номер провадження справи 27/181/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2015 Справа № 908/5739/15

За позовом: Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Брокбізнес (04050 м. Київ, вул. Білоруська, 3)

до Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА (69005 м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 97-А)

про стягнення 17 990 грн. 00 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

Від позивача: не зявився

Від відповідача: ОСОБА_1, дов. № 166/17 від 01.09.2015р.

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Брокбізнес, м. Київ звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА, м. Запоріжжя про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 17 990 грн. 00 коп.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010р., автоматичним розподілом справ між суддями від 18.11.2015р., справу № 908/5739/15 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 19.11.2015 р. порушено провадження у справі № 908/5739/15, присвоєно справі номер провадження 27/181/15 та призначено судове засідання на 08.12.2015р.

Ухвалою суду від 08.12.2015р. розгляд справи відкладався на 23.12.2015р., у звязку з неявкою у судове засідання представників позивача та відповідача.

У судове засідання 23.12.2015р. представник позивача не зявився, надіслав на електрону адресу суду пояснення на заперечення відповідача приєднані до матеріалів справи) та клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Брокбізнес, позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі.

Клопотання позивача про розгляд справи без його участі прийнято судом відповідно до ст. 22 ГПК України.

Відповідач у судовому засіданні 23.12.2015р. підтримав свої заперечення на позовну заяву, викладені у письмовому відзиві, надісланому на електрону адресу суду 09.12.2015р та оригінал надісланий поштою 11.12.2015р.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, заслухавши представника відповідача, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 4-1 ГПК України господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження.

Позов це вимога позивача про захист порушеного або оспорюваного субєктивного права чи охоронюваного законом інтересу, яка здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Згідно з господарським процесуальним законодавством предмет позову це матеріально правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен винести рішення. Матеріальноправова вимога позивача повинна опиратися на певні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме на підставу позову.

Згідно з ст. 20 ГК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Господарським судом встановлено, що 16.06.2014р. між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія Брокбізнес та ОСОБА_2 (страхувальник) укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 006-0463344/07НТ.

Відповідно до п. 8.11 договору, строк дії договору з 17.06.2014 р. по 21.06.2015 року.

Згідно п. 4 договору застрахованим транспортним засобом є автомобіль Posche Сауеnnе, д.р.н. АА7711КС.

Згідно п. 8.3 договору одним із передбачених договором страхових ризиків є дорожньо-транспортна пригода (ДТП).

29.04.2015р. приблизно о 10 год. 00 хв. на проспекті Григоренка, у м. Києві, сталась ДТП за участю ТЗ під керуванням страхувальника на Posche Сауеnnе, д.р.н. АА8233МС, під керуванням ОСОБА_3.

Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2015р. ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Тобто, відповідно до матеріалів справи, винним в скоєнні ДТП є ОСОБА_3.

Внаслідок даного ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

У ОСОБА_2 виникло право вимоги до ОСОБА_3, як до особи, на яку законом покладено обов'язок відшкодування заподіяної шкоди, а у ОСОБА_3 виник обов'язок у повному обсязі відшкодувати шкоду, завдану ОСОБА_2 внаслідок вищезгаданої ДТП.

По зазначеному страховому випадку, 28.05.2015р. позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику (на рахунок СТО) у розмірі 18 500 грн. 00 коп. Зазначений факт підтверджується: платіжним дорученням № 14705 від 28.05.2015 року, наказом № 55358/1/1 від 25.05.2015р., страховим актом № 55358/1 від 25.05.2015р.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 2053 від 15.05.2015р. вартість матеріального збитку завданого страхувальнику внаслідок зазначеного ДТП складає 19 595 грн. 84 коп.

Згідно частини 1 статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до Позивача, як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат, перейшло право вимоги до ОСОБА_4.

Згідно полісу № АІ/2155287 на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», за яким відповідач прийняв на себе, як страховик, зобов'язання забезпечити відшкодування шкоди в обсязі встановленого ліміту відповідальності, заподіяної третім особам внаслідок дорожньо-транспортної події, винуватцем якої буде зокрема ОСОБА_3, як особа, яка має право керувати транспортним засобом Posche Сауеnnе, д.р.н. АА8233МС, на законних підставах.

Франшиза за полісом становить 510 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» у зв'язку з пошкодженням автомобіля Posche Сауеnnе, д.р.н. АА7711КС, внаслідок вищезгаданої ДТП виник обовязок відшкодувати витрати у розмірі 17 990 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Згідно ст. 981 Цивільного кодексу України договір страхування укладається в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 993 кодексу до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Господарським судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія, відповідальність якого застрахована відповідачем.

Згідно ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 8 Закону Україна Про страхування передбачено, що страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Позивачем дорожньо-транспортну пригоду визнано страховою подією, з настанням якої виник обовязок страховика виплатити страхове відшкодування.

