ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" грудня 2015 р.Справа № 916/4225/15

Позивач : Товариство з обмеженою відповідальністю „АЛДІ

Відповідач: Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт

Про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 - згідно довіреності від 30.10.2015р.

Від відповідача: ОСОБА_2- згідно довіреності №72 від 25.12.2014р., ОСОБА_3- згідно довіреності №22 від 12.03.2015р.

В засіданні брали участь:

Від позивача: ОСОБА_1 - згідно довіреності від 30.10.2015р.

Від відповідача: ОСОБА_3- згідно довіреності №22 від 12.03.2015р.

Суть спору: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю (далі- ТОВ) „АЛДІ, звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства (далі- ДП) «Іллічівський морський торговельний порт про стягнення грошових коштів у розмірі 5 595 057 грн.

Представник позивача позовну заяву підтримує, наполягає на задоволенні позову.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

В ході розгляду справи позивач надав до суду клопотання про призначення у справі судової оціночної експертизи щодо визначення дійсної (ринкової) вартості майна, переданого і створеного в процесі здійснення спільної діяльності ТОВ „АЛДІ та ДП "Іллічівський морський торговельний порт" за Договором № 97-о про спільну діяльність від 17.04.2002р. В обгрунтування клопотання представник позивача зазначає, що визначення дійсної (ринкової) вартості майна, переданого і створеного в процесі здійснення спільної діяльності ТОВ „АЛДІ та ДП "Іллічівський морський торговельний порт" за Договором № 97-о про спільну діяльність від 17.04.2002р. має істотне значення для розгляду справи та потребує спеціальних зазнь.

Відповідач проти призначення у справі судової оціночної експертизи заперечує, посилаючись на те, що сторона, яка заявляє клопотання про призначення у справі судової експертизи має довести потребу у спеціальних знаннях для розяснення питання. У даному ж випадку, позивачем не доведено реальної необхідності у спеціальних знаннях при розгляді даної справи.

Розглянув клопотання позивача у справі щодо призначення судової оціночної експертизи, матеріали справи, суд доходить до висновку про відмову у його задоволенні, адже, відповідно до ст.41 ГПК України господарський суд призначає судову експертизу для розяснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань. Отже, судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Виходячи з суті позовних вимог та наявних у справі матеріалів , суд доходить до висновку про те, що не вбачається дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмету доказування.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін , суд встановив:

17 квітня 2002 року між ДП "Іллічівський морський торговельний порт" (Порт) , Державним підприємством "База матеріально-технічного забезпечення" (Підприємство) та ТОВ "АЛДІ" (Товариство) був укладений Договір № 97-о про спільну діяльність, відповідно до якого сторони Договору здійснюють спільну діяльність зі створення та експлуатації комплексу для організації здійснення посадовими особами державний органів митного санітарного, екологічного та інших видів контролю та пропуску через державний кордон України імпортних і транзитних вантажів, що вивозяться з Порту автотранспортом з виконанням при цьому вантажно-розвантажувальних робіт, необхідних для контрольних операцій, тимчасового зберігання затриманих вантажів та автотранспорту, експедиційного і агентського обслуговування вантажів та автотранспорту та надання інших послуг, що випливають з необхідності митного контролю та оформлення.

Сторони також домовилися, що реконструкція та створення Комплексу здійснюється на території складу №27 Порту, загальною площею 2,2 га, у тому числі 5760 кв.м. критої складської площі. Витрати на розвиток інфраструктури Комплексу, відновлення і модернізацію устаткування несуть сторони з урахуванням положень цього Договору. Метою спільної діяльності є запровадження вдосконалених технологічних схем пропуску вантажів та автотранспорту через кордон України, створення необхідних умов та забезпечення ефективного прискореного виконання процедур з митного контролю і оформлення вантажів та транспортних засобів.

24 липня 2002р. Договір спільної діяльності від 17 квітня 2002 р. було узгоджено Міністерством транспорту України та 02.08.2002р. зареєстровано у ДПІ у м. Іллічівську, що вбачається з відповідних відміток на першому аркуші договору.

У відповідності до п. 3.1.1 Договору ДП "Іллічівський морський торговельний порт" прийняло на себе зобовязання надати для здійснення спільної діяльності, обумовленої Договором споруди та прилеглу територію складу № 27 для реконструкції та використання комплексу. У відповідності до п. 3.3.3 договору ТОВ "АЛДІ" зобовязалось здійснити реконструкцію складу №27 Порту за власні кошти з метою створення комплексу, відповідно до проекту здати його у експлуатацію, здійснити будівництво за власні кошти сполучених автомобільних шляхів на комплекс від узгоджених сторонами в окремому акті пунктів зєднання шляхів.

