ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" грудня 2015 р.Справа № 916/2686/15

Колегія суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючого судді Шаратова Ю.А., суддів Желєзної С.П. та Гуляк Г.І., розглянувши справу за позовом: Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, )

до відповідача: Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси

(65110, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-Б, )

про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу природного газу від 29.01.2014 № 1937/14-БО-23 у розмірі 69 629 679,68 грн., з якої 39 933 830,97 грн. сума основного боргу, 18 000 137,10 грн. інфляційні втрати, 1 344 281,12 грн. 3% річних та 10 351 430,49 грн. пеня

Представники:

Від позивача ОСОБА_1 (довіреність від 13.05.2014 № 14-137);

Від відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 20.02.2015 № 21/11-118).

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси (далі Відповідач), з урахуванням Заяви від 29.07.2015 (вхід. від 26.08.2015 № 21340/15), про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу природного газу від 29.01.2014 № 1937/14-БО-23 у розмірі 69 629 679,68 грн., з якої 39 933 830,97 грн. сума основного боргу, 18 000 137,10 грн. інфляційні втрати, 1 344 281,12 грн. 3% річних та 10 351 430,49 грн. пеня.

Ухвалою суду від 02.07.2015 порушено провадження у справі, та призначено її розгляд на 21.07.2015.

Ухвалою від 21.07.2015 відкладено розгляд справи на 26.08.2015.

У судовому засіданні оголошувались перерви з 26.08.2015 до 10.09.2015, з 10.09.2015 до 14.09.2015.

Ухвалою суду від 26.08.2015 продовжено строк розгляду спору на 15 календарних днів до 16.09.2015.

Ухвалою від 14.09.2015 справу призначено до колегіального розгляду.

Ухвалою від 17.09.2015 справу прийнято до провадження колегією суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючого судді Шаратова Ю.А., суддів Гуляк Г.І. і ОСОБА_3, та призначено її розгляд на 05.10.2015.

У судовому засіданні 05.10.2015 оголошено перерву до 21.10.2015.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Позовні вимоги з посиланням на статті 526, 611, 625 Цивільного кодексу України, статті 22, 193, 231 Господарського кодексу України, обґрунтовані неналежним виконанням грошового зобовязання з оплати за поставлений в січні, лютому, березні, квітні, жовтні, листопаді, грудні 2014 року газ за Договором купівлі-продажу природного газу від 29.01.2014 № 1937/14-БО-23.

Представник позивача заперечував проти клопотання Відповідача про зменшення суми нарахованої пені, та надав суду Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2014 року (Форма 2) і Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 30.09.2014 (Форма 1), на підтвердження наявності збитків, довгострокових (кредитів банків) та поточних зобовязань у ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України.

Представник Відповідача у судовому засіданні позов визнала в частині суми основного боргу у розмірі 39 933 830,97 грн. У відзиві на позовну заяву від 26.08.2015 № 02/01-01-611 (вхід. від 28.08.2015 № 21466/15) Відповідач просить зменшити розмір санкцій на 70 %. При цьому, зазначає про відсутність його вини у неналежному виконанні зобовязання, оскільки основною причиною утворення заборгованості за спожитий природний газ є економічна необґрунтованість встановлених тарифів на теплову енергію, а також відсутність своєчасних субвенцій з державного бюджету України на погашення заборгованості з різниці в тарифах, відповідно до статті 20 Закону України «Про теплопостачання». Покриття тарифом собівартості теплової енергії складає приблизно 80%. Станом на 31.12.2014 заборгованість бюджету перед КП «Теплопостачання міста Одеси» з компенсації пільг та різниці у тарифах на послуги теплопостачання для споживачів становила 23 798 000,00 грн.

