ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.12.2015 Справа № 905/3073/15

Суддя господарського суду Донецької області Бойко І.А. при секретарі судового засідання Бояровій К.О. розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський завод енергетичного машинобудування», Донецька область, м. Краматорськ

про: стягнення заборгованості у розмірі 347332,10 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський завод енергетичного машинобудування», Донецька область, м. Краматорськ про стягнення заборгованості у розмірі 347332,10 грн., а саме: 111384,84 грн. за попередньо оплату, неустойку у розмірі 90269,76 грн., 3% річних у розмірі 347332,10 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору №14-1718-02 від 08.10.2014р., специфікації №1, листів: №05/1-10493 від 08.10.2014р., №1084-М від 03.11.2014р., №57 від 12.03.2015р., №01ЮК/1742 від 13.08.2015р., №112 від 17.08.2015р., рахунків: №С14-06/105 від 09.10.2015р., №Р15-01/14 від 17.09.2015р., накладної №Н15-01/14 від 17.09.2015р., приходного ордеру № 1916 від 18.09.2015р., банківські виписки.

Представник позивача в судове засідання не зявився.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Документів витребуваних ухвалою про відкладення справи від 16.12.2015р. не надав.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

08.10.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Краматорський завод енергетичного машинобудування» (надалі Продавець) та Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (надалі Покупець) був укладений договір №14-1718-02 (надалі Договір), відповідно до п.1.1. якого Продавець зобовязується виготовити і поставити, а Покупець прийняти та оплатити продукцію (надалі Товар). Означений договір підписаний сторонами без зауважень.

За умов п.9.4. Договору, він набуває чинності з моменту його підписання обома Сторонами та діє до 31.12.2015р.

Відповідно п.1.2. Договору, кількість, номенклатура, ціна, термін поставки і умови оплати товару визначені в Специфікаціях, що додаються до Договору і складають його невідємну частину.

Згідно п.2.1. Договору, ціна на товар встановлюється у національній валюті України гривнях за одиницю, на умовах, обумовлених в Специфікаціях, згідно з офіційними правилами тлумачення торгівельних термінів Міжнародної ОСОБА_1 (редакції 2010 року), далі «Інкотермс-2010» і вказується в Специфікаціях, що додаються до договору і складають його невідємну частину. Ціна товар після перерахування грошових коштів в сторону збільшення зміні не підлягає.

За умов п.2.2. Договору, сторони прийняли, що всі ціни, обговорені в Специфікаціях, Додатках до договору, є звичайними, справедливими, ринковими.

Відповідно п.2.3. Договору, сума Договору на момент підписання згідно Специфікації №1 становить 1128372,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 188062,00 грн., і буде змінена на суму кожної наступної специфікації, що підписується обома сторонами.

За умов п.3.1. Договору, поставка товару здійснюється на умовах передбачених у Специфікаціях, що додаються до Договору і складають його невідємну частину, відповідно до «Інкотермс-2010».

Згідно п.3.2. Договору, датою поставки вважається дата одержання товару, зазначена Покупцем в товаротранспортній накладній та/або видатковій накладній, далі товаросупровідними накладними.

Відповідно до п.3.4. Договору, продавець зобовязаний надати разом з товаром наступні документи:

- сертифікат якості або інший документ, що підтверджує якість товару;

- видаткові накладні в двох примірниках;

- податку накладну;

- рахунок за фактом поставки.

За умов п.4.1. Договору, розрахунки за договором здійснюються в гривнях.

Відповідно до специфікації №1 до договору №14-1718-02 від 08.10.2014р., сторони погодили у специфікації зведених цін Продукції наступну кількість, ціну, вартість, умови оплати попередня оплата 30% після предявлення рахунку, 50% протягом 5-ти банківських днів з моменту отримання Покупцем повідомлення про готовність товару до відвантаження, яке направляється в межах строку, передбаченого для виготовлення, 20% протягом 10 банківських днів з моменту поставки товару на склад Покупця після предявлення рахунку, умови поставки склад Покупця (Інкотермс 2010).

На виконання вимог договору та специфікації №1 до договору №14-1718-02 від 08.10.2014р. позивач перерахував на банківський рахунок Постачальника попередню оплату за товар на загальну суму 338511,60 грн., що підтверджується банківськими виписками, наявним в матеріалах справи (а.с. 22 32).

Позивач неодноразово звертався до відповідача із листами: №1084-М від 03.11.2014р., №57-М від 12.03.2015р., №112 від 17.08.2015р. з вимогою повернути суму попередньої оплати товару у розмірі 338511,60 грн., яка не була задоволена останнім, у звязку з чим позивач звернувся до суду з позовом.

