КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2015 р. Справа№ 910/5667/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Скрипки І.М.

Власова Ю.Л.

при секретарі судового засідання Д'якова Ю.Ю.

за участю представників:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Деркач Т.Г. - за належним чином оформленою довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на рішення господарського суду м. Києва від 21.05.2015 р.

у справі № 910/5667/13 (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про стягнення ,91 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення ,91 грн., в тому числі ,92 грн. основного боргу, 147428166,11 грн. 3 % річних, 179436380,88 грн. збитків від інфляції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.05.2015 року у справі № 910/5667/13 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково, а саме стягнуто з Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 848911203,92 грн. основного боргу, 147368547,31 грн. 3 % річних, 153554245,52 грн. збитків від інфляції. Провадження у справі в частині стягнення 993021491,00 грн. припинено. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення вимог про стягнення 90000,00 грн. 3 % річних та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимоги про стягнення 90000,00 грн. 3% річних.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що ДК «Газ України» не погоджується з рішенням господарського суду міста Києва від 21.05.15 у справі №910/5667/13 в частині стягнення 90000,00 грн. 3% річних, прийнятим з порушенням норм матеріального права ст.ст. 11, 598 ЦК України ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та процесуального ст.ст.ЗЗ, 34, 84 ГПК України.

Скаржник зазначає, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» передбачено припинення зобов'язань по сплаті заборгованості, пені, інфляційних і 3% річних. Згідно положень цієї статті зобов'язання припиняються в силу самого закону і не потребують будь-якого додаткового оформлення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.06.2015 року колегією суддів у складі головуючого судді Андрієнко В.В., суддів Шапран В.В., Буравльов С.І. скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 09.07.2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.07.2015 року апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" розгляд справи відкладено на 03.08.2015 року.

У зв'язку з перебуванням у відпустці головуючого судді Андрієнка В.В. відповідно розпорядження Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2015 року, справу призначено до повторного автоматичного розподілу та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А., судді Самсін Р.І., Скрипка І.М.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2015 року у зв'язку з відпусткою суддів Самсіна Р.І., Скрипки І.М., сформовано судову колегію у складі: Гончаров С.А. (головуючий), Власов Ю.Л., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2015 року у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді - Власов Ю.Л., Пономаренко Є.Ю., апеляційна скарга прийнята до розгляду, порушено апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 26.08.2015 року.

У зв'язку з перебуванням судді Власова Ю.Л. у відпустці, розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 26.08.2015, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А.; судді Пономаренко Є.Ю., Яковлєва М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.08.2015 року розгляд апеляційною скарги відкладено на 15.10.2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.10.2015 року розгляд апеляційною скарги відкладено на 26.10.2015 року.

Враховуючи затверджений персональний склад постійних колегій суддів Київського апеляційного господарського суду, розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 року, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А.; судді Скрипки І.М., Шаптали Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 18.11.2015 року.

Колегією суддів Київського апеляційного господарського суду, у судовому засіданні, що відбулось 18.11.2015 року оголошено перерву до 09.12.2015 року.

У зв'язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю. на лікарняному, розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 року, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А.; судді Скрипки І.М., Куксов В.В.

Колегією суддів Київського апеляційного господарського суду, у судовому засіданні, що відбулось 09.12.2015 року оголошено перерву до 17.12.2015 року.

У зв'язку з перебуванням судді Куксова В.В. у відпустці, розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2015 року, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А.; судді Власов Ю.Л., Скрипка І.М.

Відповідач, згідно з поданим до суду 03.08.2015 року клопотанням, просить зупинити провадження у справі у зв'язку з тим, що для вирішення спору у справі №910/5667/13 має істотне значення вирішення у справі за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про зобов'язання НАК «Нафтогаз України» вчинити дії - провести списання заборгованості з штрафних та фінансових санкцій за договором.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом

Відповідно до п. 3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року, під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Наведене клопотання відповідача про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню, оскільки судом не встановлено неможливість (зокрема, через наявність будь-яких перешкод) розгляду даної справи до вирішення справи № 910/16529/15.

