ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

21.12.2015р. Справа №905/293/15

за заявою №774/01 від 03.12.2015р. ОСОБА_1 комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», м.Маріуполь про відстрочку виконання рішення по справі:

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ,

до відповідача: ОСОБА_1 комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», м.Маріуполь,

про стягнення 11541425,13 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача (стягувача): ОСОБА_2 гол. юрисконс.

від відповідача (боржника): ОСОБА_3 нач. юр. від.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 25.08.2015р. по справі №905/293/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» позовні вимоги про стягнення 11541425,13 грн задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 7297213,09 грн інфляційних втрат, 744303,95 грн 3% річних, 50922,14 судового збору.

07.09.2015р. на виконання вказаного рішення видано відповідний наказ.

Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» звернулось до господарського суду з заявою №774/01 від 03.12.2015р. про відстрочку виконання вказаного рішення на 1 рік.

Ухвалою від 09.12.2015р. (суддя Ніколаєва Л.В.) вказану заяву призначено до розгляду у судовому засіданні 21.12.2015р.

21.12.2015р. у звязку з відсутністю судді Ніколаєвої Л.В. здійснено повторний автоматичний розподіл судової справи, внаслідок чого справу №905/293/15 передано на розгляд судді Паляниці Ю.О.

В обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на перебування підприємства у важкому фінансовому становищі, наявність виключних обставин, що роблять неможливим виконання рішення одномоментно, зокрема, накладення арешту на кошти, що містяться на рахунках підприємства, в межах суми 67673579,68 грн при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №49094124. Крім того, заявник зазначає про невідповідність тарифів на теплопостачання, за якими Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» реалізовує свої послуги, їх економічній собівартості, особливий порядок ціноутворення, інші законодавчі та організаційні обмеження здійснення власної господарської діяльності тощо.

Позивач у судовому засіданні 21.12.2015р. надав заперечення №14/2-2206в від 18.12.2015р. на заяву про відстрочку виконання рішення та зазначив, що відповідачем не доведено наявності виняткових обстави, з існуванням яких господарське процесуальне законодавство повязує можливість відстрочення виконання рішення суду.

Розглянувши заяву №774/01 від 03.12.2015р. ОСОБА_1 комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про відстрочення виконання рішення від 25.08.2015р. господарського суду Донецької області, заслухавши пояснення позивача та відповідача, господарський суд встановив.

Відповідно до ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Зазначена процесуальна норма узгоджується з положеннями ч.5 ст.124 Конституції України, згідно із якою судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», в ч.2 ст.13 якого встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

За приписами ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрало законної сили, є обов'язковим на всій території України і виконується у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно із мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституціного Суду України (справа №1-17/2009) виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення №18-рп/2012 від 13.12.2012р. Конституційного Суду України (справа №1-26/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення №11-рп/2012 від 25.04.2012р. Конституційного Суду України (справа №1-12/2012). Аналогічну правову позицію наведено в рішенні №5-рп/2013 від 26.06.2013р. Конституційного Суду України (справа №1-7/2013).

Виходячи з того, що згідно із ст.1 Конституції України Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

17.07.1997р. Україна ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України стала частиною національного законодавства.

Стаття 6 Конвенції закріплює право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ст.19 Конвенції для забезпечення дотримання державами-учасницями їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини.

У п.18 рішення Європейського суду від 12.05.2011р. у справі «Ліпісвіцька проти України» однозначно визначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв'язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України» засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатує, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст.124 Конституції України.

Таким чином, виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду.

З урахуванням викладеного, судове рішення по справі №905/293/15, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

За поясненнями сторін, на теперішній час рішення суду від 25.08.2015р. у справі №905/293/15 ОСОБА_1 комерційним підприємством Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» у повному обсязі не виконано.

Відповідно до ч.1 ст.121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може, зокрема, відстрочити виконання рішення.

При цьому, за змістом наведеної норми, відстрочення та розстрочення є правом, а не обов'язком суду, яке реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з п.7.1.2 постанови №9 від 17.10.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Пунктом 7.2 вказаної постанови суду касаційної інстанції встановлено, що підставою для відстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст.43 зазначеного нормативно-правового акту господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи положення вказаних вище норм процесуального законодавства, при зверненні до суду з заявою про відстрочку виконання судового рішення заявником повинні бути доведені конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у встановлений строк.