Згідно розділу 4 Договору з метою здійснення спільної діяльності , передбаченої цим Договором, Порт передає у спільну діяльність на весь термін дії Договору своє майно та роботи: територія та споруди портового складу №27. Передача майна у спільну діяльність виконується за актом, який набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Вартість майна, що передається Портом в спільну діяльність визначається відповідно існуючим методикам оцінки вартості майна, та порядком , встановленим Фондом державного майна України, іншим актам чинного законодавства. Перелік і вартість майна Порту, переданого у спільну діяльність , зазначені в додатку №1 , що є невідємною частиною Договору . З метою здійснення спільної діяльності Товариство передає в спільну діяльність на весь термін дії Договору своє майно та кошти, перелік яких зазначено у додатку №4 до Договору , що є його невід'ємною часиною. Сторони також зазначили у п. 4.6 Договору ,що майно сторін, що використовується при здійсненні спільної діяльності, залишається власністю цих сторін на протязі усього часу дії договору і відбивається в їхньому балансі в порядку, встановленому чинним законодавством України. Відповідно до п.4.7 Договору розмір часток сторін у спільному майні складає : Порт- 55% - 4 084 500 грн. у грошовому вигляді; Підприємство -15%; Товариство-30%. В залежності від додаткових внесків сторін розмір їх часток може змінюватись. За умовами п.4.8 Договору створене сторонами у процесі виконання цього договору нерухоме майно є спільною власністю сторін і відображається у їх балансі по вартості відповідної частки в спільному фінансуванні будівництва з умовою обовязкового викупу Портом частки, що належить Товариству, після припинення дії Договору.

Згідно п.4.9 Договору у разі виникнення виробничої необхідності з придбання додаткового обладнання та майна, будівництва обєктів нерухомості для використання в спільній діяльності , такі придбання та фінансування здійснюються за рахунок власних коштів кожної з сторін. Придбання майна за рахунок коштів спільної діяльності до розподілу прибутку між сторонами не допускається. Кошти витрачені Портом і товариством згідно з домовленостями на придбання рухомого майна чи будівництво обєктів нерухомості, призначених для використання в спільній діяльності, формують та збільшують суму внеску кожного з них у спільну діяльність . Витрати кожної сторони на зазначені цілі повинні бути визнані іншою стороною, що підтверджується додатковою угодою, яка після взяття її на облік податковим органом є невід'ємною частиною цього договору.

Крім того, сторони домовилися, що при припиненні дії Договору Порт викупає у Товариства та підприємства належне йому нерухоме майно, яке знаходиться на території комплексу , по вартості придбання цього майна за даними бухгалтерського обліку з урахуванням фактичного зносу на час припинення дії Договору. Рухоме майно сторін може бути викуплене Портом у разі потреби Порту у цьому майні. Вартість майна встановлюється за домовленістю сторін, але не може бути більшою ніж його вартість за даними бухгалтерського обліку з урахуванням фактичного зносу. Викуп нерухомого майна повинен бути здійснений протягом трьох місяців з дати припинення дії Договору . Викуп рухомого майна яке потрібно Порту, повинен бути здійснений у такий же термін (п.10.5 Договору).

В свою чергу , положення п. 3 додатку №1 до Договору визначали, що створений за рахунок капітальних вкладень товариства комплекс на час дії договору про спільну діяльність згідно вимог ст. 432 Цивільного комплексу України набуває статусу спільної часткової власності. Право спільної часткової власності сторін на нерухоме майно комплексу оформлюється в порядку передбаченому чинним законодавством України.

29 березня 2003 року між Державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт" і ТОВ "АЛДІ" укладено додаткову угода № 1 до Договору №97-о від 17.04.2002р. , відповідно до п. 1 якої було внесено зміни до преамбули Договору , залишивши у складі учасників спільної діяльності ДП "Іллічівський морський торговельний порт" та ТОВ "АЛДІ". Пунктом 9 додаткової угоди сторони виклали у новій редакції п.4.7 Договору та встановили, що розмір часток сторін в спільному майні за Договором складає: Порт- 55%, Товариство-45%.