Відповідач, згідно з поданим до суду 26.08.2015 року клопотанням, просить призначити по справі 910/5667/13 проведеня судово-економічої експертизи, проведення якої доручити фахівцям цієї галузі, у зв'язку з складністю та недостатністю докладності розрахунків, наведених у позовній заяві, відсутністю у матеріалах справи документів щодо взаєморозрахунків між сторонами, необхідністю спеціальних економічних знань для перевірки вірності розрахунків Позивача, що не дає можливості самостійно перевірити вірність та законність приведених у позовній заяві розрахунків інфляційних та 3% річних, а також з метою всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

За розглядом заявленого відповідачем клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи судом відмовлено у його задоволенні через наступне.

Пунктом 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 року "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" зазначено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

У наведеному пункті постанови, також, міститься висновок, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Заявлені позивачем вимоги обґрунтовані посиланням на обставини, які підтверджені представленими до матеріалів справи доказами що підлягають оцінці судом в порядку передбаченому нормами процесуального кодексу (ст. 43 ГПК України).

Виходячи з предмету та підстав заявленого позову, для вирішення спору по суті відсутня потреба у спеціальних знаннях в економічній сфері.

Відповідач, згідно з поданим до суду 17.11.2015 року доповненнями до апеляційної скарги, додатково заперечив проти висновків викладених в оскаржуваному рішенні.

Позивач до судового засідання, що відбулось 17.12.2015 року, не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників позивача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності позивача є можливим.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

31.12.2009 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (постачальник) та Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (покупець) було укладено договір №06/09-2130 поставки природного газу (надалі по тексту - Договір), за умовами якого постачальник передає покупцеві у 2010 році імпортований природний газ, для виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат газорозподільних підприємств, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати газ на умовах цього Договору.

Згідно з пунктом 2.1. Договору постачальник передає покупцеві у 2010 році природний газ в обсязі до 655 411 млн. куб.м.

Пунктом 4.1. Договору сторони погодили, що ціна за 1000 куб. м. газу становить 2 020,25 грн., крім того, ПДВ - 20% - 404,05 грн., ціна газу разом з ПДВ - 2 424,30 грн.

До ціни газу, визначеної у пункті 4.1. цього Договору додаються тарифи на послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, які затверджені постановою НКРЕ від 07.08.08 № 935 (пункт 4.2. Договору).

Відповідно до пункту 5.1. Договору розрахунки за газ з урахуванням вартості його транспортування покупець здійснює грошовими коштами в національній валюті України шляхом їх перерахування на рахунок постачальника вартості обсягу газу з урахуванням вартості його транспортування, що поставляється у поточному місяці. Остаточні розрахунки проводяться не пізніше 25 (двадцять п'ятого) числа місяця, наступного за місяцем поставки.

На виконання умов Договору, позивач, протягом січня - грудня 2010 року поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму ,98 грн., що підтверджується актами прийому-передачі газу за вказаний період, а саме:

- № 01/10-НГУ-ВТВ від 31.01.2010 року на суму 403111662,08 грн.;

- № 01/10-НГУ-ВТВ від 28.02.2010 року на суму 403103947,24 грн.;

- № 02/10-НГУ-ВТВ від 28.02.2010 року на суму 326525074,33 грн.;

- № 03/10-НГУ-ВТВ від 31.03.2010 року на суму 285210734,76 грн.;

- № 04/10-НГУ-ВТВ від 30.04.2010 року на суму 131162829,21 грн.;

- № 05/10-НГУ-ВТВ від 31.05.2010 року на суму 80332546,71 грн.;

- № 06/10-НГУ-ВТВ від 30.06.2010 року на суму 75510330,64 грн.;

- № 07/10-НГУ-ВТВ від 31.07.2010 року на суму 72232224,49 грн.;

- № 08/10-НГУ-ВТВ від 31.08.2010 року на суму 85558057,57 грн.;