Керуючись принципами повного та всебічного розгляду всіх обставин справи, з огляду на всі представлені сторонами документи, суд дійшов висновку, що заява №774/01 від 03.12.2015р. ОСОБА_1 комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про відстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області від 25.08.2015р. підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вказувалось вище, в обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на перебування підприємства у важкому фінансовому становищі, наявність виключних обставин, що роблять неможливим виконання рішення одномоментно, зокрема, накладення арешту на кошти, що містяться на рахунках підприємства, в межах суми 67673579,68 грн при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №49094124; невідповідність тарифів на теплопостачання, за якими Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» реалізовує свої послуги, їх економічній собівартості, особливий порядок ціноутворення, інші законодавчі та організаційні обмеження здійснення власної господарської діяльності тощо.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано постанову ВП №49502140 від 02.12.2015р. про відкриття виконавчого провадження; постанову ВП №46650446 від 25.02.2015р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; постанову ВП №49094124 від 21.10.2015р. про арешт коштів боржника; кошторис обєктів, які підключені до котелень ОСОБА_1 комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа»; звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за дев'ять місяців 2015 року; баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.09.2015р., 30.09.2014р., 31.12.2014р.; баланс на 31.12.2012р., 31.12.2013р.; довідку №554 від 06.11.2014р. про перебування основних засобів на праві повного господарського відання ОСОБА_1 комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа»; витяги №11177613 від 10.07.2006р., №23421873 від 28.07.2009р., №23438774 від 29.07.2009р., №23756841 від 03.09.2009р., №29515891 від 01.04.2011р. про реєстрацію права власності територіальної громади м.Маріуполя в особі Маріупольської міської ради на певні обєкти нерухомості; накази ОСОБА_1 комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» №61 від 02.02.2015р. «Про переведення та звільнення робітників, про зміну суттєвих умов праці», №132 від 23.03.2015р. «Про зміну режиму роботи», №169 від 08.04.2015р. «Про внесення змін у наказ №132 від 23.03.2015р. та про відміну дії наказу №167 від 06.04.2015р.»; інформацію про здійснення розрахунків за надані послуги теплопостачання на 31.10.2015р.; журнали-ордери і відомості по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками».

З представлених до матеріалів справи документів дійсно вбачається ускладнене фінансове становище боржника. Крім того, судом враховано, що присуджені до стягнення у справі №905/293/15 суми, за своєю правовою природою є 3% річних, інфляційними втратами, які стягнуті з відповідача внаслідок порушення строків оплати основного боргу. Наразі, хоча ОСОБА_1 комерційним підприємством Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» і порушені строки оплати газу, які встановлені договором №14/2532/11 від 30.09.2011р., але відповідач не ухилявся від виконання договірних зобов'язань та вчиняв дії, що спрямовані на проведення розрахунків з позивачем.

Одночасно, як вказувалось вище, під час розгляду заяв про відстрочку виконання судового рішення господарський суд повинен враховувати інтереси кредитора. Аналогічну позицію наведено у постанові від 25.07.2013р. Вищого господарського суду України по справі №5017/2763/2012.

За поясненнями позивача, наслідком невчасних та неповних розрахунків контрагентів позивача за надані ним послуги стало залучення позивачем довгострокових кредитів, обтяження за якими станом на 31.12.2014р. становлять 242965432 тис. грн, що підтверджується консолідованим балансом підприємства позивача станом на 01.10.2014р. Загалом, довгострокові зобовязання і забезпечення діяльності позивача становлять 73114782 тис. грн. Станом на 31.12.2014р. валовий збиток компанії становить 85044810 тис. грн.

З огляду на вищенаведене, фінансове становище Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» також є утрудненим.

При цьому, заборгованість відповідача є наслідком несвоєчасних платежів боржника за поставлений природний газ, оплата якого не може пов'язуватись із взаємовідносинами останнього з іншими учасниками господарських відносин з огляду на те, що відповідач є самостійним суб'єктом господарювання і відповідно до договору №14/2532/11 від 30.09.2011р. прийняв на себе зобовязання з оплати товару, а також тягар відповідальності за порушення договірних зобов'язань перед постачальником. Наразі, політична, економічна ситуація у країні, в рівній мірі впливає на фінансове становище обох учасників, внаслідок чого суд не вбачає можливості в наданні відстрочки виконання рішення на 1 рік.

Крім того, судом прийнято до уваги, що відповідне рішення фактично не виконується вже більше 3 місяців, тобто, з моменту набрання рішенням господарського суду Донецької області від 25.08.2015р. законної сили.

Одночасно, вчинення дій, спрямованих на негайне виконання рішення суду від 25.08.2015р., з урахуванням майнового стану боржника, за висновками суду, може призвести до блокування роботи відповідача, призупинення діяльності щодо стягнення заборгованості з осіб, які є боржниками ОСОБА_1 комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», що, в свою чергу, може мати наслідком загрозу повного виконання відповідного судового акту.

Таким чином, враховуючи позицію Вищого господарського суду України щодо обов'язкового врахування збалансованості інтересів обох сторін під час розгляду заяв про відстрочення виконання рішень, з огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги, що негайне виконання рішення від 25.08.2015р. є ускладненим, господарський суд дійшов висновку, що виконання рішення від 25.08.2015р. господарського суду Донецької області по справі №905/293/15 може бути відстрочено на 6 місяців, а саме до 21.06.2016р. включно.

Відтак, заява №774/01 від 03.12.2015р. ОСОБА_1 комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про відстрочку виконання рішення від 25.08.2015р. у справі №905/293/15 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково заяву №774/01 від 03.12.2015р. ОСОБА_1 комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про відстрочку виконання рішення від 25.08.2015р. у справі №905/293/15 на 1 рік.

Відстрочити виконання рішення від 25.08.2015р. господарського суду Донецької області по справі №905/293/15 на 6 місяців, а саме до 21.06.2016р. включно.

Ухвала суду набирає законної сили в день її прийняття та згідно зі ст.115 Господарського процесуального кодексу України є обовязковою на всій території України.

Суддя Ю.О.Паляниця