ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 р. Справа № 917/2435/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Груп", вул. Кільцева, 3, м.Чернігів, 14003

до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК Автомобільні дороги України", вул. Куйбишева, буд.22-а, м. Полтава, 36039

про стягнення 1 288 024,59 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: ОСОБА_3

Після виходу з нарадчої кімнати судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст.85 ГПК України та повідомлено дату складання повного тексту рішення

Суть справи: розглядається позовна заява про стягнення 1288024,59 грн. боргу за договором субпідряду № 01-02-11/с7-6 від 04.07.2013 року, з яких: 704323,62 грн. основного боргу, 22133,13 грн. пені 06.01.2014 р. по 06.06.2014 р., 38959,71 3 % річних за період з 06.01.2014 р. по 09.11.2015 р., 522608,13 грн. інфляційних витрат за січень 2014 р. по жовтень 2015 р.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Також 23.12.2015 р. позивач надіслав на адресу суду заяву про зменшення позовних вимог. Згідно даної заяви позивач просить стягнути з відповідача1139171,08 грн., з яких : 704323,62 грн. основного боргу, 331032,10 грн. інфляційних втрат за період з 09.12.2014 р. по 22.12.2015 р., 21940,16 грн. 3 % річних за цей же період, 81875,20 грн. пені за період з 09.12.2014 р. по 09.06.2015 р.

Дана заява про зменшення позовних вимог приймається судом до розгляду як така, що не суперечить чинному законодавству, і позовні вимоги розглядаються в новій редакції.

Від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позов (вх. № 01-18/222-1 від 08.12.2015р.), в якому він проти позову заперечує частково, а саме визнає основну заборгованість у сумі 704323,62, проти стягнення 3% річних і інфляційних втрат заперечує. Також у відзиві відповідач просить суд застосувати позовну давність до вимог щодо стягнення пені у редакції позовної заяви станом на 08.12.2015 р. Суд відмовляє в задоволенні заяви з мотивів, які будуть викладені в мотивувальній частині рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, суд, встановив:

04.07.2013 р. між позивачем (субпідрядник) та Дочірнім підприємством «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (надалі - відповідач, генпідрядник) було укладено Договір субпідряду № 01-02-11/с7-6 до договору підряду 01-02-11 від 25.10.2011 р. (надалі - Договір).

При цьому, сторони узгодили, зокрема, наступне:

- підрядник доручає, а Субпідрядник зобов'язується виконати роботи з «Поточного ремонту автомобільної дороги державного значення /М-03/ Київ-Харків-Довжанський, км 340+961-км 395+ в межах Полтавської області (Лот №9, км 271+400-км280+200), а Генпідрядник зобов'язується прийняти та оплатити такі роботи (п.1.1 договору);

Загальна вартість робіт за Договором визначається договірною ціною і складає 711447,60 грн, в тому числі ПДВ (20%) - 118574,60 грн (п.3.1 договору);

- фінансування робіт здійснюється за рахунок бюджетних коштів. У разі затримки фінансування (фінансування Замовника) розрахунок за виконані роботи здійснюється протягом 3 банківських днів з дати отримання Підрядником на свій рахунок коштів від Замовника (п.п. 7.1-7.21 Договору);

- розрахунки за виконані роботи по цьому договору здійснюються шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок Субпідрядника (п. 8.1 договору);

- підрядник здійснює щомісячні розрахунки за виконані роботи з субпідрядником до 5-го числа наступного місяця на підставі "ОСОБА_2 приймання виконаних підрядних робіт" (форма №КБ - 2в) та Довідок про вартість виконаних підрядних робіт" (форма №КБ-3) підписаних уповноваженими представниками Сторін (п.8.3 договору);

- субпідрядник відраховує Генпідряднику 1 % від вартості субпідрядних робіт на покриття витрат останнього, пов'язаних із виконанням зобов'язань щодо забезпечення технічною, дозвільною та іншою документацією, координації дій субпідрядників при виконанні робіт, приймання виконаних Субпідрядником робіт та інші (п.8.8 договору);

- приймання-передача виконаних робіт оформляється актом приймання робіт (форма № КБ- 2в) (п.9.1 договору);

- за порушення строків оплати виконаних робіт з вини Підрядника він сплачує Субпідряднику пеню в розмірі облікової ставки НБУ України, що діяла на момент прострочення за кожен день прострочення (п.15.2 договору).

- договір набирає чинності з дня підписання його уповноваженими представниками Сторін і діє до 31 грудня 2013 р., але в будь-якому випадку до повного виконання взятих на себе Сторонами зобов'язань.

Позивач вказує, що свої зобов'язання згідно даного договору виконав, що підтверджується ОСОБА_2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 р., які підписані 30.12.2015 р. на загальну суму 711438,00 грн (а.с. - 13-16).

Згідно з ОСОБА_2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт від 30.12.2013 р. вартість виконаних позивачем робіт склала 711438,00 грн.