Також, Відповідач зазначає, що дефіцит грошових коштів для проведення ним поточних розрахунків обумовлений виконанням вимог Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 444), відповідного до якого, сплачені споживачами теплової енергії кошти за встановленими нормативами перераховуються гарантованому постачальникові природного газу, внаслідок чого у КП «Теплопостачання міста Одеси» залишаються кошти, достатні лише для здійснення фінансово-господарської діяльності (заробітна плата, податки, електроенергія, вода та інше).

Окрім того, Відповідач зазначає про неправильність розрахунків сум інфляційних втрат, виконаних Позивачем, оскільки в них не дотримано порядку застосування індексів інфляції наведених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представників Позивача та Відповідача, суд

в с т а н о в и в :

29.01.2014 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір купівлі-продажу природного газу № 1937/14-БО-23 (далі - Договір від 29.01.2014) /а.с. 20-24/.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 2.1, 3.3 Договору від 30.09.2011 продавець (Позивач) зобовязався передати у власність покупцю (Відповідачу) у 2014 році природний газ ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязався прийняти та оплатити газ на умовах договору. Газ, що продається за договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями. Продавець передає покупцеві з 01.01.2014 по 31.12.2014 газ в обсязі 33 652 тис. куб м. Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Пунктами 5.2, 6.1 Договору від 29.01.2014 передбачено, що ціна за 1 000 куб. м. газу становить 2 448,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20 %; Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 287,00 грн., крім того ПДВ 20 % - 57,40 грн., всього з ПДВ 344,00 грн. До сплати за 1 000 куб.м. природного газу 2 783,96 грн, крім того ПДВ 20% - 556,79 грн., всього з ПДВ 3 340,75 грн. Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

30.04.2014 між Позивачем і відповідачем укладено Додаткову угоду № 1 до Договору від 29.01.2014, відповідно до якої, з 01.04.2014 пункт 5.2 статті 5 «Ціна газу» викладено у новій редакції: „5.2. Ціна за 1000 куб. м природного газу, становить 4 020,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20 %; Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 287,00 грн., крім того ПДВ 20 % - 57,40 грн., всього з ПДВ 344,00 грн. До сплати за 1 000 куб.м. природного газу 4 387,40 грн., крім того ПДВ 20% - 877,48 грн., всього з ПДВ 5 264,88 грн.

26.05.2014 між Позивачем та Відповідачем укладено додаткову угоду № 2 до Договору від 29.01.2014, згідно із якою, з 01.05.2014 п.5.2 статті 5. Ціна газу викладено у наступній редакції: „5.2. Ціна за 1000 куб. м. природного газу, становить 4 724,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20 %; Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 355,00 грн., крім того ПДВ 20 % - 71,00 грн., всього з ПДВ - 426,00 грн. До сплати за 1 000 куб.м. природного газу 5 173,48 грн., крім того ПДВ 20% - 1 034,70 грн., всього з ПДВ 6 208,18 грн.

10.06.2014 між Позивачем та Відповідачем укладено додаткову угоду № 3 до Договору від 29.01.2014, згідно із якою, з 01.06.2014 п.5.2 статті 5. Ціна газу викладено у наступній редакції: „5.2. Ціна за 1000 куб. м. природного газу, становить 4 724,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20 %; Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 366,70 грн., крім того ПДВ 20 % - 73,34 грн., всього з ПДВ - 440,04 грн. До сплати за 1 000 куб.м. природного газу 5 185,18 грн., крім того ПДВ 20% - 1 037,04 грн., всього з ПДВ 6 222,22 грн.

15.09.2014 між Позивачем та Відповідачем укладено додаткову угоду № 4 до Договору від 29.01.2014, згідно із якою, з 01.09.2014 п.5.2 статті 5. Ціна газу викладено у наступній редакції: „5.2. Ціна за 1000 куб. м. природного газу, становить 4 874,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20 %; Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 366,70 грн., крім того ПДВ 20 % - 73,34 грн., всього з ПДВ - 440,04 грн. До сплати за 1 000 куб.м. природного газу 5 338,18 грн., крім того ПДВ 20% - 1 067,64 грн., всього з ПДВ 6 405,82 грн.

