ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" грудня 2015 р.Справа № 924/1700/15

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Яроцький А.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Костопільське лісове господарство" м. Костопіль Костопільський район Рівненської області

до Приватного підприємства "Екосистема-Поділля" м. Хмельницький

про стягнення 4010,81 грн., з яких 2200,00 грн. основний борг, 1641,20 грн. інфляційні нарахування, 169,61 грн. - 3% річних

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю №2523 від 30.11.2015р.

від відповідача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю №3 від 30.11.2015р.

(В судовому засіданні 24.12.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення)

Суть спору:

Державне підприємство "Костопільське лісове господарство" м. Костопіль Костопільський район Рівненської області звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з приватного підприємства "Екосистема-Поділля" м. Хмельницький 4010,81 грн., з яких 2200,00 грн. основний борг (сума попередньої оплати за ненадання послуг), 1641,20 грн. інфляційні нарахування, 169,61 грн. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на проведення розробки науково - технічної документації, по визнанню нормативів утворення відходів для отримання дозволу та ліміту на розміщення та утворення небезпечних відходів на 2013р. №101 від 16.01.2013р. Просить суд зобов'язати приватне підприємство "Екосистема-Поділля" повернути Державному підприємству "Костопільське лісове господарство" суму попередньої оплати за ненадані послуги.

Ухвалою суду від 20.10.2015р. порушено провадження у справі №924/1700/15, справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

02.12.2015р. на адресу суду від Приватного підприємства "Екосистема-Поділля" надійшов відзив на позовну заяву з додатками. У відзиві представник відповідача зазначає, що предметом укладеного договору №101 від 16.01.2013р. є розробка пакету документів по визначенню нормативів утворення відходів. При цьому зауважує, що даний пакет було направлено 24.01.2013р. на електронну адресу позивача, чим виконано умови договору в повному обсязі. Попередньо, 16.01.2013р. на цю ж адресу відповідача направлялися договір, рахунок, протокол погодження ціни. Згідно направленого рахунку позивач сплатив обумовлену в договорі суму, здійснив підпис договору, однак останній відповідачу не повернув. На підтвердження даних тверджень до відзиву додано витяги з електронної поштової кореспонденції ПП "Екосистема-Поділля".

18.12.2015р. на адресу суду від відповідача надійшли додаткові обґрунтування до відзиву на позовну заяву від 02.12.2015р. з додатками. В додаткових обґрунтуваннях представник відповідача звертає увагу суду на те, що такий вид відповідальності за неналежне виконання зобов'язань, як повернення попередньої оплати за договором про надання послуг та сплата інфляційних нарахувань та 3% річних на вказану оплату не передбачена ні договором № 101 від 16.01.2013р., ні чинним законодавством.

24.12.2015р. на адресу суду до початку розгляду справи від представника ДП "Костопільське лісове господарство" надійшло заперечення на відзив відповідача від 02.12.2015р. У вищезазначеному документі представник позивача зазначає, що зазначений вид листування (електронний) не обумовлено сторонами, надані електронні документи не містять обов'язкових реквізитів визначених Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а адреса, на яку, як стверджує представник відповідача, був направлений пакет документів на виконання договору № 101 від 16.01.2013р., не є офіційною електронною адресою ДП "Костопільське лісове господарство". Вказує на правомірність нарахування інфляційних втрат та 3% річних. Наголошує про відсутність акту здавання-приймання виконаних робіт, що є обов'язковою умовою договору № 101 від 16.01.2013р. укладеного між ДП "Костопільське лісове господарство" та ПП "Екосистема-Поділля".

Представник позивача в судовому засіданні 24.12.2015р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обґрунтовуючи останні доводами та доказами наявними в матеріалах справи. На запитання суду, яким платежем виступало перерахування на розрахунковий рахунок ПП "Екосистема-Поділля" 2200,00 грн., повідомив, що дані кошти були сплачені позивачем на виконання п. 2.1 договору, а проведення попередньої оплати договором не передбачено. Повідомив суд, що жодних дій направлених на розірвання договору № 101 від 16.01.2013р. не вчинялося.

