторонами.

Таким чином, станом на час вирішення даного спору сума основного боргу відповідача перед позивачем за договором становить 9029,56 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позов позивача підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 946 Цивільного кодексу України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Згідно з ч. 5 ст. 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Як встановлено судом станом на час вирішення даного спору сума основного боргу відповідача перед позивачем за договором становить 9029,56 грн., а тому позов позивача в цій частині підлягає повному задоволенню судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як встановлено судом у п. 2.3. договору сторони передбачили, що у разі несвоєчасної оплати послуг нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в означений період, за кожен день прострочення з урахуванням дня платежу.

За цих підстав, суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, вважає, що позов позивача в частині стягнення з відповідача пені, нарахованої за загальний період з 16.10.2014 по 13.05.2015 щодо кожного акту окремо, в сумі 1698,85 грн. також підлягає повному задоволенню судом.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають покладенню на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 82-1, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю РОТОР Україна (вул. Адмірала Макарова, 40/3, м. Миколаїв, 54030, код 35889972) на користь Національного авіаційного університету (вул. Добровольського, 1, м. Кіровоград, 25005, код 01132330) 9029 (девять тисяч двадцять девять) грн. 56 коп. основного боргу, 1698 (одна тисяча шістсот девяносто вісім) грн. 85 коп. пені та 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 29.12.2015.

Суддя Д.О.Бездоля