РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2015Справа №910/29238/15

За позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Видавництво та телерадіокомпанія «Редакція газети «Эхо» («Відлуння»)
До відповідача-1публічного акціонерного товариства «Дельта банк»
До відповідача-2публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банку України»
Простягнення 187000,00 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача Борисейко Ю.В. (за дов.), Яцкевич Ю.М. (за дов.)

від відповідача-1 Кратенко Ю.О. (за дов.)

від відповідача-2 Кузьменко Ю.С. (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Видавництво та телерадіокомпанія «Редакція газети «Эхо» («Відлуння») до публічного акціонерного товариства «Дельта банк» (відповідача-1) та публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (відповідача-2) про стягнення 187000,00 грн.

Позовні вимоги до відповідача-1 мотивовані неналежним виконанням відповідачем договору банківського вкладу «класичний» № Д-210153/05/795 від 28.02.2012. Обґрунтовуючи позовні вимоги до відповідача-2 позивач послався на повідомлення в мережі Інтернет на офіційному сайті публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про те, що фізичним особам вкладникам за адресами реєстрації, які вказані в паспорті, банки-партнери з 11.06.2015 будуть виплачувати суми депозитних вкладів, які закінчилися по 03.03.2015 включно в сумі 200000,00 грн. на одного вкладника. По місту Житомиру і Житомирській області таким банком-партнером є публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України».

Суд своєю ухвалою від 17.11.2015 порушив провадження у справі № 910/29238/15.

Відповідач-1 у поданому суду відзиві позовні вимоги відхилив у повному обсязі, зазначивши, що в публічному акціонерному товаристві «Дельта банк» з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію в зв'язку з неплатоспроможністю банку та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а з 05.10.2015 розпочато процедуру ліквідації банку. Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час введення тимчасової адміністрації задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а також нарахування неустойки (штрафів, пені) не здійснюється. Згідно із ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги позивача будуть задоволені у сьому чергу (інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом) за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку.

Відповідач-2 зазначив, що є неналежним відповідачем у справі, оскільки, повідомлення, на яке посилається позивач, не стосується кредиторів публічного акціонерного товариства «Дельта банк». Крім того, публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» не має таких повноважень як: прийняття рішень щодо здійснення виплат вкладникам публічного акціонерного товариства «Дельта банк»; здійснення виплати відшкодування коштів вкладникам банків як під час введення тимчасової адміністрації, так і в процедурі ліквідації, оскільки такі виплати здійснюються за рахунок коштів, виділених Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

28.02.2012 товариство з обмеженою відповідальністю «Видавництво та телерадіокомпанія «Редакція газети «Эхо» (вкладник) та публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (Банк) уклали договір банківського вкладу «класичний» № Д-210153/05/795 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Банк відкриває вкладнику вкладний рахунок № 0153( надалі за текстом - рахунок), а вкладник вносить на рахунок грошові кошти у сумі 100000,00 грн. (надалі за текстом вклад) на умовах та в порядку, визначених цим Договором.

Додатковими угодами сторони внесли зміни щодо строку залучення депозитного вкладу, розміру процентної ставки.

У п. 1.3 Договору (зі змінами) зазначено, що вклад залучається на строк з моменту зарахування коштів на рахунок по 03 березня 2015 року включно.

Виходячи з умов Договору Банк зобов'язаний був повернути кошти позивачу разом з процентами 03.03.2015.

Спір виник у зв'язку з тим, що відповідач-1 не повернув позивачеві 100000,00 грн. вкладу та не сплатив 65423,29 грн. процентів по вкладу.

02.03.2015 Правління Національного банку України прийняло постанову № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до категорії неплатоспроможних». На підставі вищевказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення № 51 від 02.03.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта банк».

Тимчасову адміністрацію в банку запроваджено строком на 3 місяці з 03.03.2015 02.06.2015.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 71 від 08.04.2015, яким запроваджено тимчасову адміністрацію до 02.09.2015.

Згідно з постановою Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта банк» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 181 від 02.10.2015 «Про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Тому, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Виходячи з суті (змісту) та згідно з частиною 2 статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Статтею 36 даного Закону врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, нарахування пені, примусове стягнення коштів та майна банку.

Пунктом 1 частини 6 статті 36 даного Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Однак, згідно з пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у цьому Законі термін «вкладник» вживається у значенні «фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката».

Отже, враховуючи дану норму, юридичні особи не підпадають під визначення поняття «вкладник» у розумінні вищевказаного Закону. Тому на них не поширюється виняток з обмеження встановленого пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Разом із цим, вказаний Закон не дає визначення поняття «кредитор банку». Визначення терміну «кредитор банку» міститься у статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», та під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Отже, виходячи з аналізу вищенаведених положень, позивач є кредитором банку на якого поширюються обмеження встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», і тому не можуть бути задоволені його вимоги (у т.ч. спірні) до відповідача-1 від часу запровадження у останньому тимчасової адміністрації.

Відповідно до пункту третього частини 2 статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

Крім того, виходячи зі змісту статей 39, 40, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації складається план врегулювання (рішення Фонду, що визначає спосіб, економічне обґрунтування, строки та умови виведення неплатоспроможного банку з ринку) у якому визначаються заходи щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку в один із способів передбачених у частині 2 статі 39 даного Закону. Фонд складає реєстр активів і зобов'язань, які підлягають відчуженню. Під час відчуження зобов'язань Фонд має забезпечити неупереджене ставлення до всіх кредиторів неплатоспроможного банку, дотримуючись черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, при цьому зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом, мають найвищий пріоритет і не можуть бути відчужені частково. Під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості передбаченій статтею 52 даного Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. Таким чином, після запровадження у банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку) та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

З огляду на викладене, наведені у сукупності обставини є підставою для відмови у позові до відповідача-1.

Вимоги до відповідача-2 також не є обґрунтованими, оскілки останній не є стороною за Договором та не зобов'язаним за ним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення підписано 21.12.2015

Суддя С. А. Ковтун