Відповідач проти позову заперечив, позицію викладену у відзиві на позов від 02.12.2015р. та додаткових обґрунтуваннях відзиву на позов від 17.12.2015р. підтримав.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

16.01.2013р. між державним підприємством "Костопільське лісове господарство" (Замовник) та приватним підприємством "Екосистема-Поділля" (Виконавець) укладено договір № 101 на проведення розробки науково - технічної документації, по визнанню нормативів утворення відходів для отримання дозволу та ліміту на розміщення та утворення небезпечних відходів на 2013р.

Відповідно до п. 1.1 замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання з надання послуг з розробки науково-технічної документації, по визначенню нормативів утворення відходів за класифікатором відходів ДК 005-96, які відносяться до жовтого та зеленого переліку відходів для отримання дозволу та ліміту на розміщення та утворення відходів на 2013р.

Згідно з п. 1.2 зміст роботи, термін виконання та її вартість погоджується Протоколом погодження договірної ціни та терміну виконання робі, який є невід'ємною частиною договору.

Пункт 2.1 договору визначає, що виконання робіт починається після перерахування 100% коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Згідно з п. 3.2 зміст і термін виконання договору підтверджується підписанням замовником акту здавання-приймання виконаних робіт.

Відповідно до п. 4.1 за невиконання завдань по договору замовник і виконавець несуть відповідальність згідно чинного законодавства України.

Пункт 6.1 визначає, що договір вступає в законну силу з моменту підпису сторонами та діє до 31.06.2013р.

Договір складений у 2-х автентичних примірниках, один з яких передається замовнику (п. 6.2 договору).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

Окремо між державним підприємством "Костопільське лісове господарство" (Замовник) та приватним підприємством "Екосистема-Поділля" (Виконавець) був підписаний протокол до договору №101 від 16.01.2013р., згідно із яким сторони досягнули згоди щодо величини договірної ціни, що склала 2200,00 грн. (дві тис. двісті грн. 00 коп.). Строк виконання робіт за цим протоколом складає 90 календарних днів після перерахування коштів замовником на розрахунковий рахунок виконавця. Протокол підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

На виконання п. 2.1 договору №101 від 16.01.2013р. та протоколу до договору №101 від 16.01.2013р. державне підприємство "Костопільське лісове господарство" сплатило кошти в сумі 2200,00 грн. по рахунку №101 від 16.01.2013р. виставленому Приватним підприємством "Екосистема-Поділля", що підтверджується платіжним дорученням №6568 від 17.01.2013р.

Позивач стверджує, що відповідач умов договору на проведення розробки науково - технічної документації, по визнанню нормативів утворення відходів для отримання дозволу та ліміту на розміщення та утворення небезпечних відходів на 2013р. не виконав.

Державним підприємством "Костопільське лісове господарство" до позовної заяви додано односторонній акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2014р. по 13.10.2015р., згідно з яким позивачем визначено заборгованість відповідача в сумі 2200,00 грн.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору №101 від 16.01.2013р., позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з останнього 4010,81 грн., з яких 2200,00 грн. основний борг, та нараховані згідно ст. 625 Цивільного кодексу України 1641,20 грн. інфляційні втрати, 169,61 грн. - 3% річних.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом враховується таке:

Пунктом 3 ст. 3, ст. 627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі, боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

16.01.2013р. між державним підприємством "Костопільське лісове господарство" (Замовник) та приватним підприємством "Екосистема-Поділля" (Виконавець) був укладений договір № 101 на проведення розробки науково - технічної документації, по визнанню нормативів утворення відходів для отримання дозволу та ліміту на розміщення та утворення небезпечних відходів на 2013р.

