РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2015Справа №910/19995/15

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при

секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Закритого акціонерного товариства Сонат

до Товариства з обмеженою відповідальністю Святослав,

Публічного акціонерного товариства Укргазбанк

третя особа, що не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідачів Приватне підприємство Русь-95

про визнання договорів іпотеки недійсними

за участю представників:

від позивача:не зявився
від відповідача -1:не зявився
від відповідача -2:ОСОБА_1 представник за довіреністю № 434 від 30.08.2014 р.
від третьої особи:не з'явився
ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Закрите акціонерне товариство Сонат (далі позивач, ЗАТ Сонат ) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Святослав (далі відповідач-1, ТОВ Святослав) та Публічного акціонерного товариства Укргазбанк (далі відповідач-2, ПАТ Укргазбанк) про визнання недійсними 11 договорів іпотеки, укладених 30.12.2008 р. між ПАТ Укргазбанк та ТОВ Святослав на забезпечення кредитного договору № 90 від 26.12.2008 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що на час вчинення вказаних договорів майно, яке є предметом іпотеки, перебувало під забороною його відчуження, накладеною ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2007 р. по справі № 12/732, підрозділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби ГУЮ у м. Києві на виконання рішення господарського суду м. Києва у справі № 12/732 від 24.05.2007 р. та ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 19.12.2006 р. по справі № 2-5939-2006, Отже, перебування майна під обтяженням свідчить про наявність підстав для визнання спірних договорів недійсними.

Посилаючись на ст. ст. 203, 215, 216 ЦК України, позивач просить визнати недійсними іпотечні договори від 30.12.2008 р., а саме: договір іпотеки № 1 від 30.12.2008 р.; договір іпотеки № 3 від 30.12.2008 р.; договір іпотеки № 4 від 30.12.2008 р.; договір іпотеки № 6 від 30.12.2008 р.; договір іпотеки № 7 від 30.12.2008 р.; договір іпотеки № 8 від 30.12.2008 р.; договір іпотеки № 10 від 30.12.2008 р.; договір іпотеки № 12 від 30.12.2008 р.; договір іпотеки № 13 від 30.12.2008 р.; договір іпотеки № 15 від 30.12.2008 р.; договір іпотеки № 16 від 30.12.2008 р., укладені між ПАТ Укргазбанк та ТОВ Святослав.

Провадження за вказаним позовом порушено ухвалою господарського суду міста Києва від 28.09.2015 р. та залучено до участі у справі третю особу, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів Приватне підприємство Русь-95.

Представники позивача та відповідача-1 ТОВ Святослав в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. ОСОБА_2 чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд без їх участі до суду не подали.

У минулих судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Позиція відповідача-1 стосовно даного позову суду невідома, причини неявки та ненадання витребуваних доказів суд визнав неповажними.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача-2 ПАТ Укргазбанк проти позову заперечив з тих підстав, що станом на час укладення договорів іпотеки предмети іпотеки не перебували під обтяженням, тому підстав для визнання оспорюваних правочинів недійсними немає. Просив відмовити у задоволенні позову, також заявив клопотання про застосування строків позовної давності.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідачів Приватне підприємство Русь-95 до суду не зявився, у судовому засіданні 13.10.2015 р. зазначив, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, визначених позивачем.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників позивача та відповідача-1 за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю Святослав (іпотекодавець) та Публічним акціонерним товариством Укргазбанк (іпотекодержатель) з метою забезпечення виконання умов кредитного договору № 90 від 26.12.2008 р. були укладені наступні угоди:

- договір іпотеки № 1 від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 9980, предметом іпотеки якого є нерухоме майно група приміщень № 4, загальною площею 1 462,60 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Курчатова Академіка, буд. 19А, та належить іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2007 р. у справі № 2-801;

- договір іпотеки № 3 від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 9968, предметом іпотеки якого є нерухоме майно нежиле приміщення (вбудовано-прибудоване приміщення магазину Добробут) з підвалом, загальною площею 833, 40 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська обл., місто Бровари, вул. Лагунової Марії, буд. 10, та належить іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2007 р. у справі № 2-801;

- договір іпотеки № 4 від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 9972, предметом іпотеки якого є нерухоме майно нежилі приміщення №№ 4, 5 (літера А), загальною площею 509,20 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 39В, та належить іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2007 р. у справі № 2-801;

- договір іпотеки № 6 від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 9985, предметом іпотеки якого є нерухоме майно нежилі приміщення в (літері А), загальною площею 707,70 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Порика Василя, буд. 13, та належить іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2007 р. у справі № 2-801;