30.12.2014 між Позивачем та Відповідачем укладено додаткову угоду № 6 до Договору від 29.01.2014, згідно із якою, з 01.12.2014 п.5.2 статті 5. Ціна газу викладено у наступній редакції: „5.2. Ціна за 1000 куб. м. природного газу, становить 5 900,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20 %; Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 366,70 грн., крім того ПДВ 20 % - 73,34 грн., всього з ПДВ - 440,04 грн. До сплати за 1 000 куб.м. природного газу 6 384,70 грн., крім того ПДВ 20% - 1 276,94 грн., всього з ПДВ 7 661,64 грн.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).

Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (частина перша статті 691 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що Позивачем та Відповідачем складено та підписано Акти приймання-передачі природного газу на загальну суму 88 829 810,62 грн., а саме:

від 31.01.2014 за січень 2014 року на суму 12 829 810,62 грн. (а.с. 30);

від 28.02.2014 за лютий 2014 року на суму 14 198 055,70 грн. (а.с. 31);

від 31.03.2014 за березень 2014 року на суму 10 132 517,52 грн. (а.с. 32);

від 30.04.2014 за квітень 2014 року на суму 4 976 575,18 грн. (а.с. 33);

від 31.10.2014 за жовтень 2014 року на суму 3 346 347,04 грн. (а.с. 34);

від 30.11.2014 за листопад 2014 року на суму 16 306 176,02 грн. (а.с. 35);

від 31.12.2014 за грудень 2014 року на суму 26 235 776,83 грн. (а.с. 36).

Відповідач частково сплатив за поставлений газ в загальній сумі 48 091 427,94 грн. Отримання вищевказаних сум не заперечується Позивачем, та підтверджується довідками по операціях з Відповідачем з 01.01.2014 по 31.03.2015 (а.с. 38-39). Отже, сума основного боргу за Договором від 29.01.2014 становить 39 933 830,97 грн. (88 829 810,62 - 48 091 427,94 = 39 933 830,97). Наявність вказаної заборгованості не заперечується й Відповідачем.

Позивачем нараховані суми пені, а саме: 1 145 543,92 грн. за період з 15.02.2014 по 14.08.2014 за зобовязаннями січня 2014р.; 1 427 585,33 грн. за період з 15.03.2014 по 14.09.2014 за зобовязаннями лютого 2014р.; 1 115 132,14 грн. за період з 15.04.2014 по 14.10.2014 за зобовязаннями березня 2014р; 576 464,66 грн. за період з 15.05.2014 по 14.11.2014 за зобовязаннями квітня 2014р.; 134 811,60 грн. за період з 15.11.2014 по 29.01.2015 за зобовязаннями жовтня 2014р., 2 332 011,39 грн. за період з 15.12.2014 по 29.04.2015 за зобовязаннями листопада 2014р., 3 629 811,45 грн. за період з 15.01.2015 по 29.04.2015 за зобовязаннями грудня 2014р., а всього 10 351 430,49 грн.

Також, відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України Позивачем нараховані суми 3% річних, а саме: 301 218,85 грн. за період з 15.02.2014 по 09.12.2014 за зобовязаннями січня 2014р.; 328 386,36 грн. за період з 15.03.2014 по 29.12.2014 за зобовязаннями лютого 2014р.; 215 823,54 грн. за період з 15.04.2014 по 30.12.2014 за зобовязаннями березня 2014р.; 94 077,73 грн. за період з 15.05.2014 по 30.12.2014 за зобовязаннями квітня 2014р.; 14 444,10 грн. за період з 15.11.2014 по 29.01.2015 за зобовязаннями жовтня 2014р., 163 912,19 грн. за період з 15.12.2014 по 29.04.2015 за зобовязаннями листопада 2014р., 226 418,35 грн. за період з 15.01.2015 по 29.04.2015 за зобовязаннями грудня 2014р., а всього 1 344 281,12 грн.