Правовідносини, що виникли між сторонами характеризуються ознаками договору про надання послуг, на який розповсюджуються норми глави 63 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 903 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На виконання умов п. 2.1 договору №101 від 16.01.2013р. та протоколу до договору №101 від 16.01.2015р. державне підприємство "Костопільське лісове господарство" сплатило кошти в сумі 2200,00 грн. по рахунку №101 від 16.01.2013р. виставленому Приватним підприємством "Екосистема-Поділля", що підтверджується платіжним дорученням №6568 від 17.01.2013р.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк виконання робіт згідно протоколу до договору №101 від 16.01.2013р. складає 90 календарних днів після перерахування коштів замовником на розрахунковий рахунок виконавця.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Приписами ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

У своєму відзиві від 02.12.2015р. представник приватного підприємства "Екосистема-Поділля" зазначає, що предметом укладеного договору № 101 від 16.01.2013р. є розробка пакету документів по визначенню нормативів утворення відходів. При цьому зауважує, що даний пакет було направлено 24.01.2013р. на електронну адресу позивача. Попередньо, 16.01.2013р. на цю ж адресу відповідача направлялися договір, рахунок, протокол погодження ціни. Згідно направленого рахунку позивач сплатив обумовлену договором суму, здійснив підпис договору але останній не повернув. Враховуючи викладене, представник відповідача наголошує на виконанні Приватним підприємством "Екосистема-Поділля" своїх договірних зобов'язань перед Державним підприємством "Костопільське лісове господарство".

Згідно з п. 3.2 договору зміст і термін виконання договору підтверджується підписанням замовником акту здавання-приймання виконаних робіт.

В матеріалах справи відсутній акт здавання-приймання виконаних робіт, внаслідок чого суд приходить до висновку про його відсутність.

Невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобовязання.

Частиною 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно п. 4.1 за невиконання завдань по договору замовник і виконавець несуть відповідальність згідно чинного законодавства України.

Іншої відповідальності, в тому числі повернення суми попередньої оплати, умовами договору №101 від 16.01.2013р. не передбачено.

Положеннями ст. 906 ЦК України визначено відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг. Зокрема наведена норма закону передбачає, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Проте позивач в позовній заяві визначаючи предмет позову в сумі 4010,81 грн., зазначає, що він складається з 2200,00 грн. основного боргу - суми попередньої оплати за ненадання послуг (а не збитків в розумінні ст. 906 ЦК України) та 1641,20 грн. інфляційних нарахувань, 169,61 грн. - 3% річних, які нараховані на суму основного боргу.

Суд також звертає увагу, що він має розглядати позов в межах предмету та підстав, зазначених у позові.

Окремо враховується, що відповідно до поданих до справи доказів в позивача виникло право вимагати від відповідача розірвання договору.

Відповідно до ст. 907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом

Проте позивачем доказів розірвання договору №101 від 16.01.2013р. суду не надано.

Отже, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 2200,00 грн. попередньої оплати за ненадання послуг є неправомірною та задоволенню не підлягає.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором, або законом.

Окремо позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 169,61 грн. та інфляційних нарахувань в сумі 1641,20 грн., які нараховані на суму попередньої оплати.

Оскільки судом відмовлено у задоволені вимоги позивача щодо стягнення з відповідача основної заборгованості у сумі 2200,00 грн., вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 169,61 грн. та інфляційні нарахування в сумі 1641,20 грн. задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 2200,00 грн. основного боргу, 1641,20 грн. інфляційних нарахувань, 169,61 грн. - 3% річних задоволенню не підлягають, оскільки із поданих позивачем документів та змісту позовної заяви не вбачається обов'язку приватного підприємства "Екосистема-Поділля" сплатити грошові кошти державному підприємству "Костопільське лісове господарство".

У відповідності до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на позивача в зв'язку з відмовою у позові.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

В И Р І Ш И В:

У позові Державного підприємства "Костопільське лісове господарство" м. Костопіль Костопільський район Рівненської області до Приватного підприємства "Екосистема - Поділля" м. Хмельницький про стягнення 4010,81 грн., з яких 2200,00 грн. основний борг, 1641,20 грн. інфляційні нарахування, 169,61 грн. - 3% річних відмовити.

Повний текст складено 28.12.2015р.

Суддя А.М. Яроцький

Віддрцук. 1 прим. - до справи.