- договір іпотеки № 7 від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 9988, предметом іпотеки якого є нерухоме майно нежиле приміщення № 4, загальною площею 124,0 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Курчатова Академіка, буд. 19А (літ. А), та належить іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2007 р. у справі № 2-1663/07;

- договір іпотеки № 8 від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 9992, предметом іпотеки якого є нерухоме майно нежилі приміщення (в літ. А), загальною площею 831,64 кв.м.: група приміщень № 1, площею 425,80 кв.м.; група приміщень № 7, площею 267,0 кв.м.; частина групи приміщень № 8, площею 36,4 кв.м.; МСК, площею 102,44 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, Харківське шосе, буд. 144В, та належить іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2007 р. у справі № 2-1663/07;

- договір іпотеки № 10 від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 1000, предметом іпотеки якого є нерухоме майно нежилі приміщення № 3 та № 6, з примикаючою до приміщень рампою, площею 70 кв.м., загальною площею 612,5 кв.м., у нежилому будинку, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Закревського Миколи, буд. 47, та належить іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2007 р. у справі № 2-1663/07;

- договір іпотеки № 12 від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 1004, предметом іпотеки якого є нерухоме майно нежилі приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень № 2а) (в літ. А), загальною площею 39,40 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 39В (літера В), та належить іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2007 р. у справі № 2-801;

- договір іпотеки № 13 від 30.12.2008 р. без оформлення заставної, зареєстрований в реєстрі за № 10008, предметом іпотеки якого є нерухоме майно група приміщень № 6, загальною площею 105,9 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Київ, вул. Курчатова Академіка, буд. 19А (літера В), та належить іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2007 р. у справі № 2-1663/07;

- договір іпотеки № 15 від 30.12.2008 р. без оформлення заставної, зареєстрований в реєстрі за № 1012, предметом іпотеки якого є нерухоме майно нежиле приміщення № 6 (в літ. А), загальною площею 68,10 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 39В (літера В), та належить іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2007 р. у справі № 2-801;

- договір іпотеки № 16 від 30.12.2008 р. без оформлення заставної, зареєстрований в реєстрі за № 1016, предметом іпотеки якого є нерухоме майно нежилі приміщення І поверху (в літ.А), загальною площею 411,8 кв.м., приміщення № 3 (№№ 12-17, 17, 18-30, площею 312,60 кв.м. та приміщення № 1 (№№ 6, 6-а, 13, 14, 16, 17, 19, 19-а, 20-24), площею 99,20 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 39В (літера В), та належить іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2007 р. у справі № 2-801.

Зазначені договори іпотеки були нотаріально посвідчені, зареєстровані у відповідному реєстрі, при цьому на майно, що є предметом іпотеки, була накладена заборона відчуження та спірні угоди були прийняті їх сторонами до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що у подальшому рішенням господарського суду від 18.09.2012 р. у справі № 5011-54/8221-2012 за позовом заступника прокурора Оболонського району м. Києва в інтересах Міністерства фінансів України, Публічного акціонерного товариства акціонерного банку Укргазбанк до ПП Русь-95, за участю третьої особи ТОВ Святослав про стягнення заборгованості в сумі 173 832 763,00 грн. за рахунок предметів іпотеки, позов заступника прокурора Оболонського району м. Києва задоволено частково, стягнуто з Приватного підприємства Русь-95 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку Укргазбанк 102 999108,88 грн. заборгованості по кредиту, 67 966 723,98 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом за рахунок реалізації майна:

- групи приміщень № 4, загальною площею 1462,60 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Курчатова Академіка, буд. 19 А (договір іпотеки № 1 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.);

- вбудованого-прибудованого приміщення магазину Добробут з підвалом, загальною площею 833,40 кв.м., що знаходяться за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Лагунової Марії, буд. 10 (договір іпотеки № 3 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.);

- нежилих приміщень №№ 4, 5 (в літері А), загальною площею 509,20 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 39В (договір іпотеки № 4 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.);

- нежилих приміщень (в літері А), загальною площею 707,70 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вулиця Порика Василя, буд. 13 (договір іпотеки № 6 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.)

