РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2015Справа №910/27757/15

За позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "К.Ф ІМПЕКС"
про стягнення 18231,66 грн. та виселення з орендованого майна

Суддя Грєхова О. А.

Представники сторін:

від позивача: Загоровська Н.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Київський метрополітен" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "К.Ф ІМПЕКС" (надалі - відповідач) про:

- виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "К.Ф ІМПЕКС" з орендованого майна, а саме: частини вестибюлю загальною площею 9,8 кв.м., що знаходиться за адресою станція метро «Олімпійська»;

- зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "К.Ф ІМПЕКС" у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішення суду законної сили демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції, що належать відповідачу та знаходяться за адресою станція метро «Олімпійська»;

- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "К.Ф ІМПЕКС" заборгованості по орендній платі за Договором від 14.10.2011 №159-У(Ор)-11 в розмірі 16235,60 грн., 3% річних в розмірі 98,14 грн. та пені в розмірі 1897,92 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2015 порушено провадження у справі №910/27757/15, розгляд справи призначено на 23.11.2015.

09.11.2015 позивач через відділ діловодства суду подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

23.11.2015 відповідач через відділ діловодства суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2015 за клопотанням відповідача розгляд справи відкладено на 14.12.2015.

02.12.2015 до відділу діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

14.12.2015 відповідач через відділ діловодства суду подав повторне клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Розглянувши в судовому засіданні 14.12.2015 клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи, суд дійшов висновку про відмову в їх задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому (п. 1.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18).

З огляду на те, що права та обов'язки Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з прийняттям судового рішення у цій справі не зміняться, відсутні підстави для залучення останнього до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних на предмет спору.

Представник позивача в судовому засіданні 14.12.2015 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в засідання господарського суду свого представника не направив повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Судом також враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, враховуючи встановлені ст. 69 Господарського процесуального кодексу України процесуальні строки розгляду спору, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 14.12.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

14.10.2011 між Комунальним підприємством "Київський метрополітен" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "К.Ф ІМПЕКС" (орендар) було укладено Договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду №159-У(Ор)-11 (надалі - договір), відповідно до умов якого орендодавець на підставі рішення Київради від 29.04.2010 №590/4028 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю, визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря), далі - об'єкт оренди, за адресою: станція метро "Олімпійська", для торгівлі непродовольчими товарами (п. 1.1. договору).

За умовами п. 2.1. договору об'єктом оренди є частина вестибюлю, визначена відповідно проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 9,8 кв.м., згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього договору.

Відповідно до п. 2.4. договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП "Київський метрополітен".

Пунктом 3.1. договору сторони погодили, що за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі рішення Київради від 29.04.2010 №590/4028 та Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 28 вересня 2006 року №34/91, та на дату підписання договору місячний розмір якої згідно з розрахунком орендної плати (Додаток №2), що є невід'ємною частиною цього договору становить 158,52 грн. за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому за об'єкт оренди станом на серпень 2011 року складає 1553,42 грн. без ПДВ.

Як визначено в розрахунку місячної плати по договору №159-У(Ор)-11 від 14.10.2011 (Додаток №2 до договору), орендна плата на серпень 2011 року складає 1864,10 грн. з ПДВ.

Розмір щомісячної орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць (п. 3.2. договору).

Згідно з п. 3.6. договору орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця на рахунок орендодавця.

Пунктом 4.14. договору сторони визначили, що орендар після припинення дії договору оренди та у разі відмови у продовженні договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі орендодавцю. У разі невиконання пункту 4.14. в силу вступає рішення Київради. При цьому оплата по договору нараховується орендодавцем та сплачується орендарем до дати фактичного повернення об'єкта оренди та підписання акту прийому-передачі.

За змістом пункту 8.5.6. договору, в редакції Додаткової угоди №1 від 14.10.2011, у разі припинення дії цього договору орендар звільняє орендовану частину приміщення вестибюлю станції метро «Олімпійська» в термін, визначений п. 4.14. цього договору від своїх огороджуючих конструкцій. При невиконанні орендарем зазначених в цьому пункті договору умов, орендодавець самостійно на свій розсуд розпоряджається огороджуючими конструкціями (кіоском).

Цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і відповідно до рішення Київради від 29.04.2010 №590/4028 діє з 14.10.2011 до 12.10.2014, а після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради (п.п. 9.1., 9.3. договору).

На виконання умов даного договору, орендодавець передав, а орендар прийняв частину вестибюлю станції метро «Олімпійська» визначену тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками), загальною площею 9,8 кв.м., про що складено Акт приймання-передачі майна в оренду від 14.10.2011.

В подальшому, Комунальне підприємство "Київський метрополітен" направляло на адресу ТОВ "К.Ф ІМПЕКС" повідомлення №37 від 17.10.2014 про відсутність наміру продовжувати дію договору і необхідність звільнити та повернути об'єкт оренди в строк до 11.11.2014 за актом приймання-передачі, а також безпосередньо сам акт приймання-передачі.

Однак, після закінчення строку дії Договору про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду №159-У(Ор)-11 від 14.10.2011, об'єкт оренди відповідачем за актом приймання-передачі повернутий не був.

Крім того, як зазначає позивач, в порушення взятих на себе зобов'язань за договором, відповідач орендну плату належним чином не здійснив, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість за період з травня 2015 року по вересень 2015 року включно в сумі 16235,60 грн.