Окрім того, відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України Позивачем нараховані суми інфляційних втрат, а саме: 2 684 384,98 грн. за період лютий 2014 р. листопад 2014 р. за зобовязаннями січня 2014р.; 3 324 763,57 грн. за період березень 2014р. грудень 2014р. за зобовязаннями лютого 2014р.; 2 149 151,72 грн. за квітень 2014р. грудень 2014р. за зобовязаннями березня 2014р.; 862 852,47 грн. за травень 2014р. грудень 2014р. за зобовязаннями квітня 2014р.; 193 942,81 грн. за період листопад 2014р. січень 2015р. за зобовязаннями жовтня 2014р., 3 462 000,67 грн. за період грудень 2014р. березень 2015р. за зобовязаннями листопада 2014р., 5 323 040,88 грн. за період січень 2015р.- березень 2015р. за зобовязаннями грудня 2014р., а всього 18 000 137,10 грн.

В силу частини другої статті 20 Господарського кодексу України, захист прав і законних інтересів субєктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно із частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобовязання визначені статтею 611 Цивільного кодексу України, зокрема, пунктом 3 частини першої, зазначеної статті встановлена сплата неустойки.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2 Договору від 29.01.2014 передбачено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов договору він зобовязується сплатити продавцю крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

День фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені (пункт 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 № 14).

Судом встановлено що сума пені за прострочення оплати за Договором від 29.01.2014 складає: 1 140 974,40 грн. за період з 15.02.2014 по 14.08.2014 за зобовязаннями січня 2014р.; 1 422 528,49 грн. за період з 15.03.2014 по 14.09.2014 за зобовязаннями лютого 2014р.; 1 109 857,68 грн. за період з 15.04.2014 по 14.10.2014 за зобовязаннями березня 2014р; 573 880,11 грн. за період з 15.05.2014 по 14.11.2014 за зобовязаннями квітня 2014р.; 132 244,54 грн. за період з 15.11.2014 по 29.01.2015 за зобовязаннями жовтня 2014р., 2 309 502,54 грн. за період з 15.12.2014 по 29.04.2015 за зобовязаннями листопада 2014р., 3 609 755,37 грн. за період з 15.01.2015 по 29.04.2015 за зобовязаннями грудня 2014р., а всього 10 298 743,37 грн. Судом перевірено правильність розрахунку вказаних сум, виконаного Відповідачем /а.с. 115-117/.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 83 Господарського кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України, частиною першою статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (пункт 3.17.4 постанови пленум Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18).

Суд, вважає даний випадок винятковим з урахуванням наступного.

Як випливає зі змісту пункту 1.2 Договору від 29.01.2014 газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

Відповідно до частин третьої, четвертої, шостої, пятої статті 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, з наступними змінами і доповненнями, органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання). У разі встановлення органом місцевого самоврядування тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, орган, який їх затвердив, зобов'язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різницю між встановленим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг. Видатки на відшкодування втрат підприємств, що пов'язані із встановленням тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, фінансуються за рахунок коштів відповідного місцевого бюджету. Встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво без відповідного відшкодування не допускається і може бути оскаржено в суді.

Згідно із частинами пятою, шостою, сьомою статті 20 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 № 2633-IV, тарифи повинні враховувати собівартість теплової енергії і забезпечувати рентабельність суб'єкта господарювання. Рентабельність визначається органом, уповноваженим встановлювати тарифи. Встановлення тарифів на теплову енергію нижче розміру економічно обґрунтованих витрат на її виробництво, транспортування та постачання не допускається. Збитки теплоенергогенеруючих та теплопостачальних організацій внаслідок надання пільг з оплати за спожиту теплову енергію окремим категоріям споживачів повністю відшкодовуються за рахунок джерел фінансування, визначених законами України, які передбачають відповідні пільги.

