ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.12.15р. Справа № 904/6001/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Горького", с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплогазстрой", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 200 000 грн. 00 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, дов. від 27.01.2015р. №б/н;

ОСОБА_2 - представник, дов. від 04.03.2015р. № б/н;

від відповідача: ОСОБА_3 - представник, дов. від 23.11.2015р. № 10;

ОСОБА_4 - представник, дов. від 23.11.2015р. № б/н;

ОСОБА_5 - представник, дов. від 01.10.2015р. №б/н.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з відповідача 200 000 грн. 00 коп. - безпідставно отриманих грошових коштів.

Відповідач у відзиві (вх.№80205/15 від 07.12.2015р.) вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки: - між сторонами було досягнуто угоду на укладення договору №2904/1 на виконання робіт; - договір було складено відповідачем та направлено позивачу, який ухиляється від його підписання; - фактом підтвердження того, що між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, була сплата позивачем 50 % від суми вартості робіт, що складає 100 000, 00 грн. та підтверджується платіжним дорученням №238 від 29.04.2014р. та податковою накладною від 29.04.2014р. № 5; - у вересні 2014 року роботи по договору були виконані; - між сторонами було складено та підписано акт звіряння взаємних розрахунків за договором за період з 01.01.2014р. по 25.06.2015р., що підтверджує факт існування укладеного договору; - відповідачем набуто кошти за існування достатніх правових підстав.

Позивач у додаткових поясненнях (вх. №83433/15 від 17.12.2015р.) зазначає, що: - у зв'язку з технічними неполадками позивачем було помилково перераховано грошові кошти у загальній сумі 200 000 грн. 00 коп. з призначенням платежу - "за роботи згідно договору "2904/1 від 28.04.2014р."; - наведений договір ніколи не укладався між позивачем та відповідачем; - відповідачем було спрямовано вказаний договір на адресу позивача вже після порушення провадження у даній справі; - будь-які роботи чи послуги відповідачем не виконувались.

Відповідач у додаткових поясненнях (вх.№83626/15 від 17.12.2015р.) до відзиву просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки: - на підставі акту обстеження технічного стану від 2014р. Магістральний трубопровід МТ Миколаївської зрошувальної системи Новомосковського району Дніпропетровської області знаходиться в неробочому стані; - переслідуючи мету усунення ліквідації прориву, але через недостатність коштів балансоутримувача, останнім було ініційовано залучення коштів позивача - інвестора, що є користувачем води та мережі трубопроводу, що підтверджується листом від Дніпропетровського обласного управління водних ресурсів.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2015р. у справі №904/6001/15 накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплогазстрой" в межах суми 200 000 грн. 00 коп., які знаходяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплогазстрой".

Оригінали документів, оглянуті у судових засіданнях, відповідають копіям, залученим до матеріалів справи.

За клопотанням відповідача здійснювався запис розгляду судової справи за допомогою технічних засобів, а саме: автоматизованої системи „Діловодство спеціалізованого суду на диск CD-R серійний номер 1001172RA19589.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до платіжних доручень від 29.04.2014р. №238, від 03.09.2014р. №409 та від 02.10.2014р. №638 позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Горького" було перераховано відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Теплогазстрой" грошові кошти у сумі відповідно 100 000 грн. 00 коп., 50 000 грн. 00 коп. та 50 000 грн. 00 коп., а всього на суму 200 000 грн. 00 коп. з призначенням платежу „за роботи згідно договору №2904/1 від 28.04.2014р. (а.с. 10-11).

Позивач у позові зазначає, що договір, зазначений у призначенні платежу вказаних вище платіжних доручень, між сторонами ніколи не укладався та відповідачем будь-які роботи та послуги не виконувались, а грошові кошти були перераховані відповідачу помилково внаслідок технічних неполадок у програмному забезпеченні відповідача; відповідач проти цього заперечує, що і є причиною спору.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти (частина 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу; зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Нормами частин 2,3 статті 639 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Проте, матеріали справи не містять доказів в підтвердження укладення між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Горького" та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Теплогазстрой" договору від 28.04.2014р. №2904/1, на який є посилання у платіжних дорученнях від 29.04.2014р. №238, від 03.09.2014р. №409 та від 02.10.2014р. №638.

Відповідно до статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що між сторонами було досягнуто угоду на укладення договору №2904/1 на виконання робіт по обєкту „Поточний ремонт магістрального трубопроводу МТ Миколаївської зрощувальної системи Новомосковського району Дніпропетровської області, договір був складний відповідачем та направлений факсограмою позивачу та не був підписаний позивачем.