Надані позивачем акти та довідка підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

Позивач стверджує, що відповідач зобов'язання з оплати виконаних субпідрядником робіт не виконав в зв'язку з чим на час розгляду справи господарським судом за договором субпідряду №01-02-11/с7-6 від 04 липня 2013 р. у ДП "Полтавський облавтодор" обліковується заборгованість у розмірі 704323,62 перед позивачем.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 704323,62 грн. основної заборгованості за договором субпідряду № 01-05-12с від 24.05.2012 року.

Крім того, позивач на підставі п. 15.2 Договору та ст. 625 ЦК України нарахував та просить стягнути з відповідача 331032,10 грн. інфляційних втрат за період з 09.12.2014 р. по 22.12.2015 р., 21940,16 грн. 3 % річних за цей же період, 81875,20 грн. пені за період з 09.12.2014 р. по 09.06.2015 р. (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

При вирішенні спору, суд приймає до уваги наступне.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору субпідряду.

Відповідно до ст. 838 ЦК України підрядник має право, як що інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

За визначенням ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За загальним правилом, встановленим в ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На підставі матеріалів справи, поданих сторонами доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення основного боргу в сумі 704323,62 грн. є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами (договір субпідряду № 01-02-11/с7-6 до договору підряду №01-02-11 від 25.10.2011 року, ОСОБА_2 приймання-передачі виконаних робіт від 30.12.2013 р.) та підлягають задоволенню. Дані обставини відповідачем не заперечуються.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

З огляду на ч.6 ст.232 Господарського кодексу, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом перевірено методику розрахунку пені, 3% річних та інфляційних збитків з використанням калькулятора ІПС "Ліга" та встановлено, що згідно заяви про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом, позивач просить стягнути з відповідача 331032,10 грн. інфляційних втрат за період з 09.12.2014 р. по 22.12.2015 р., 21940,16 грн. 3 % річних за цей же період, 81875,20 грн. пені за період з 09.12.2014 р. по 09.06.2015 р.

Суд, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне:

Згідно п. 8.3 Договору підрядник здійснює щомісячні розрахунки за виконані роботи з субпідрядником до 5-го числа наступного місяця на підставі "ОСОБА_2 приймання виконаних підрядних робіт" (форма №КБ - 2в) та Довідок про вартість виконаних підрядних робіт" (форма №КБ-3) підписаних уповноваженими представниками Сторін. Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 приймання виконаних робіт за грудень 2013 р. були підписані 30.12.2015 р., то останнім днем виконання зобов'язання на підставі вказаних актів було 05.01.2014 р. і з 06.01.2014 р. у позивача виникло право нараховувати штрафні санкції, 3% річних та інфляційні втрати.

Посилання сторін на п. 7.2 Договору судом до уваги не беруться з огляду на наступне:

В частині 2 ст. 617 Цивільного кодексу України, частині 2 ст. 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005, зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не звільняє відповідача від сплати за виконані роботи.

Відсутність бюджетного фінансування робіт за договором підряду не може бути підставою для звільнення замовника від обов'язку оплати відповідні роботи чи відтермінувати цей строк, оскільки в разі відсутності коштів для оплати замовник був вправі та мав фактичну можливість призупинити виконання умов договору з моменту виявлення відсутності коштів для оплати робіт, а не приймати їх результати.

Така ж правова позиція наведена в п.5Оглядового листа Вищого господарського суду України від 18.02.2013 року № 01-06/374/2013 "Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)" та в постанові Верховного Суду України від 26 грудня 2011 р. у справі № 3-138гс11.

Отже, посилання сторін на той факт, що остаточний строк виконання зобов'язань припадає на 04.12.2014 р., оскільки відповідач тільки 03.12.2014 р. отримав на свій рахунок кошти від Служби автомобільних доріг України у Полтавській області, є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 511 Цивільного кодексу України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи.

Суд, здійснивши перевірку здійснених нарахувань 3% річних та інфляційних втрат прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 331032,10 грн. інфляційних втрат за період з 09.12.2014 р. по 22.12.2015 р., 21940,16 грн. 3 % річних за цей же період.

Що ж стосується позовних вимог про стягнення 81875,20 грн. пені за період з 09.12.2014 р. по 09.06.2015 р., то враховуючи, що період прострочення починається з 06.01.2014 р., то період за який позивач має право нараховувати пеню відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України є з 06.01.2014 р. по 06.07.2014р. Враховуючи, що позивач заявляє позовні вимоги про стягнення пені за період з 09.12.2014 р. по 09.06.2015 р., то у суду відсутні підстави для їх задоволення, оскільки дані вимоги заявлені поза межами строку встановленого п. 6 ст. 232 ГК України.

Враховуючи вищевикладене, суд також відмовляє в задоволенні заяви відповідача про застосування строку позовної давності, позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої він не просить стягувати пеню за період, відносно якого відповідач просить застосувати позовну давність ( з 06.01.2014 р. по 06.06.2014 р.).

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, зясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32, 33,43,49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК Автомобільні дороги України" (вул. Куйбишева, буд.22-а, м. Полтава, 36039, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Груп" (вул. Кільцева, 3, м.Чернігів, 14003, ) 704323,62 грн. основного боргу, 21940,16 грн. 3% річних, 331032,10 грн. інфляційних втрат та 15859,43 грн. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29.12.2015 р.

Суддя Н.Г. Гетя