З цих підстав, Комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача суми основного боргу, пені та 3% річних; виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "К.Ф ІМПЕКС" з орендованого приміщення та зобов'язання демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором оренди комунального майна, отже між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який є спеціальним для даного виду правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

За приписом ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

В той час, як згідно з п. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та положень п. 4.2. договору оренди орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і в повному обсязі.

Частинами першою та третьою статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Сторони в п. 3.6. договору погодили, що орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця на рахунок орендодавця.

Разом з цим судом враховано, що за змістом ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічне за змістом положення міститься в пункті 9.5. спірного договору оренди.

В пункті 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Судом встановлено, що Комунальне підприємство "Київський метрополітен" направляло на адресу ТОВ "К.Ф ІМПЕКС" повідомлення №37 від 17.10.2014 про відсутність наміру продовжувати дію договору і необхідність звільнити та повернути об'єкт оренди в строк до 11.11.2014 за актом приймання-передачі, а також безпосередньо сам акт приймання-передачі.

Таким чином, враховуючи ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та п.п. 9.1., 9.5. Договору про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду №159-У(Ор)-11 від 14.10.2011, строк дії останнього сплив 12.10.2014.

В той же час, як зазначено в п. 4.14. договору оплата по договору нараховується орендодавцем та сплачується орендарем до дати фактичного повернення об'єкта оренди та підписання акту прийому-передачі.

Отже, враховуючи ту обставину, що відповідач не повернув об'єкт оренди орендодавцю та акт прийому-передачі не підписав, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно нараховано орендну плату за період з травня 2015 року по вересень 2015 року включно.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджено та відповідачем не спростовано факт порушення останнім договірних зобов`язань, в частині своєчасної та повної сплати орендної плати, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 16235,60 грн. заборгованості по орендній платі за період з травня 2015 року по вересень 2015 року включно.

Щодо вимог позивача про стягнення пені у розмірі 1897,92 грн. за період з 11.05.2015 по 22.09.2015, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Разом з цим правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 547 ЦК України).

Оскільки, судом встановлено, що строк дії договору закінчився 12.10.2014, у позивача відсутні правові підстави для нарахування пені за період з 11.05.2015 по 22.09.2015, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі №6-49цс12, від 24 жовтня 2011 року у справі №6-38цс11).

У зв'язку з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в сумі 98,14 грн. за період з 11.05.2015 по 22.09.2015.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку що він є невірним, оскільки КП "Київський метрополітен" неправильно визначено початок періоду заборгованості.

Так, за приписами ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день положення.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 67 Кодексу законів про працю України у випадку, коли святковий або неробочий день (стаття 73) збігається з вихідним днем, вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого.

Отже, з урахуванням вищезазначених норм законодавства початком періоду заборгованості є 13.05.2015, а не 11.05.2015 як зазначає позивач, а тому з відповідача підлягає до стягнення 3% річних в розмірі 97,61 грн., тоді як в іншій частині вимог позивачу належить відмовити.

Щодо вимог позивача про виселення та зобов'язання відповідача демонтувати огороджуючи конструкції, суд зазначає наступне.

Стаття 785 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Як визначено в п. 4.14. договору орендар після припинення дії договору оренди та у разі відмови у продовженні договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі орендодавцю.

Оскільки з припиненням договору відповідач втратив статус орендаря і, враховуючи, що жодних доказів на підтвердження права користування орендованою частиною приміщення відповідач не надав, то вимоги Комунального підприємства "Київський метрополітен" про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "К.Ф ІМПЕКС" із займаного приміщення підлягають задоволенню.

Як наслідок, задоволенню підлягає вимога позивача про зобов'язання ТОВ "К.Ф ІМПЕКС" у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішення суду законної сили демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції, що належать відповідачу та знаходяться за адресою станція метро «Олімпійська». Судом встановлено, що відповідач зобов'язаний був вчинити певні дії по відношенню до позивача (звільнити орендоване майно, в тому числі і демонтувати відповідні конструкції), однак від виконання свого обов'язку відповідач ухилився. Тому вимога позивача демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції фактично є вимогою про примусове виконання обов'язку в натурі, отже, демонтувати відповідні конструкції зобов'язаний саме відповідач, який є боржником у відповідному зобов'язанні.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б свідчили про припинення користування орендованим майном після закінчення строку дії спірного договору, як і доказів які б спростовували заявлену до стягнення заборгованість.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням витрат по сплаті судового збору в цій частині на відповідача на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю "К.Ф ІМПЕКС" (01010, м. Київ, вулиця Івана Мазепи, будинок 3, квартира 13; ідентифікаційний код 25638554) з частини вестибюлю загальною площею 9,8 кв.м., що знаходиться за адресою станція метро «Олімпійська».

3. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "К.Ф ІМПЕКС" (01010, м. Київ, вулиця Івана Мазепи, будинок 3, квартира 13; ідентифікаційний код 25638554) у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішення суду законної сили демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "К.Ф ІМПЕКС" та знаходяться за адресою станція метро «Олімпійська».

4. Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю "К.Ф ІМПЕКС" (01010, м. Київ, вулиця Івана Мазепи, будинок 3, квартира 13; ідентифікаційний код 25638554) на користь Комунального підприємства "Київський метрополітен" (03056, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 35; ідентифікаційний код 03328913) 16235 (шістнадцять тисяч двісті тридцять п'ять) грн. 60 коп. основного боргу, 97 (дев'яносто сім) грн. 61 коп. 3% річних та витрати по сплаті судового збору в сумі 3527 (три тисячі п'ятсот двадцять сім) грн. 17 коп.

5. В решті позову - відмовити.

6. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 18.12.15

Суддя О.А. Грєхова