Додатковою угодою №2 до Договору №97-о від 17.04.2002р., що була укладена 23.06.2003р., сторони домовилися, що фактичні внески сторін складають: Порт- склад порту №27, розташований за адресою: м.Іллічівськ, вул.Транспортна,8 , у грошовому вигляді 4 159 500 грн., що складає 65,5% від загального внеску; Товариство- витрати на реконструкцію складу порту №27 з метою створення комплексу становлять 2 190 881 грн. 11 коп.(з ПДВ), що складає 34,5% від загального внеску.

Додатковою угодою №3 до Договору №97-о від 17.04.2002р., що була укладена 31.09.2003р., сторони домовилися, що станом на 31.09.2003р. фактичні внески сторін складають: Порт- склад порту №27, розташований за адресою: м.Іллічівськ, вул.Транспортна,8 , у грошовому вигляді 4 159 500 грн., та радіостанція загальною вартістю 32 664 грн., що складає у грошовому еквіваленті 4 191 664 грн. - 64,1% від загального внеску; Товариство- основні засоби та матеріальні цінності на суму 56 373 грн. 47 коп. (з ПДВ), грошові кошти у сумі 27 332 грн. 55 коп.. та витрати на реконструкцію складу порту №27 з метою створення комплексу становлять 2 255 890 грн. 32 коп.(з ПДВ), що складає 35,9% від загального внеску.

Додатковою угодою №4 до Договору №97-о від 17.04.2002р., що була укладена 03.11.2003р., сторони домовилися, що станом на 23.11.2003р. фактичні внески сторін складають: Порт- склад порту №27, розташований за адресою: м.Іллічівськ, вул.Транспортна,8 , у грошовому вигляді 4 159 500 грн., та радіостанція загальною вартістю 32 664 грн., що складає у грошовому еквіваленті 4 191 664 грн. 55,1% від загального внеску; Товариство- основні засоби та матеріальні цінності на суму 56 373 грн. 47 коп. (з ПДВ), грошові кошти у сумі 27 332 грн. 55 коп.. та витрати на реконструкцію складу порту №27 з метою створення комплексу становлять 3 327 098 грн. 32 коп.(з ПДВ), що складає 44,9% від загального внеску.

Додатковою угодою №6 від 07.06.2007р. сторони продовжили строк дії Договору №97-о від 17.04.2002р. до 31.12.2037р. з можливістю подальшої пролонгації.

Додатковою угодою №7 до Договору №97-о від 17.04.2002р., що була укладена 16.07.2007р., сторони домовилися, що станом на 01.07.2007р. узгоджений розмір фактичних внесків сторін у грошовому вигляді становить: Порт- 4 191 664 грн. , які складаються з вартості складу порту №27, розташованого за адресою: м.Іллічівськ, вул.Транспортна,8 , та радіостанції загальною вартістю 32 664 грн.; Товариство- 5 455 804 грн. 34 коп., які складаються з вартості основних засобів та матеріальних цінностей на суму 56 373 грн. 47 коп. (з ПДВ), грошових коштів у сумі 2 072 332 грн. 55 коп.. та витрат на реконструкцію складу порту №27 з метою створення комплексу становлять 3 327 098 грн. 32 коп.(з ПДВ).

Додатковою угодою від 03.08.2010р. сторони домовилися, що станом на дату підписання цієї додаткової угоди узгоджений розмір фактичних внесків у грошовому вигляді становить: Порт- 4 173 093 грн. ; Товариство- 5 455 804 грн. 34 коп.

Виходячи з зазначеного того, що відповідно до балансу ТОВ «АЛДІ» , як уповноваженої сторони спільної діяльності, залишкова вартість спільного майна складає 9 894 000 грн. , а внески сторін у спільну діяльність згідно узгодженого сторонами розміру фактичних внесків становлять Порт- 4 191 664 грн. , Товариство- 5 455 804 грн. 34 коп., позивач вважає , що його частка у спільному майні складає 56,55%, а частка Порту- 43,45%. Відтак , вартість частки ТОВ «АЛДІ» в спільному майні, за розрахунком позивача, визначається на рівні залишкової вартості згідно даних бухгалтерського обліку та складає: 9 894 000 грн. х 56,55% = 5 595 057 грн.