Проте, матеріали справи не містять доказів в підтвердження надсилання відповідачем позивачу проекту договору №2904/1. Надані відповідачем відомості з екрану електронної пошти також не містять доказів листування між сторонами стосовно укладання договору №2904/1. Так, відправлення відповідача від 25.06.2015р. з електронної адреси на тему „Поточний ремонт МТ не свідчить про спрямування цього відправлення позивачу, оскільки у графі `Кому` зазначено електронну адресу , докази належності якої позивачу, відсутні (а.с.162). Також відправлення від 27.06.2015р. по темі „Договір по АФ Горького спрямоване Концерну „Строитель ОСОБА_6 з електронної адреси (а.с. 161), докази належності якої позивачу матеріали справи також не містять. Інші відомості з екрану (а.с. 163, 164) також не можуть бути доказами підтвердження укладання між сторонами договору №2904/1.

Позивач зазначає, що відповідачем будь-які роботи для позивача не виконувалися, відповідач наполягає на виконанні для позивача робіт з поточного ремонту магістрального трубопроводу Миколаївської зрошувальної системи Новомосковського району Дніпропетровської області.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України).

В якості доказів виконання робіт для позивача відповідачем надано непідписані з боку позивача акт від 30.12.2014р. №1 приймання виконаних будівельних робіт та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2014р. за договором від 28.04.2014р. №2904/1 (а.с.113-114, 119-121). Вказані акт та довідка не підписані позивачем, а тому не можуть свідчити про виконання для позивача зазначених в них робіт.

Також не є належними доказами виконання робіт надані відповідачем копії акту звіряння за період 01.01.2014р-25.06.2015р. (а.с. 88) та податкових накладних (а.с. 89-91), оскільки акт звіряння та податкові накладні не підтверджують факту виконання робіт. До того ж, у розумінні статей 9, 10 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні акт звіряння взаємних розрахунків не є первинним документом, який підтверджує проведення господарської операції, наданий акт не містить посилань на номер та дату правочину, його оригінал відсутній, а податкові накладні виписані саме відповідачем.

Крім того, надані відповідачем листи Дніпропетровського обласного управління водних ресурсів від 17.11.2015р. №2247/10-15 та від 09.12.2015р. №2429/10-15, лист Фрунзенського міжрайонного управління водного господарства від 17.11.2015р. №455/01-17 та пояснення ОСОБА_7 також не підтверджують укладення між позивачем та відповідачем договору від 28.04.2014р. №2904/1 та виконання відповідачем робіт за цим договором.

З огляду на викладене судом не приймається думка відповідача щодо існування між сторонами договірних відносин та виконання ним робіт за договором.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно; особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала; положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події; положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно зі ст. статтями 11, 509 Цивільного кодексу України безпідставне отримання чужого майна є підставою виникнення особливого позадоговірного зобов'язання. Боржником є та особа, яка без достатніх підстав придбала чуже майно.

До подій, за результатами яких можуть виникнути зобов'язання, передбачені статтею 1212 Цивільного кодексу України, відноситься також перерахування грошових коштів іншій особі, з якою платник не знаходиться в договірних зобов'язаннях.

Для виникнення зобовязання з безпідставного збагачення необхідна наявність таких умов: збільшення або зберігання майна однією стороною з одночасним зменшенням його в іншої сторони та відсутність правової підстави для набуття або зберігання майна.

Відповідно до частини 1 статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 09.12.2015р. у справі №904/6000/15.

Матеріали справи містять пояснення бухгалтера підприємства-позивача ОСОБА_8 (а.с. 170), у яких зазначено, що кошти відповідачу були перераховані помилково.

Відповідач наполягає на недоведеності позивачем існування технічних неполадок у програмному забезпеченні позивача, проте, оскільки сторонами не надано доказів існування між сторонами договірних відносин, позивачем оплату за роботи у розмірі 200 000 грн. 00 коп. було здійснено без достатньої правової підстави, у звязку з чим вказана сума підлягає поверненню відповідачем позивачу як безпідставно набута, а заперечення відповідача не заслуговують на увагу.

На момент розгляду справи доказів повернення зазначених коштів позивачу відповідачем не надано.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплогазстрой" (50011, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вул. Дм. Донського, 25-А; ідентифікаційний код 33416308) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Горького" (51254, с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Коцюби, 1; ідентифікаційний код 30094098) 200 000 грн. 00 коп. грошових коштів та 4 000 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

„28 грудня 2015р.