ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"24" грудня 2015 р. Справа № 918/1290/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М., розглянувши матеріали справи за позовом: Публічного акціонерного товариства "Кредобанк"

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення боргу за кредитним договором в сумі 24 716,65 грн.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 (довіреність від 02 березня 2015 року);

Від відповідача: не з'явився;

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 81-1 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 24 716,65 грн., з яких: 19 946,05 грн. неповернута сума кредиту; 3 775,38 грн. прострочені відсотки; 854,36 грн. пеня по простроченій сумі кредиту; 160,86 грн. пеня по прострочених відсотках, позовні вимоги аргументувавши невиконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору овердрафту № 72-14 від 14 серпня 2014 року.

Ухвалою суду від 19 листопада 2015 року судом порушено провадження у справі № 918/1290/15, розгляд справи призначено до слухання в судовому засіданні на 03 грудня 2015 року.

Ухвалою суду від 03 грудня 2015 року розгляд справи відкладено на 24 грудня 2015 року.

24 грудня 2015 року позивачем подано розрахунок суми позову та розрахунок пені по простроченій заборгованості.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, відзиву на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив, поштове повідомлення що містило відомості про місце дату та час розгляду справи повернулось до суду з відміткою: "за закінченням терміну зберігання".

Як роз'яснив gленум Вищого господарського суду України у пунктах 3.9.1., 3.9.2. постанови від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини 1 статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи направлялись на адресу відповідача, яка вказана позивачем в позовній заяві, та яка відповідає адресі зазначеній в ЄДРПОУ.

За таких обставин справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність копій документів на їх відповідність оригіналам, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

14 серпня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Кредобанк" (надалі - позивач, банк) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - відповідач, позичальник) було укладено договір про надання овердрафту № 72-14 (надалі договір) відповідно до предмету якого банк зобов'язується надати позичальникові овердрафт, тобто надати у його власність грошові кошти у національній валюті для оплати наданих ним розрахункових документів в разі недостатності коштів на його поточному рахунку в межа встановленого максимального ліміту заборгованості в розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути його і сплатити проценти та комісії за користування ним.

Відповідно до пункту 2.4. договору, дата остаточного повернення овердрафту - 13 серпня 2015 року.

Пунктом 2.1 договору визначено, що банк надає позичальнику овердрафт, а останній приймає його на наступних умовах: максимальний ліміт заборгованості по овердрафту (максимальна сума, в межах якої позичальник може здійснювати платежі протягом одного операційного дня зі свого поточного рахунку понад фактичний залишок коштів на ньому) у розмірі 20 000 грн. 00 коп. встановлюється на поточний рахунок відповідача.

Згідно пункту 2.2 договору річна процентна ставка становить 28 % річних.

Згідно з пунктами 2.8 та 2.9 договору підставою надання банком овердрафту є подання позичальником у банк розрахункових документів на суму, що перевищує залишок коштів на його поточному рахунку. Датою надання овердрафту вважається дата виникнення на поточному рахунку позичальника дебетового сальдо (проведення платежів понад залишок коштів на поточному рахунку).

Відповідно до пункту 4.1 договору позичальник зобов'язаний повернути банку овердрафт у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього.

Вказаний договір підписаний уповноваженим представником банку та підприємцем.

Статтею 204 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) презюмується правомірність правочину.

На час розгляду справи доказів недійсності чи розірвання Договору про надання овердрафту, зокрема відповідних судових рішень з цього приводу, господарському суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору, банком було надано позичальнику овердрафт з лімітом заборгованості 20 000 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що підприємець взяте на себе зобов'язання за вищевказаним договором по поверненню суми овердрафту не виконав, хоча, як передбачає пункт 2.4 договору, дата остаточного повернення овердрафту 13 серпня 2015 року.

Відтак, за підприємцем рахується заборгованість перед банком в сумі 19 946,05 грн. - неповернутої суми овердрафту та 3 755,38 грн. прострочених відсотків.

19 травня 2015 року позивачем на адресу відповідача було надіслано повідомлення -вимогу, відповідно до якої підприємцю було запропоновано в досудовому порядку врегулювати спір та сплатити борг, однак, як свідчать матеріали справи, вищезазначена вимога залишена без відповіді та задоволення.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до частини 1, 2 статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 193 Господарського кодексу України (далі ГК України) передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач всупереч зазначеним нормам закону та у встановлені умовами кредитного договору строки своїх зобовязань з погашення овердрафту та сплати відсотків не виконав.

Оскільки в матеріалах даної справи відсутні докази, які б свідчили про погашення відповідачем вищезазначеної суми заборгованості за договором про надання овердрафту, суд дійшов висновку, що вимоги банку про стягнення з відповідача основної суми боргу та прострочених відсотків правомірні.

Разом з тим, здійснивши перевірку нарахованої суми прострочених відсотків, суд приходить до висновку, що до задоволення підлягає 3 755,38 грн. заборгованості по прострочених відсотках при заявлених до стягнення 3 775,38 прострочених відсотках.

Згідно з пунктами 2.6 та 6.1 договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань (повернення овердрафту, оплати процентів, комісій) банк має право стягнути з позичальника пеню у розмірі 0,03 % за кожен день прострочи від простроченої/несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки.

Покликаючись на вказані пункти договору, з огляду на прострочення відповідачем зобов'язань, Банк нарахував позичальнику 854,36 грн. - пені на неповернуту суму овердрафту та 160,86. - пені на прострочені відсотки.

Здійснивши перерахунок нарахованих сум пені, суд приходить до висновку, що за заявлений позивачем період з 14 серпня 2015 року по 09 вересня 2015 року до задоволення підлягає 161,55 грн. пені по простроченій сумі кредиту та 30,42 грн. пені по прострочених відсотках (при заявлених до стягнення 854,36 грн. пені по простроченій сумі кредиту та 160,86 грн. пені по прострочених відсотках).

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (така ж позиція викладена у статті 611 ЦК України).

Статтями 546, 549 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача161,55 грн. - пені на неповернуту суму овердрафту та 30,42 грн. - пені на прострочені відсотки є законними та обґрунтованими.

В силу статей 43, 47, 33, 38 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, коли кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а суд, оцінивши подані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен прийняти рішення за результатами обговорення усіх цих обставин.

Отже, враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 19 946,05 грн. - неповернутої суми овердрафту, 3 755,38 грн. прострочених відсотків 161,55 грн. пені по простроченій основній сумі кредиту та 30,42 грн. пені по прострочених відсотках, ґрунтуються на законі та договорі, не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню судом. В решті позовних вимог слід відмовити.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України в розмірі пропорційному до суми задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (33018, м.Рівне, вул. Саксаганського 12, і.к. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" (79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78, ) 19 946 (дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот сорок шість) грн. 05 коп. - неповернутої суми овердрафту, 3 755 (три тисячі сімсот п'ятдесят п'ять) грн. 38 коп. прострочених відсотків, 161 (сто шістдесят один) грн. 55 коп. пені по простроченій сумі кредиту, 30 (тридцять) грн. 42 коп. пені по прострочених відсотках та 1 177 (одна тисяча сто сімдесят сім) грн. 43 коп. судового збору.

3. В задоволенні позову в частині стягнення 20,00 грн. прострочених відсотків, 692,81 грн. пені по простроченій сумі кредиту, 130,44 грн. пені по прострочених відсотках - відмовити.

4. Судовий збір в сумі 40,57 грн. залишити за позивачем.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

повне рішення складено 24 грудня 2015 року

Суддя Качур А.М.