29 січня 2009р. виконавчим комітетом Іллічівської міської ради Одеської області було прийнято рішення № 119 про видачу Державі в особі Міністерства транспорту та звязку України та ТОВ "АЛДІ" свідоцтва про право власності відповідно на 272/625 частки та 353/625 частки митно-складського комплексу за адресою: м. Іллічівськ, вул. Транспортна, № 30, які знаходяться у спільній діяльності ДП „ІМТП та ТОВ „АЛДІ. 06 лютого 2009р. на виконання рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 29.01.2009р. № 119 видано відповідне свідоцтво про право власності на будівлі та споруди митно-складського комплексу.

В подальшому, рішенням господарського суду Одеської області від 23.01.2012р. у справі №11/17-5110-2011, залишеним без змін постановами Одеського апеляційного господарського суду від 17.07.2012р. та Вищого господарського суду України від 25.09.2012р., Договір № 97-о про спільну діяльність, укладений між ДП "Іллічівський морський торговельний порт" та ТОВ "АЛДІ" було розірвано.

Рішенням господарського суду Одеської області від 06.06.2013р. у справі №916/1108/13 , залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 01.08.2013р. та постановою Вищого господарського суду України від 16.10.2013р., визнано недійсним рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 29.01.2009р. № 119 «Про видачу Державі в особі Міністерства транспорту та звязку України та ТОВ "АЛДІ" свідоцтва про право власності відповідно на 272/625 частки та 353/625 частки митно-складського комплексу за адресою: м. Іллічівськ, вул. Транспортна, № 30, які знаходяться у спільній діяльності ДП „ІМТП та ТОВ „АЛДІ.

Позивач зазначив, що після розірвання Договору Порт не здійснив до 17.10.2012р. викуп частки ТОВ „АЛДІ в спільному майні (рухомому та нерухомому), та фактично з 18.07.2012р. є володільцем цього майна, створеного та придбаного за час дії Договору, не оформивши акту прийому-передавання майна.

За таких обставин, з урахуванням ст.ст. 1134,1141 Цивільного кодексу України, позивач вважає, що у нього виникло право вимагати стягнення з ДП „Іллічівський морський торговельний порт вартості частини спільного майна у розмірі 5 595 057 грн.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до ст..364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу) співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Виходячи з зазначеного, та з урахуванням рішення господарського суду м.Києва від 22.06.2015р. у справі №5017/3800/2012, ТОВ „АЛДІ вважає, що захист своїх прав , у відповідності до умов Договору, ТОВ „АЛДІ може реалізувати лише шляхом відшкодування вартості його частки у спільній власності, розрахованої виходячи з положень п.10.5 Договору.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що рішенням господарського суду Одеської області від 07.10.2013р. у справі №5017/3800/2012, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.12.2014р. , відмовлено ТОВ „АЛДІ у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ДП „Іллічівський морський торговельний порт грошових коштів у розмірі 6 546 965 грн. 21 коп., що дорівнює вартості частки майна, визначеної згідно додаткових угод до Договору про спільну діяльність №97-о, та які повинні бути виплачені Портом при розірванні договору. Постановою Вищого господарського суду України від 16.04.2014р. зазначену справу направлено на новий розгляд до господарського суду Одеської області.. Але, відповідач вважає, що при розгляді зазначеної справи було встановлено обставини, що мають істотне значення для розгляду справи №916/4225/15. Зокрема, судом було надано оцінку п. 10.5 Договору та зазначено, що „зі змісту вказаної умови договору вбачається, що Порт зобовязаний викупити у Товариства належне останньому нерухоме майно та має право, при наявності такого бажання, викупити у Товариства належне йому рухоме майно. З викладеного вбачається, що для реалізації цього пункту договору (щодо викупу нерухомого майна) і відповідно можливості , у разі відмови Порта здійснити цей викуп, вимагати стягнення з Порту вартості частини цього майна, Товариство повинно бути його власником (мати право власності на це майно)..

