ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2015 Справа № 905/2846/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Сажневої М.В., розглянувши матеріали справи

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Водотеплокомунікація»
доКомунального підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради»
простягнення 230 749,65 грн
за участю представників:

від позивачаОСОБА_1 представник за довіреністю
від відповідачане зявились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Водотеплокомунікація» до Комунального підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» про стягнення основного боргу у розмірі 161179,14 грн, пені у розмірі 58222,74 грн, 3% річних у розмірі 3194,44 грн та інфляційних втрат у розмірі 8153,33 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про постачання теплової енергії №41 від 11.02.2014, у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість за період з січня 2014 року по квітень 2015 року.

Відповідач повноважних представників в судові засідання не направив, відзив на позов не надав, своїм процесуальним правом не скористався.

Про час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи, зокрема, повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, господарський суд Донецької області

В С Т А Н О В И В :

11.02.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Водотеплокомунікація» (постачальник, позивач) та Комунальним підприємством «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» (споживач, відповідач) підписано договір про постачання теплової енергії №41 (далі - Договір).

За умовами вказаного Договору постачальник зобовязується у 2014 році поставити споживачу теплову енергію (код ДК 016-97 № 822 від 30.12.1997р.- 40.30.1 категорія «Послуги з постачання водяної пари і гарячої води (включно з холодоагентами)») належної якості та в необхідних обємах до межі балансової та експлуатаційної належності згідно Додатку 2, а споживач зобовязується прийняти і оплатити поставлену теплову енергію у повному обсязі, згідно із встановленими відповідно до діючого законодавства України тарифами, у строк, передбачені Договором.

Річна норма на опалення 1кв.м опалювальної площі: 0,1954 Гкал/кВ.м.

Відповідно до п. 11.1 Договору цей Договір набирає чинності з моменту підписання та розповсюджується на послуги наданні з 01 січня 2014.

Договір вважається пролонгованим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.11.5 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, ані позивачем, ані відповідачем доказів припинення дії Договору не надано.

За приписами п. 5.1 Договору постачання теплової енергії здійснюється в період опалювального сезону.

Згідно з п. 5.2. Договору місце постачання теплової енергії: м. Вугледар, вул. 13 Десантників, 13.

Згідно Додатків №2 до Договору схема теплотраси, що перебуває на балансі споживача, межею експлуатаційної та балансової належності: є теплотраса по вул. 13 Десантників,13 та по вул. 13 Десантників,13б (водопровідний вузол).

Відповідно до п. 5.4 Договору подача теплової енергії здійснюється за наявності «Акту стану готовності теплового господарства до роботи в опалювальний період» в строк до 15 вересня, підписання представниками постачальника і споживача, а також «Актів включення/відключення опалення», що підписується представниками постачальника та споживача.

На виконання умов Договору, позивачем у період з 2014 року по 2015 року подано теплову енергію до об'єкта теплопостачання відповідача за адресою: м.Вугледар, вул. 13 Десантників, 13, що підтверджується актом від 02.01.2014, актом підключення опалення від 25.10.2014 та актами відключення опалення від 14.04.2014 та 23.04.2015, копії яких містяться в матеріалах справи.

Згідно з п. 5.6 Договору облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку або розрахунковим способом згідно діючих тарифів.

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунок за спожиту енергію проводиться у грошовій формі, у відповідності до встановлених тарифів, на підставі виставлених постачальником рахунків, які направляються споживачу по пошті або вручаються під підпис.