- нежилого приміщення № 5, загальною площею 124,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Курчатова Академіка, буд. 19 А (договір іпотеки № 7 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.);

- нежилого приміщення (в літері А), загальною площею 831,64 кв.м: група приміщень № 1 площею 425,80 кв.м., група приміщень № 7 площею 267,00 кв.м., частина групи приміщень № 8 площею 36,40 кв.м., МСК площею 102,44 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, Харківське шосе, буд. 144 В (договір іпотеки № 8 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.);

- нежилих приміщень № 3 та № 6, з примикаючою до приміщень рампою площею 70 кв.м., загальною площею 612,50 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, ОСОБА_3, буд. 47 (договір іпотеки № 10 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.);

- нежилих приміщень з № 1 по № 6 (групи приміщень № 2а) (в літері А), загальною площею 39,40 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 39 В (договір іпотеки № 12 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.)

- групи приміщень № 6, загальною площею 105,90 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Курчатова Академіка, буд. 19 А (договір іпотеки № 13 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.);

- нежилого приміщення № 6 (в літері А), загальною площею 68,10 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 39 В (договір іпотеки № 15 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.);

- нежилих приміщень І поверху (в літері А), загальною площею 411,80 кв.м.: приміщення № 3 (№№ 12-17, 17', 18-30) площею 312,60 кв.м. та приміщення № 1 (№№ 6, 6-а, 13, 14, 16, 17, 19, 19-а, 20-24) площею 99,20 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 39 В (договір іпотеки № 16 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.)

шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження та з дотриманням вимог Закону України Про іпотеку, з початковою ціною реалізації у розмірі 90% від вартості предмета іпотеки за договорами іпотеки від 30.12.2008 р. №№ 1, 3, 4, 6, 7, 8, 10, 12, 13, 15, 16 без оформлення заставної, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, визначеної субєктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України., в іншій частині позову відмовлено.

Вказане рішення переглядалось Київським апеляційним господарським судом, яким встановлено, що право власності на предмети іпотеки на час укладення договорів іпотеки було зареєстроване за ТОВ Святослав та під забороною не перебувало, що підтверджувалось витягами з реєстру права власності, про що суд зазначив у своїй постанові від 06.02.2013 р.

Частиною 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, обставини не перебування нерухомого майна, що є предметом іпотеки за спірними договорами, в забороні відчуження у даній справі доведенню не підлягають та вважаються встановленими.

У той же час, позивач, який не є стороною спірних договорів, зазначає, що договори іпотеки від 30.12.2008 р., укладені між відповідачами, суперечать нормам закону, оскільки нерухоме майно, передане ТОВ Святослав в іпотеку, перебувало під арештом відповідно до судових рішень.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту порушеного права згідно з частиною 2 статті 16, частиною 1 статті 215 ЦК України є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Як визначено ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Приписами ст. 203, 215 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, визначених ч.ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України загальними вимогами, необхідними для чинності правочину, є:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правомірність правочину презюмується відповідно до ст. 204 ЦК України.

Відповідно до Пленуму Верховного Суду України у постанові № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», під час розгляду справ про визнання угоди (правочину) недійсною, господарський суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. При цьому обставини, що мають істотне значення для вирішення спору повинні підтверджуватись сторонами належними та допустимими доказами відповідно до вимог статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно зі ст. 584 ЦК України у договорі застави визначаються суть, розмір і строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору.

Положеннями ст. 1 Закону України Про іпотеку передбачено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону України Про іпотеку предметом іпотеки можуть бути один або декілька обєктів нерухомого майна за таких умов, зокрема: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація.

Дослідивши зміст іпотечних договорів, що оскаржуються, суд приходить до висновку, що вони містять всі необхідні суттєві умови, передбачені законом: основне зобовязання, яке забезпечується іпотекою, предмет іпотеки, його вартість, права, обовязки та відповідальність сторін, порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, інші умови, що узгоджуються з вимогами ст.ст. 638, 575, 584 Цивільного кодексу України, Закону України Про іпотеку. У подальшому зазначені договори іпотеки були скріплені підписами представників сторін і печатками підприємств.

Отже, на час укладення спірних правочинів сторони досягли взаємної згоди щодо усіх істотних умов цих угод та вони були укладені у відповідності до вимог діючого на той час законодавства, а у подальшому, як вже встановлено судом, мали своїм наслідком реальне виконання.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вважає, що вказані договори укладені з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки існували обтяження майна щодо заборони його відчуження, яке є предметом іпотеки спірних договорів.

Відповідно абз. 3 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Як зазначає позивач, Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентарізації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2007 р. у справі № 2-801/07, яким визнано дійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень від 18.01.2007 р. між ПП Русь-95 на ТОВ Святослав, 18.05.2007 р. незаконно здійснено перереєстрацію нерухомого майна, що належало ПП Русь-95 на ТОВ Святослав. При цьому під час вказаної реєстрації на майно, яке підлягало перерестрації було накладено арешт ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2007 у справі № 12/732, а тому право власності не могло бути оформлено за ТОВ Святослав.