Крім того, відповідач зазначив, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2015р. у справі №5017/3800/2012 залишено без змін рішення господарського суду м.Києва від 22.06.2015р. у даній справі, яким , з урахуванням заяви позивача від 04.02.2013р. про зміну предмету позову та заяви про збільшення позовних вимог від 04.09.2013р. , припинено провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ „АЛДІ про визнання за Державою в особі Міністерства інфраструктури України, права часткової власності в розмірі 272,625 частки на майно, яке знаходилось в сумісній діяльності ДП „Іллічівський морський торговельний порт та ТОВ „АЛДІ у звязку з відмовою ТОВ „АЛДІ від позову у цій частині, та відмовлено ТОВ „АЛДІ у частині позовних вимог щодо визнання за ТОВ „АЛДІ права часткової власності у розмірі 353/625 частки будівель та споруд митно-складського комплексу , розташованого за адресою: Одеська обл.., м.Іллічівськ, вул..Транспортна, 30. У зазначеній постанові судом зазначено, що за відсутності згоди Міністерства інфраструктури України та додаткового погодження Фонду державного майна України на визнання за ТОВ „АЛДІ спільної часткової власності на державне нерухоме майно у вигляді реконструйованого складу №27 Порту, Товариство не має права претендувати на нерухоме майно, що входить до складу спірного комплексу. Захист своїх прав , у відповідності до умов Договору, ТОВ „АЛДІ може реалізувати лише шляхом відшкодування вартості його частки у спільній власності, розрахованої виходячи з положень п.10.5 Договору.

Згідно ж п.10.5 Договору при припиненні дії Договору Порт викупає у Товариства та підприємства належне йому нерухоме майно, яке знаходиться на території комплексу , по вартості придбання цього майна за даними бухгалтерського обліку з урахуванням фактичного зносу на час припинення дії Договору. Рухоме майно сторін може бути викуплене Портом у разі потреби Порту у цьому майні. Вартість майна встановлюється за домовленістю сторін, але не може бути більшою ніж його вартість за даними бухгалтерського обліку з урахуванням фактичного зносу. Викуп нерухомого майна повинен бути здійснений протягом трьох місяців з дати припинення дії Договору . Викуп рухомого майна яке потрібно Порту, повинен бути здійснений у такий же термін.

Відповідач також зазначає, що у ТОВ „АЛДІ відсутнє нерухоме майно для реалізації положень п.4.8 та п.10.5 Договору, у звязку з чим відсутні правові підстави для стягнення з ДП „Іллічівський морський торговельний порт вартості частини спільного майна у розмірі 5 595 057 грн.

Крім того, відповідач зазначив, що позивачем до матеріалів справи не надано доказів руху грошових коштів, погодження здійснення витрат власних грошових коштів, проектно-кошторисної документації у підтвердження витрат, окремих договорів підряду за руху грошових коштів за такими договорами, що унеможливлює встановлення дійсного розміру внеску позивача у спільну діяльність.

Розглянув матеріали справи, на підставі чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України , відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту , вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 квітня 2002 року між ДП "Іллічівський морський торговельний порт" (Порт) , Державним підприємством "База матеріально-технічного забезпечення" (Підприємство) та ТОВ "АЛДІ" (Товариство) був укладений Договір № 97-о про спільну діяльність, відповідно до якого сторони Договору здійснюють спільну діяльність зі створення та експлуатації комплексу для організації здійснення посадовими особами державний органів митного санітарного, екологічного та інших видів контролю та пропуску через державний кордон України імпортних і транзитних вантажів, що вивозяться з Порту автотранспортом з виконанням при цьому вантажно-розвантажувальних робіт, необхідних для контрольних операцій, тимчасового зберігання затриманих вантажів та автотранспорту, експедиційного і агентського обслуговування вантажів та автотранспорту та надання інших послуг, що випливають з необхідності митного контролю та оформлення.

Сторони також домовилися, що реконструкція та створення Комплексу здійснюється на території складу №27 Порту, загальною площею 2,2 га, у тому числі 5760 кв.м. критої складської площі. Витрати на розвиток інфраструктури Комплексу, відновлення і модернізацію устаткування несуть сторони з урахуванням положень цього Договору. Метою спільної діяльності є запровадження вдосконалених технологічних схем пропуску вантажів та автотранспорту через кордон України, створення необхідних умов та забезпечення ефективного прискореного виконання процедур з митного контролю і оформлення вантажів та транспортних засобів.