Споживач здійснює оплату за поставлену теплову енергію у пятиденний строк з дня отримання рахунку (п. 4.2 Договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення , в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Нормами ч. 2 ст. 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм ч. 6 та ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Між позивачем та відповідачем підписані наступні акти надання послуг: №55 від 31.01.2014 на суму 45 434,75 грн (у тому числі за послуги по опаленню організації по вул. 13 Десантників, 13 на суму 8979,12 грн), №159 від 28.02.2014 на суму 47827,99 грн (у тому числі за послуги по опаленню організації по вул. 13 Десантників, 13 на суму 11549,08 грн з ПДВ), №234 від 31.03.2014 на суму 40531,40 грн (у тому числі за послуги по опаленню організації по вул. 13 Десантників, 13 на суму 9264,11 грн з ПДВ), №298 від 28.04.2014 на суму 9698,93 грн (за послуги по опаленню організації по вул. 13 Десантників, 13 на суму 2916,97 грн з ПДВ), №387 від 31.10.2014 на суму 7907,21 грн (у тому числі за послуги по опаленню організації по вул. 13 Десантників, 13 на суму 3021,30 грн з ПДВ), №476 від 30.11.2014 на суму 48 604,74 грн (у тому числі за послуги по опаленню організації по вул. 13 Десантників, 13 на суму 13060,69 грн з ПДВ), №556 від 31.12.2014 на суму 64983,48 грн (у тому числі за послуги по опаленню організації по вул. 13 Десантників, 13 на суму 14240,56 грн з ПДВ), №73 від 31.01.2015 на суму 77575,58 грн (у тому числі за послуги по опаленню організації по вул. 13 Десантників, 13 на суму 25779,62 грн), №154 від 28.02.2015 на суму 61501,52 грн (у тому числі за послуги по опаленню організації по вул. 13 Десантників 13 на суму 17386,79 грн з ПДВ), №236 від 31.03.2015 на суму 73657,37 грн (у тому числі за послуги по опаленню організації по вул. 13 Десантників, 13 на суму 23301,89 грн), №300 від 14.04.2015 на суму 17017,16 грн (у тому числі за послуги по опаленню організації по вул. 13 Десантників, 13 на суму 1853,92 грн з ПДВ).

Таким чином, за період з січня 2014 року по квітень 2015 року відповідачу до обєкта теплопостачання за Договором (м. Вугледар, вул. 13 Десантників, 13) поставлено теплову енергію на загальну суму 131354,05 грн.

Позивач звернувся з даним позовом до суду, оскільки вважає, що відповідачем неналежним чином виконано зобовязання за Договором про постачання теплової енергії №41 від 11.02.2014 щодо здійснення повної оплати отриманої теплової енергії з січня 2014 року по квітень 2015 року, у звязку з чим, на думку позивача, у відповідача утворилась заборгованість за Договором у розмірі 161179,14 грн.

Проте, з наданої позивачем довідки № 1863 від 06.11.2015 Філії ПАТ «Державний ощадний банк України» - Донецьке обласне управління ТВБВ 10004/0443 вбачається, що відповідачем за послуги опалення згідно Договору про постачання теплової енергії №41 від 11.02.2014 сплачені позивачу наступні суми: 23.04.2014 у розмірі 133794,14 грн, 13.02.2015 у розмірі 123381,83 грн, 31.03.2015 у розмірі 39400,00 грн.

Таким чином, відповідачем у повному обсязі оплачено вартість отриманої за період з січня 2014 року по квітень 2015 року теплової енергії поставленої до обєкта теплопостачання за Договором (м. Вугледар, вул. 13 Десантників, 13).

Як свідчать матеріали справи та підтверджується позивачем до суми спірної заборгованості позивачем також включено вартість постачання теплової енергії до організацій, які не включено до обєктів теплопостачання за Договором про постачання теплової енергії №41 від 11.02.2014, а саме організації по вул. 13 Десантників, 13а, вул. Радянська, 4, вул. Трифонова, 36, вул. 13 Десантників, 3, вул. 30 років Перемоги, 13, вул. Молодіжна, 11, вул. Трифонова, 42, вул. Трифонова, 28, вул. 30 років Перемоги, 16, вул. Трифонова, 6, проте, які зазначено в актах наданих послуг.

Як встановлено судом вище, згідно з умовами Договору про постачання теплової енергії №41 від 11.02.2014 місцем постачання теплової енергії за Договором є м.Вугледар, вул. 13 Десантників, 13.