Перевіряючи такі доводи позивача, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.03.2007 р. у справі № 12/732, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2007 р. та постановою Вищого господарського суду України від 17.07.2007 р., позов ЗАТ Сонат до ПП Русь-95, ТОВ Святослав про стягнення 4 000 000,00 грн. задоволено частково, стягнуто з ПП Русь-95 на користь ЗАТ Сонат 6 991 236 грн. доходів від використання майна, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У цій же справі ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2007 р. була задоволена заява ЗАТ Сонат про вжиття заходів забезпечення позову та накладений арешт на нерухоме майно ПП Русь-95, що знаходиться в м. Києві.

На виконання рішення господарського суду міста Києва у справі № 12/732 від 07.03.2007 р., яке набрало законної сили 19.04.2007 р. згідно з постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2007 р., судом був виданий наказ від 24.05.2007 р. та постановою головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у м. Києві від 05.06.2007 року відкрито виконавче провадження № 3894794. Також постановою державного виконавця від 11.06.2007 р. з метою забезпечення виконання наказу господарського суду м. Києва № 12/732 був накладений арешт на все нерухоме майно, що належить ПП Русь-95.

У подальшому виконавчий документ був повернутий стягувачу постановою головного державного виконавця від 27.12.2007 р. у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.

При цьому судом встановлено, що рішенням господарського суду від 06.03.2008 р. у справі № 12/732, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2008 р., заяву ПП Русь-95 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 07.03.2007 р. по справі № 12/732 задоволено, скасовано рішення суду від 07.03.2007 р. по справі № 12/732, а в задоволенні позовних вимог ЗАТ Сонат до ПП Русь-95, ТОВ Святослав про стягнення 4 000 000,00 грн. відмовлено.

Таким чином, посилання позивача на рішення господарського суду від 07.03.2007 р. у справі № 12/732, як підставу визнання недійсними спірних договорів іпотеки є необґрунтованим, оскільки на час їх укладення 30.12.2008 р. рішення суду від 07.03.2007 р. у справі № 12/732 було скасоване судовим рішенням, яке набрало законної сили 16.04.2008 р.

Також судом встановлено, що у подальшому, рішенням господарського суду міста Києва від 19.11.2010 року була задоволена заява позивача (ЗАТ Сонат) про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у справі № 12/732 від 06.03.2008 року та скасовано рішення суду від 06.03.2008 року, яким скасовано рішення господарського суду міста Києва від 07.03.2007 року у справі № 12/732.

Постановою Київського апеляційного господарського суду № 12/732 від 10.03.2011 р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.06.2011 р., рішення господарського суду міста Києва від 19.11.2010 року у справі № 12/732 змінено, заяву ЗАТ Сонат про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 06.03.2008 року у справі № 12/732 задоволено; рішення господарського суду міста Києва від 06.03.2008 року у справі № 12/732 скасовано; рішення господарського суду міста Києва від 07.03.2007 року у справі № 12/732 залишено без змін.

Отже, з указаного вбачається, що доводи позивача про те, що, починаючи з 19.12.2006 р. та на час виконавчих дій за наказом № 12/732 майно, яке належало ПП Русь-95, знаходилось під забороною відчуження, є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, та на час укладення спірних правочинів не існувало судового рішення, яким було обтяжено предмети іпотеки.

Окремо необхідно зазначити, що твердження позивача стосовно існування на той час арешту на іпотечному майні, накладеному ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2007 року у справі № 12/732, є безпідставним, оскільки заходи забезпечення позову, вжиті вказаною ухвалою, були скасовані постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2007 р. за наслідками перегляду рішення господарського суду від 07.03.2007 р. у вказаній справі, що відбулось раніше, ніж були укладені спірні договори (30.12.2008 р.). Про вказаний факт позивач суду не повідомив.

