РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015Справа №910/10299/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія

"Нафтогаз України";

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ТехНова";

про стягнення 2 045 321,05 грн.

Суддя О. В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: Яценко Р.Ю., представник, довіреність, № 14-135 від 13.05.2015 р.;

Від відповідача: Новик О.М., представник, довіреність № 93 від 22.09.2015 р.;

Комісар С.П., представник, довіреність № 150 від 23.12.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "ТехНова" про стягнення 1 669 108,40 грн. пені, 16 494,53 грн. інфляційних втрат, 359 718,12 грн. - 3% річних у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язання з оплати отриманого природного газу за договором від 23.01.2012 № 2/01 - ТЕ про закупівлю природного газу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.06.2015 у справі № 910/10299/15, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2015 року (судді Жук Г.А. - головуючий, Мальченко А.О., Суховий В.Г.), у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю з посиланням на те, що, уклавши договір від 05.12.2012 № 522/517з про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, сторони тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, який поставлений за Договором № 2/01 - ТЕ. Оскільки відповідач у встановлені строки повністю розрахувався з позивачем за поставлений природний газ, підстави для стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних відсутні.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.10.2015 року у справі № 910/10299/15 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2015 року у справі № 910/10299/15 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду міста Києва від 21.10.2015 року № 04-23/1654 "Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ" та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2015 року, справа № 910/10299/15 передана для розгляду судді Мандриченку О. В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2015 р. прийнято справу № 910/10299/15 до провадження суддею Мандриченком О.В., розгляд справи призначено на 12.11.2015 р.

У судових засіданнях 12.11.2015 р., 24.11.2015 р. та 10.12.2015 р. оголошувалася перерва у справі відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України.

У судовому засіданні 17.12.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, у задоволенні позову просили відмовити з підстав, викладених у письмових поясненнях по суті справи.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "ТехНова" (покупець) 23.01.2012 року був укладений договір №2/01-ТЕ купівлі-продажу природного газу, відповідно до п.1.1 якого продавець зобов'язався поставити покупцеві імпортований природний газ виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, а покупець зобов'язався прийняти та оплачувати газ на умовах цього договору.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок здійснюється до 14 числа наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору позивач протягом січня - червня 2012 року поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 62 963 690,76 грн., що підтверджуються актами приймання - передачі природного газу: від 31.01.2012 б/н за січень на суму 21510517,34 грн.; від 29.02.2012 б/н за лютий на суму 19 332 238,96 грн.; від 31.03.2012 б/н за березень на суму 3646451,91 грн.; від 30.04.2012 б/н за квітень на суму 7155824,04 грн.; від 31.05.2012 б/н за травень на суму 5667382,79 грн.; від 30.06.2012 б/н за червень на суму 5651275,71 грн.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи платіжних доручень відповідач сплатив вартість переданого протягом січня-червня 2012 року газу з порушенням строку, встановленого в договорі, у зв'язку з чим позивач нарахував на прострочену суму заборгованості 1 669 108,40 грн. пені (яка передбачена п. 7.3 договору), а також 359 718,12 грн. 3% річних, 16 494,53 грн. інфляційних (згідно ст. 625 ЦК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України, ст.. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

До обов'язків покупця ч. 1 ст. 692 ЦК України відносить обов'язок оплати товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Відносини, що виникають у зв'язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом за режимами споживання теплової енергії, безпечною експлуатацією теплоенергетичного обладнання та безпечним виконанням робіт на об'єктах у сфері теплопостачання суб'єктами господарської діяльності незалежно від форм власності, врегульовані Законом України "Про теплопостачання" (ст. 2 Закону)

Статтею 8 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що державна підтримка у сфері теплопостачання надається відповідно до обсягів коштів, передбачених Законом про Державний бюджет України та місцевими бюджетами на відповідний рік, а також коштів на проведення науково-дослідних робіт з удосконалення систем теплопостачання та енергозбереження.

Положеннями ст. 20 Закону України "Про теплопостачання" встановлено загальні засади формування тарифів на теплову енергію, згідно з якою тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.

Тарифи повинні враховувати повну собівартість теплової енергії і забезпечувати рівень рентабельності не нижче граничного рівня рентабельності, встановленого Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері теплопостачання.

У разі, якщо тимчасово тариф на теплову енергію встановлено нижче її собівартості з урахуванням граничного рівня рентабельності, то орган, яким установлено цей тариф, повинен передбачити механізми компенсації цієї різниці в порядку, встановленому законодавством.

За ст. 20 Закону України "Про теплопостачання" збитки теплоенергогенеруючих та теплопостачальних організацій внаслідок надання пільг з оплати за спожиту теплову енергію окремим категоріям споживачів повністю відшкодовуються за рахунок джерел фінансування, визначених законами України, які передбачають відповідні пільги.

Стаття 23 Закону України "Про державний бюджет України на 2012 рік" передбачає перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №517 "Про затвердження порядку та умов надання у 2012 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування" від 11.06.2012.

05.12.2012 року відповідно до статті 23 Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" та постанови Кабінету Міністрів України від 11 червня 2012 року №517 "Про затвердження порядку та умов надання у 2012 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування" між територіальним органом Казначейства у Чернігівській області, Головним фінансовим управлінням Чернігівської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням Чернігівської міської ради, Управлінням житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради, товариством з обмеженою відповідальністю фірма "ТехНова" (комунальний енергогенеруючий підрозділ "Чернігівська ТЕЦ"), публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" укладено договір №522/517з про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування (далі - договір № 522/517з)

Пунктом 8 договору № 522/517з сторони погодили, що ТОВ "ТехНова" перераховує на рахунок ПАТ НАК "Нафтогаз України" кошти у сумі 21 137 719,59 грн., у тому числі податок на додану вартість 3522953,27 грн., для погашення заборгованості за природний газ 2012 року згідно з договором від 23.01.2012 року №2/01-ТЕ.

З метою виконання договору сторони зобов'язались не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору та засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору (пункти 11 (2), 16 договору № 522/517з від 05.12.2012 року).

Таким чином, уклавши договір № 522/517з від 05.12.2012 року сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений за договором № 2/01-ТЕ від 23.01.2012 року.

Порушенням зобов'язання відповідно до статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом приписів статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності) якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, для застосування санкцій, передбачених пунктом 7.3 договору, та наслідків за порушення грошового зобов'язання, визначених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором № 522/517з від 05.12.2012 року. Однак, як встановлено судом, ТОВ "ТехНова" у строки, встановлені договором про організацію взаєморозрахунків, повністю розрахувалось з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за поставлений природний газ, що підтверджується платіжними дорученнями наявними в матеріалах справи.

Таким чином, уклавши вказаний договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу газу.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 3-23гс15 від 25.03.2015 та від 11.11.2015 р.

Відповідно до частини 1 статті 11128 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111 16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, 3 % річних у та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, у зв'язку з тим, що позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження факту порушення відповідачем грошового зобов'язання, оскільки для застосування санкцій, передбачених пунктом 7.3 договору купівлі-продажу природного газу, та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись ст. 43, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної

скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги

рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи

апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 22.12.2015 р.