Довідкою про фінансовий стан КП «Теплопостачання міста Одеси» від 07.08.2015 № 05/21-54 підтверджується факт наявності збитків у Відповідача внаслідок надання пільг з оплати за спожиту теплову енергію окремим категоріям споживачів, сума яких, за відсутності держаних дотацій на різницю в тарифах для бюджетних та промислових підприємств, становить 270 600 000,00 грн. /а.с. 71/.

Також, суд враховує, що дефіцит грошових коштів для проведення Відповідачем поточних розрахунків обумовлений виконанням вимог Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 444), відповідного до якого, сплачені споживачами теплової енергії кошти за встановленими нормативами перераховуються гарантованому постачальникові природного газу за встановленими нормативами, внаслідок чого КП «Теплопостачання міста Одеси» фактично обмежене у вільному розпорядженні цими коштами. Як випливає зі змісту Довідки про фінансовий стан КП «Теплопостачання міста Одеси» від 07.08.2015 № 05/21-54 протягом січня-липня 2015 року за встановленими нормативами на адресу НАК «Нафтогаз України» і ПАТ «Одеська ТЕЦ» було скеровано більш ніж 70% надходжень /а.с. 71/.

Окрім того суд враховує ступень виконання зобовязання, а саме, часткову сплату Відповідачем суми основного боргу на момент звернення Позивача до суду.

Докази настання для Позивача негативних наслідків, зокрема, у вигляді збитків, завданих неналежним виконанням Відповідачем своїх зобовязань саме за Договором від 29.01.2014 в матеріалах справи відсутні.

Також, суд бере до уваги й інтереси Позивача, та враховує надані ним Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2014 року (Форма 2) і Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 30.09.2014 (Форма 1), з яких вбачається наявність збитків, довгострокових (кредитів банків) та значних поточних зобовязань у ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України у вказаному періоді /а.с. 92-93, 94-95/.

З огляду на наведене, враховуючи інтереси Позивача і Відповідача, причини неналежного виконання зобовязання зі сплати вартості природного газу, його ступень, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання Відповідача, викладено у Відзові на позовну заяву від 26.08.2015 № 02/01-01-611 та зменшення суми пені до 3 100 000,00 грн.

Отже підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення суми пені у розмірі 3 100 000,00 грн. Решта заявлених позовних вимог про стягнення суми пені у розмірі 7 251 430,49 грн. (10 351 430,49 3 100 000,00 = 7 251 430,49) не підлягають задоволенню з вищевказаних підстав.

Згідно із частинами першою, другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (пункти 3.1, 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 № 14).

Отже, оскільки 3 % річних і інфляційні втрати, як способи захисту майнового права та інтересу кредитора, однаково нараховуються на суму боргу за весь час прострочення, день фактичної сплати суми заборгованості також не повинен включатись в період часу, за який здійснюється стягнення й цих відсотків.

Судом встановлено що сума 3% річних за прострочення оплати за Договором від 29.01.2014 складає: 300 164,35 грн. за період з 15.02.2014 по 09.12.2014 за зобовязаннями січня 2014р.; 327 219,39 грн. за період з 15.03.2014 по 29.12.2014 за зобовязаннями лютого 2014р.; 214 990,73 грн. за період з 15.04.2014 по 30.12.2014 за зобовязаннями березня 2014р.; 93 668,69 грн. за період з 15.05.2014 по 30.12.2014 за зобовязаннями квітня 2014р.; 14 169,06 грн. за період з 15.11.2014 по 29.01.2015 за зобовязаннями жовтня 2014р., 162 571,95 грн. за період з 15.12.2014 по 29.04.2015 за зобовязаннями листопада 2014р., 224 261,99 грн. за період з 15.01.2015 по 29.04.2015 за зобовязаннями грудня 2014р., а всього 1 337 046,16 грн. Судом перевірено правильність розрахунку вказаних сум, виконаного Відповідачем /а.с. 115-117/.