- № 09/10-НГУ-ВТВ від 30.09.2010 року на суму 106348104,85 грн.;

- № 10/10-НГУ-ВТВ від 31.10.2010 року на суму 230076891,47 грн.;

- № 11/10-НГУ-ВТВ від 30.11.2010 року на суму 295393209,12 грн.;

- № 12/10-НГУ-ВТВ від 31.12.2010 року на суму 408469207,77 грн.;

- № 12/10-НГУ-ВТВ-2 від 31.12.2010 року на суму 9777778,38грн.;

У поданому відзиві представник відповідача заявив про застосування строку позовної давності до вимог позивача про стягнення 3 % річних нарахованих за період з 26.02.2010 року по 21.03.2010 року, надав докази часткової оплати заборгованості в розмірі 993021491,00 грн. Заперечував проти стягнення 3 % річних та збитків від інфляції.

Як зазначалось, позовними вимогами у даній справі є стягнення з відповідача ,92 грн. основного боргу, 147428166,11 грн. 3 % річних, 179436380,88 грн. збитків від інфляції.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач, в порушення умов Договору, свої зобов'язання щодо оплати вартості природного газу не виконав, внаслідок чого, у відповідача утворилась заборгованість перед Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у розмірі ,92 грн.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у статті 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач взяті на себе зобов'язання щодо поставки природного газу виконав належним чином, зауважень щодо поставки продукції від відповідача не надходило, що підтверджується актами прийому-передачі газу, які підписані уповноваженими особами та скріплені печатками сторін (належним чином засвідчена копія містяться в матеріалах справи).

Спір у даній справі виник у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань в частині оплати за поставлений позивачем природний газ згідно Договору, внаслідок чого у Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" виникла заборгованість перед Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у розмірі ,92 грн., яка станом на день розгляду даної справи є непогашеною.

Відповідачем надано докази часткової оплати заборгованості на суму 993021491,00 грн. А саме на доказ оплати заборгованості відповідачем надано платіжне доручення № 799 від 30.07.2014 року на суму 200000000,00 грн., платіжне доручення № 800 від 30.07.2014 року на суму 200000000,00 грн., платіжне доручення № 801 від 30.07.2014 року на суму 200000000,00 грн., платіжне доручення № 802 від 30.07.2014 року на суму 200000000,00 грн., платіжне доручення № 803 від 30.07.2014 року на суму 20310287,97 грн., платіжне доручення № 804 від 30.07.2014 року на суму 172711203,03 грн.

Відповідно до пункту 1-1 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору.

Таким чином, провадження у справі в частині стягнення з відповідача 993021491,00 грн. підлягає припиненню.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи до уваги те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у розмірі 848911203,92 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем, в порядку статей 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростований, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення з Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 848911203,92 грн. заборгованості за Договором підлягають задоволенню.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов Договору, у визначені строки оплату за поставлений позивачем природний газ не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті коштів за Договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 147428166,11 грн. 3 % річних, 179436380,88 грн. збитків від інфляції.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами Договору інший розмір процентів не визначено.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене колегія суддів критично приймає посилання відповідача на приписи ст. 2 Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію»

Приймаючи до уваги вищенаведене, перевіряючи правильність розрахунку наданого позивачем, суд першої інстанції прийшов вірного висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача трьох процентів річних є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме, у розмірі 147368547,31 грн.

Враховуючи перерахунок збитків від інфляції судом першої інстанції, який перевірено апеляційним судом, відповідно до якого позовні вимоги щодо стягнення збитків від інфляції підлягають частковому задоволенню в розмірі 153554245,52 грн.

З огляду на викладене позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" є обґрунтованими та такими, що вірно задоволені судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 21.05.2015 року у справі № 910/5667/13 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на рішення господарського суду міста Києва від 21.05.2015 року у справі № 910/5667/13 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на рішення господарського суду міста Києва від 21.05.2015 року у справі № 910/5667/13 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2015 року у справі № 910/5667/13 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/5667/13 повернути до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді І.М. Скрипка

Ю.Л. Власов