18.09.2015р. на виконання Договору №14-1718-02 від 08.10.2014р. відповідач поставив Продукцію на загальну суму 227126,76 грн., що підтверджується накладною №Н-15-01/14 від 17.09.2015р., прибутковим ордером №1916 від 18.09.2015р. та виставив рахунок №Р15-01/14 від 17.09.2015р. на суму 227126,76 грн.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено під час розгляду справи по суті, сутність розглядуваного спору полягає у стягненні з відповідача суми попередньої оплати за договором №14-1718-02 від 08.10.2014р., специфікації №1 до договору №14-1718-02 від 08.10.2014р., банківськими виписками.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України. Так, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

За своєю правовою природою договір, укладений між позивачем та відповідачем, є договором поставки продукції.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні вказано термін його виконання, то воно підлягає виконанню в зазначений термін.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст.ст. 598, 599 ЦК України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За умов ч.2. ст. 220 ГК України, ч.3. ст. 612 ЦК України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Частиною 2 ст. 622 ЦК України встановлено, що у разі відмови кредитора від прийняття виконання, яке внаслідок прострочення втратило для нього інтерес (ст. 612 ЦК України), боржник звільняється від обовязку виконати зобовязання в натурі.

Відповідно до ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, відмова кредитора від прийняття простроченого виконання припиняє зобовязання, оскільки припинення зобовязання в силу відмови кредитора від прийняття простроченого виконання тягне і припинення зустрічного зобовязання сторони, яка відмовилася від прийняття виконання. Проте, у випадку, коли сторона, яка відмовилася від прийняття виконання, своє зобовязання виконала раніше, наступають наслідки, передбачені ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Підставами, що дають право законно отримати та зберігати майно, можуть бути різного роду факти, перелік яких наводиться в ст. 11 ЦК України. Якщо підстава згодом відпала, особа все одно зобовязана повернути безпідставно набуте або збережене, оскільки воля та умисел у даному випадку значення не мають.

Отже, прострочення виконання обов'язку відповідачем щодо передачі товару позивачу виникло після закінчення цього строку, з 14.11.2014р.

У встановлений законом строк і станом на час розгляду справи відповідач обов'язок щодо передачі товару позивачу у повному обсязі не виконав, що підтверджується відсутністю, підписаними уповноваженими представниками сторін у встановленому порядку видаткових накладних, довіреностей позивача, виданих на своїх представників на отримання товару та переданої позивачу документації. У зв'язку з тим, що відповідач у встановлений законом строк не виконав обов'язок щодо передачі товару позивачу, у останнього відповідно до ст. 693 Цивільного кодексу України виникло право вимагати від відповідача повернення суми попередньої оплати.

З огляду на дані норми права та встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 111384,84 грн.

Окрім суми боргу за попередньо оплату позивачем заявлені вимоги про 3% річних у розмірі 347332,10 грн., відповідно до п.8.2. Договору та приписів ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.8.2. Договору, у разі, якщо Продавець, отримавши суму попередньої оплати за товар, не передав його у встановлений термін, він зобовязаний сплатити на користь Покупця за весь час користування чужими коштами відсотки, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ в день, від суми отриманої попередньої, з дня одержання цієї суми від Покупця.

Заявлені до стягнення 3% річних у розмірі 347332,10 грн. за період з 14.11.2014р. по 26.10.2015р., суд перевірив на правильність розрахунку та дійшов висновку про задоволення вимог в цій частині та стягненню з відповідача.

Окрім суми боргу за попередньо оплату позивачем заявлені вимоги про стягнення неустойки у розмірі 90269,76 грн., відповідно до п.8.1. Договору.

Відповідно до ст.ст. 216 218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно п. п. 1, 3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно п.8.1. Договору, у разі невиконання або неналежного виконання зобовязань, передбачених договором, винна сторона відшкодовує іншій стороні заподіяні в звязку з цим збитки. При невиконанні термінів виготовлення та/або поставки товару, а також строків направлення письмового повідомлення про закінчення виготовлення і готовності товару до відвантаження, зазначених у Специфікаціях, що є невідємною частиною договору, Продавець виплачує Покупцю неустойку в розмірі 8% від вартості несвоєчасного виготовленого та/або поставленого товару.

Таким чином, умовами договору сторони передбачили нарахування неустойки за невиконання зобовязання з поставки товару.

Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачити в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобовязання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Заявлений до стягнення розмір неустойки у розмірі 90269,76 грн., відповідно до п.8.1. Договору, суд перевірив на правильність розрахунку та дійшов висновку про задоволення вимог в цій частині та стягненню з відповідача.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 11, 509, 526, 598, 599, 610, 612, 622, 629, 693, 1212 Цивільного кодексу України, ст. 193, 220 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 33, 43, 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський завод енергетичного машинобудування», Донецька область, м. Краматорськ про стягнення заборгованості у розмірі 347332,10 грн., а саме: 111384,84 грн. за попередньо оплату, неустойку у розмірі 90269,76 грн., 3% річних у розмірі 347332,10 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський завод енергетичного машинобудування» (84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, буд. 10В; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (519253, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Кірова, б. 18-б; ) заборгованість у розмірі 111384,84 грн. за попередньо оплату, неустойку у розмірі 90269,76 грн., 3% річних у розмірі 347332,10 грн., судовий збір у розмірі 5209,98 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його прийняття.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя І.А. Бойко

Вик. помічник судді Буховець С.А.

т.050-144-78-99