При цьому необхідно зазначити, що вказаною ухвалою суду арешт був накладений лише на частину майна, що є предметом іпотеки, а не всіх договорів іпотеки, зокрема: договору іпотеки № 16, договору іпотеки № 15, договору іпотеки № 4, частково договору іпотеки № 1, частково договору іпотеки № 10, частково договору іпотеки № 12, частково договору іпотеки № 6, а саме: на нежиле приміщення загальною площею 411,8 кв.м, по пр-ту Героїв Сталінграду, 39-в (пр. № 3, 1 поверх, пр. № 1, 1 поверх) вартістю 480 361грн.; на нежиле приміщення № 6, загальною площею 68,1 по проспекту Героїв Сталінграду, 39-в, вартістю 99 844,00 грн.; на нежиле приміщення №№ 4, 5, загальною площею 509,2 кв.м. по пр-ту Героїв Сталінграду, 39-в, вартістю 815 000 грн.; на частину нежилого приміщення № 4 загальною площею 1026,4 кв.м. по вул. Академіка Курчатова, 19-а вартістю 950 000 грн.; на частину нежилого приміщення загальною площею 612,5 кв.м. по вул. Закревського, 47 вартістю 734 400 грн.; на нежиле приміщення № 2-а, загальною площею 39,4 кв.м. по пр-ту Героїв Сталінграду, 39-в. літ А вартістю 86 404,8 грн.; на нежиле приміщення загальною площею 515,1 кв.м. по пр. Порика, 13, вартістю 4 000 000,00 грн.

Таким чином, доводи ЗАТ Сонат про наявність заборони відчуження всього майна, що є предметом іпотеки за спірними договорами, є необґрунтованим, оскільки не підтверджується матеріалами справи, а позивач намагається ввести суд в оману.

Щодо накладення арешту ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19.12.2006 року у справі № 2-5939/2006, необхідно зазначити, що відповідно до положень Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в редакції, що діяла станом на 30.01.2006 р.) речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом (ч. 1 ст. 3 Закону України).

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в редакції станом на 30.01.2006 р.) державна реєстрація прав є публічною, здійснюється місцевим органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані речові права та їх обмеження в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (в редакції до 05.03.2009 року станом на 30.01.2006 р.) обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, в тому числі право власності на нерухоме майно.

Частиною 1 ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом з тим, позивачем не доведено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на момент укладення спірних договорів іпотеки (30.12.2008 р.) було зареєстровано арешт, накладений ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19.12.2006 року у справі № 2-5939/2006, оскільки належних доказів щодо наявності арештів на нерухоме майно, яке є предметом спірних договорів іпотеки, позивачем суду не надано, а судом не встановлено, що підтверджується наявними у справі витягами з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зроблених судом.

При цьому відповідно до пункту 96 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 (в редакції станом на час укладення договорів іпотеки 30.12.2008 р.) договори про заставу нерухомого та рухомого майна (майнових прав) посвідчуються нотаріусом після перевірки відсутності заборони на відчуження або арешту за даними Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та перевірки відсутності податкової застави та інших застав за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Отже, судом встановлено, що при укладенні спірних іпотечних договорів між ТОВ Святослав та ПАТ Укргазбанк нотаріусом ОСОБА_2 перевірялось належність майна, (яке є предметами договорів іпотеки) ТОВ Святослав, про що маються записи у кожному іпотечному договорі, та за результатами укладення яких, саме нотаріусом було накладено заборону на відчуження майна, що є предметом спірних договорів іпотеки від 30.12.2008 р.

Посилання позивача на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.08.2013 у справі № 826/7085/13-а, рішення господарського суду у справі № 910/18969/14 від 24.11.2014 р. (залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2015 р.) та рішення Апеляційного суду Київської області у справі № 2-801/2007 від 28.01.2015 р. суд також відхиляє, оскільки зазначені судові рішення були прийняті набагато пізніше, ніж 30.12.2008 р., та на час укладення спірних правочинів висновків, викладених у цих рішеннях, не існувало.

Згідно з ч. 4 п. 2.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на той факт, що майно, яке є предметом договорів іпотеки від 30.12.2008 р., на час укладення спірних правочинів належало на праві власності відповідачу-1 ТОВ Святослав і стосовно цього майна було відсутнє обтяження, позовні вимоги ЗАТ Сонат про визнання договорів іпотеки недійсними задоволенню не підлягають.

Даний висновок господарського суду м. Києва узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у п. 2 Постанови Пленуму № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», яка є обовязковою для застосування відповідно до ст. 111-28 ГПК України.

Щодо доводів представника відповідача-2 про застосування строків позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог відповідно до статті 267 Цивільного кодексу України, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, оскільки судом не встановлено порушень прав та інтересів позивача, то й строк позовної давності в даному випадку не застосовується.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 32 - 35, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Закрите акціонерне товариство Сонат до Товариства з обмеженою відповідальністю Святослав, Публічного акціонерного товариства Укргазбанк, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів Приватного підприємства Русь-95 про визнання договорів іпотеки недійсними.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 24 грудня 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 25 грудня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.