Порядок зміни та розірвання господарських договорів передбачений ст. 188 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 12.1 Договору визначено, що всі зміни і доповнення до даного Договору повинні бути здійснені в письмовій формі і підписані повноважними представниками сторін.

Матеріали справи не містять доказів, на підтвердження того, що сторонами вносились зміни до Договору про постачання теплової енергії №41 від 11.02.2014 в частині збільшення кількості обєктів поставки теплової енергії та включення до переліку таких обєктів приміщень по вул. 13 Десантників, 13а, вул. Радянська, 4, вул. Трифонова, 36, вул. 13 Десантників, 3, вул. 30 років Перемоги, 13, вул. Молодіжна, 11, вул. Трифонова, 42, вул. Трифонова, 28, вул. 30 років Перемоги, 16, вул. Трифонова, 6.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що на постачання теплової енергії до приміщень по вул. 13 Десантників, 13а, вул. Радянська, 4, вул. Трифонова, 36, вул. 13 Десантників, 3, вул. 30 років Перемоги, 13, вул. Молодіжна, 11, вул. Трифонова, 42, вул. Трифонова, 28, вул. 30 років Перемоги, 16, вул. Трифонова, 6, які включені до актів надання послуг, не розповсюджуються умови Договору про постачання теплової енергії №41 від 11.02.2014, оскільки позивачем не доведено, що теплова енергія до вказаних приміщень поставлялась саме за Договором про постачання теплової енергії №41 від 11.02.2014.

Доказів укладення з відповідачем окремого договору на постачання теплової енергії до зазначених обєктів позивач суду також не надав.

Однак, позивачем заявлено вимоги саме з підстав невиконання відповідачем зобовязань по Договору про постачання теплової енергії №41 від 11.02.2014 та під час розгляду справи позивач наполягав на тому, що заборгованість за поставлену теплову енергію, у тому числі до зазначених вище обєктів, утворилась саме за Договором про постачання теплової енергії №41 від 11.02.2014.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійним вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач під час судового розгляду та його представники в судових засіданнях наполягали на заявлених вимогах з підстав, зазначених у позовній заяві, а саме: невиконання відповідачем зобовязань щодо оплати отриманої теплової енергії за Договором про постачання теплової енергії №41 від 11.02.2014 та стягнення заборгованості саме за цим договором. Заяв та клопотань іншого змісту, зокрема, про вихід за межі позовних вимог, про зміну підстав позову (стягнення вартості безпідставно набутої теплової енергії, отриманої без договору теплової енергії) до початку розгляду судом справи по суті, суду не подавалось та представниками не заявлялось. За таких обставин, суд при винесенні рішення обмежений предметом та підставами позову, зазначеними позивачем.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, оскільки судом встановлена відсутність заборгованості відповідача за отриману теплову енергію до обєкта теплопостачання по Договором про постачання теплової енергії №41 від 11.02.2014, вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за отриману теплову енергію до обєктів, які не входять до предмету Договору про постачання теплової енергії №41 від 11.02.2014 у сумі 161179,14 грн, з підстав заявлених позивачем задоволенню не підлягають, оскільки умовами договору, на який позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, не передбачено здійснення постачання теплової енергії до інших обєктів, крім тих, які погоджені в договорі.

Посилання позивача на перебування всіх вищезазначених приміщень на балансі відповідача та підписання відповідачем акту звірки розрахунків станом на 06.11.2015 не може бути підставою для стягнення з відповідача спірної суми заборгованості на підставі Договору про постачання теплової енергії №41 від 11.02.2014.

Вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, задоволенню також не підлягають з підстав їх не доведеності та не обґрунтованості, оскільки судом відмовлено в задоволенні вимог про стягнення основної заборгованості у розмірі 161179,14 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У звязку з відмовою в позові судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Повне рішення складено: 24.12.2015

Суддя М.В. Сажнева