Згідно розділу 4 Договору з метою здійснення спільної діяльності , передбаченої цим Договором, Порт передає у спільну діяльність на весь термін дії Договору своє майно та роботи: територія та споруди портового складу №27. Передача майна у спільну діяльність виконується за актом, який набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Вартість майна, що передається Портом в спільну діяльність визначається відповідно існуючим методикам оцінки вартості майна, та порядком , встановленим Фондом державного майна України, іншим актам чинного законодавства. Перелік і вартість майна Порту, переданого у спільну діяльність , зазначені в додатку №1 , що є невідємною частиною Договору . З метою здійснення спільної діяльності Товариство передає в спільну діяльність на весь термін дії Договору своє майно та кошти, перелік яких зазначено у додатку №4 до Договору , що є його невід'ємною часиною. Сторони також зазначили у п. 4.6 Договору ,що майно сторін, що використовується при здійсненні спільної діяльності, залишається власністю цих сторін на протязі усього часу дії договору і відбивається в їхньому балансі в порядку, встановленому чинним законодавством України. За умовами п.4.8 Договору створене сторонами у процесі виконання цього договору нерухоме майно є спільною власністю сторін і відображається у їх балансі по вартості відповідної частки в спільному фінансуванні будівництва з умовою обовязкового викупу Портом частки, що належить Товариству, після припинення дії Договору.

Крім того, згідно п.10.5 Договору при припиненні дії Договору Порт викупає у Товариства та підприємства належне йому нерухоме майно, яке знаходиться на території комплексу , по вартості придбання цього майна за даними бухгалтерського обліку з урахуванням фактичного зносу на час припинення дії Договору. Рухоме майно сторін може бути викуплене Портом у разі потреби Порту у цьому майні. Вартість майна встановлюється за домовленістю сторін, але не може бути більшою ніж його вартість за даними бухгалтерського обліку з урахуванням фактичного зносу. Викуп нерухомого майна повинен бути здійснений протягом трьох місяців з дати припинення дії Договору . Викуп рухомого майна яке потрібно Порту, повинен бути здійснений у такий же термін.

Отже, умовами Договору № 97-о про спільну діяльність, сторони передбачили певні наслідки припинення цього Договору , а саме: викуп Портом у ТОВ „АЛДІ належного йому нерухомого майна.

Рішенням господарського суду Одеської області від 23.01.2012р. у справі №11/17-5110-2011, залишеним без змін постановами Одеського апеляційного господарського суду від 17.07.2012р. та Вищого господарського суду України від 25.09.2012р., Договір № 97-о про спільну діяльність, укладений між ДП "Іллічівський морський торговельний порт" та ТОВ "АЛДІ" , було розірвано.

Відповідно до ч.2 ст.1141 Цивільного кодексу України у разі припинення договору простого товариства речі, передані у спільне володіння та (або) користування учасників, повертаються учасникам, які їх надали, без винагороди, якщо інше не передбачено домовленістю сторін. Поділ майна, що є у спільній власності учасників, і спільних прав вимоги, які виникли у них, здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. Учасник, який вніс у спільну власність річ, визначену індивідуальними ознаками, має право у разі припинення договору простого товариства вимагати в судовому порядку повернення йому цієї речі за умови додержання інтересів інших учасників і кредиторів.

Але, рішенням господарського суду Одеської області від 06.06.2013р. у справі №916/1108/13 , залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 01.08.2013р. та постановою Вищого господарського суду України від 16.10.2013р., визнано недійсним рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 29.01.2009р. № 119 «Про видачу Державі в особі Міністерства транспорту та звязку України та ТОВ "АЛДІ" свідоцтва про право власності відповідно на 272/625 частки та 353/625 частки митно-складського комплексу за адресою: м. Іллічівськ, вул. Транспортна, № 30, які знаходяться у спільній діяльності ДП „ІМТП та ТОВ „АЛДІ.

За таких обставин, на даний час відсутнє нерухоме майно , яке б знаходилося у спільній власності ДП "Іллічівський морський торговельний порт" та ТОВ "АЛДІ" на підставі Договору № 97-о про спільну діяльність, та відсутнє належне на праві власності ТОВ „АЛДІ нерухоме майно , яке знаходиться на території комплексу , та було створене на виконання умов Договору № 97-о про спільну діяльність.

Посилання позивача у справі у якості обґрунтування позову на положення ст..364 Цивільного кодексу України , відповідно до якої співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, суд вважає безпідставними , адже, як вже зазначалося вище , на даний час відсутнє нерухоме майно , яке б знаходилося у спільній власності ДП "Іллічівський морський торговельний порт" та ТОВ "АЛДІ" на підставі Договору № 97-о про спільну діяльність .

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, позовна заява ТОВ „АЛДІ, на думку суду, є необґрунтованою, не підтверджена матеріалами справи, у звязку з чим не підлягає задоволенню.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю „АЛДІ відмовити повністю .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30 грудня 2015р.

Суддя Н.В. Рога