Отже підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення суми 3 % річних у розмірі 1 337 046,16 грн. Решта заявлених позовних вимог про стягнення суми 3 % річних у розмірі 7 234,96 грн. (1 344 281,12 1 337 046,16 = 7 234,96) не підлягають задоволенню з вищевказаних підстав.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (пункт 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 № 14).

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому, прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007 № 265 "Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін").

Судом встановлено що сума інфляційних нарахувань за прострочення оплати за Договором від 29.01.2014 складає: 2 638 716,18 грн. за період лютий 2014 р. листопад 2014 р. за зобовязаннями січня 2014р.; 3 238 429,45 грн. за період березень 2014р. грудень 2014р. за зобовязаннями лютого 2014р.; 2 149 151,72 грн. за квітень 2014р. грудень 2014р. за зобовязаннями березня 2014р.; 862 852,47 грн. за травень 2014р. грудень 2014р. за зобовязаннями квітня 2014р.; 188 800,73 грн. за період листопад 2014р. січень 2015р. за зобовязаннями жовтня 2014р., 3 462 000,67 грн. за період грудень 2014р. березень 2015р. за зобовязаннями листопада 2014р., 5 323 040,88 грн. за період січень 2015р.- березень 2015р. за зобовязаннями грудня 2014р., а всього 17 862 992,10 грн. Судом перевірено правильність розрахунку вказаних сум за зобовязаннями березня, квітня, грудня 2014р., виконаного Позивачем, та контррозрахунку Відповідача за зобовязаннями січня, лютого, жовтня 2014р. /а.с. 14-19, 115-117/.

Отже підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення суми інфляційних втрат у розмірі 17 862 992,10 грн. Решта заявлених позовних вимог про стягнення суми інфляційних втрат у розмірі 137 145,00 грн. (18 000 137,10 17 862 992,10 = 137 145,00) не підлягають задоволенню з вищевказаних підстав.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що обґрунтовані та підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача за Договором купівлі-продажу природного газу від 29.01.2014 № 1937/14-БО-23 суми основного боргу у розмірі 39 933 830,97 грн., 17 862 992,10 грн. інфляційних втрат, 1 337 046,16 грн. 3% річних, та 3 100 000,00 грн. пені.

При розподілі господарських витрат суд виходить з положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Повне рішення складено відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 21.12.2015.

Керуючись частиною першою статті 11, частиною першою статті 509, статтею 549, частиною третьою статті 551, частиною першою статті 610, статтями 611, 625, частиною першою статті 691, частиною першою, другою статті 712 Цивільного кодексу України, частиною другою статті 20, статтею 217, частиною першою статті 230, частиною шостою статті 232, частиною першою статті 233 Господарського кодексу України, частинами третьою, четвертою, шостою, пятою статті 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, частинами пятою, шостою, сьомою статті 20 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 № 2633-IV, пунктом 3.17.4 постанови пленум Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18, пунктами 3.1, 3.2, 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 № 14, статтями 32, 33, 34, 36, 49, 82, пунктом 3 частини першої статті 83, статтями 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси (65110, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-Б, ) на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 39 933 830,97 грн. (тридцять девять мільйонів девятсот тридцять три тисячі вісімсот тридцять гривень 97 коп.) суму основного боргу, 17 862 992,10 грн. (сімнадцять мільйонів вісімсот шістдесят дві тисячі девятсот девяносто дві гривні 10 коп.) суму інфляційних втрат, 1 337 046,16 грн. (один мільйон триста тридцять сім тисяч сорок шість гривень 16 коп.) 3 % річних, 3 100 000,00 грн. (три мільйона сто тисяч гривень 00 коп.) пені.

3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Стягнути з Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси (65110, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-Б, ) на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) витрати на сплату судового збору у розмірі 73 080,00 грн. (сімдесят три тисячі вісімдесят гривень 00 коп.).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя Ю.А. Шаратов

Суддя С.П. Желєзна

Суддя Г.І. Гуляк