Частиною 1 ст. 25 Закону України від 07.03.1996р. № 85/96 «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За приписами статті 979 Цивільного кодексу України та 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 990 вказаного кодексу страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до вимог вищевказаного закону ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» повинна відшкодувати 17 990 грн. 00 коп. страхового відшкодування.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування вих. № 197/01-15 від 13.07.2015р., яку відповідач отримав 15.07.2015р., що підтверджується повідомленням про вручення № 874.

Оскільки, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Брокбізнес сплатило ОСОБА_2 відшкодування по договору добровільного страхування, то згідно ст.ст. 514, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Брокбізнес у розмірі фактичних витрат, як до страховика, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані ОСОБА_2 збитки; як до нового кредитора у зобов'язанні перейшли права з ОСОБА_2, як первісного кредитора у зобов'язанні, відносно ОСОБА_3 та ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА»; як до особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, перейшло право вимоги до винної особи, з вини якої було спричинено збитки, а також право вимоги до осіб, на яких за законом чи за договором покладено обов'язок відшкодувати збитки, завдані у результаті згаданої ДТП, в розмірі фактичних витрат.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Страховим випадком згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Статтею 8 Закону Україна Про страхування передбачено, що страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Позивачем дорожньо-транспортну пригоду визнано страховою подією, з настанням якої виник обовязок страховика виплатити страхове відшкодування.

Пунктом 37.4 ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

З приписів зазначених норм не вбачається, що позивач мав обов'язково звертатись до страховика, в якого застрахована цивільно-правова відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП, з вимогою щодо отримання суми виплаченого страхового відшкодування; натомість ними передбачено перехід до позивача права вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, позивач отримує право вимагати потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплатити матеріальне відшкодування. Відповідно до зазначених законодавчих приписів позивач може реалізувати своє право шляхом подання позову до суду.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за цими вимогами.

Відповідальною особою за завдані збитки в даному випадку є відповідач, оскільки, внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми бере на себе відповідальність за свого страхувальника, що виникає внаслідок заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки, оскільки застрахував такий страховий ризик, як відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Крім того ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Аналогічні норми містить ст. 228 Господарського кодексу України, якими унормовано, що учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Позивач отримав право вимоги в межах фактичних витрат після сплати страхувальнику страхового відшкодування.

Позивач не заперечує той факт, що при розрахунку та виплаті страхувальнику за договором страхового відшкодування страхова сума за договором становила менше 90% ринкової вартості застрахованого транспортного засобу на момент ДТП. Однак, позивач заперечує, що згідно умов договору зобовязаний був застосувати коефіцієнт недострахування та здійснити виплату страхового відшкодування у меншій сумі.

Невиконання чи неналежне виконання страхувальником своїх зобовязань за договором (в даному випадку збільшення страхувальником страхової суми за договором, шляхом укладення додаткової угоди та сплати страхового платежу) не є обставиною, яка визначає неправомірність визначення розміру або сплати позивачем страхового відшкодування та не є підставою, яка згідно чинного законодавства України зобовязує позивача здійснювати в частині або не здійснювати страхове відшкодування страхувальнику. Це є виключно правом позивача.

Відповідно до п.12.2.5 договору, позивач має право відмовити страхувальнику у виплаті страхового відшкодування у випадках, передбачених договором та чинним законодавством України.

Отже, аналізуючи умови договору та положення чинного законодавства, доходимо до висновку, що невиконання чи неналежне виконання страхувальником своїх зобовязань за договором є підставою для виникнення у позивача права, а не обовязку не виконувати свої зобовязання за договором, зокрема, в частині виплати страхового відшкодування з застосуванням коефіцієнту недострахування.

Чинне законодавство України не містить імперативні норми, які зобовязують позивача відмовити в сплаті страхового відшкодування в повному обсязі у випадку невиконання умов договору страхувальником.

Отже, розрахунок страхового відшкодування за договором без застосування коефіцієнту недострахування є виключно правом позивача.

Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників колісних транспортних засобів» та норми чинного законодавства України не передбачають умови, за яких відповідач може зменшувати розмір страхового відшкодування, у випадку, якщо позивач як страховик не використав свого права на застосування коефіцієнту недострахування при розрахунку та виплаті страхового відшкодування за договором.

За таких обставин у позивача виникло право вимоги до відповідача.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, ст. 34 ГПК України.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 17 990 грн. 00 коп. страхового відшкодування.

На підставі статті 85 ГПК України 23.12.2015року прийнято рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір до суду доведений з його вини.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Брокбізнес, м. Київ до Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА, м. Запоріжжя задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА (69005 м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 97-А, ідентифікаційний код юридичної особи 13490997) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Брокбізнес (04050 м. Київ, вул. Білоруська, 3, ідентифікаційний код юридичної особи 20344871) 17 990 (сімнадцять тисяч девятсот девяносто) грн. 00 коп. страхового відшкодування, 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 24.12.2015р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.