ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.12.2015 Справа № 920/1617/15

за позовом: Державного підприємства Одеська залізниця, м. Одеса;

до відповідача: Державного підприємства Краснопільське лісове господарство,

смт. Краснопілля, Сумська область;

про стягнення 74 580 грн. 00 коп.,

СУДДЯ ДЖЕПА Ю.А.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1;

При секретарі судового засідання Куриленко О.В.

Суть спору: позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 74 580 грн. 00 коп. штрафу, а також судові витрати, повязані з розглядом справи.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити заявнику у повному обсязі, оскільки по-перше, відповідачем для визначення маси вантажу були придбані кранові ваги ВЕК-10Д, дані ваги були прийняті на облік залізницею відповідно до вимог Інструкції «Про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України». У накладній № 43477041 від 20.05.2015, в графі «спосіб визначення маси», відповідач зазначав «на кранових вагах», як це передбачено п. 9 Правил приймання вантажів до перевезення і маса вантажу вагону № 65039166 складає нетто 68100 кг. Даний вагон був прийнятий залізницею без будь-яких зауважень, про що свідчать відмітки у залізничних накладних. По-друге, Статут залізниць України дозволяє підприємствам лісової галузі визначати масу вантажу «умовно». По-третє, надані позивачем докази містять в собі різні показники щодо маси вагону № 65039166, а саме: акт загальної форми № 77996 від 25.05.2015 11300 кг; протокол зважування партії завантажених вагонів від 25.05.215 11600 кг; комерційний акт АА № 032217 від 25.05.2015 10700 кг, крім того, в технічному паспорті вагонних ваг позивача, на яких здійснювалося зважування вантажу під записом про держповірку від 30.04.2015, відсутні підпис та відтиск повірочного тавра (клейма).

В судове засідання представник відповідача надав клопотання, в якому просить суд зменшити розмір штрафу у випадку, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачу та відповідачу для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

За накладною № 43477041 зі станції Корчаківка Південної залізниці відповідач відправив на адресу ТОВ «Блек Сі Шиппінг Сервіс ЛТД для ТОВ «Формаг» (станція призначення Одеса Товарна) вагон з вантажем - пиловочник різних порід дерева, зазначивши в накладній масу вантажу 68 100 кг, зокрема, у вагоні № 65039166 - нетто - 68 100 кг, тара - 23 100 кг.

В процесі перевезення вантажу 25.05.2015 на станції Знам'янка Одеської залізниці було виявлено різницю в масі вантажу у зазначеному вагоні та здійснено контрольне зважування на вагонних вагах, про що 25.05.2015 на станції Знам'янка Одеської залізниці, складено комерційний акт АА № 032217/113/2.

Згідно акта загальної форми № 77996 від 24.05.2015 навантаження 4 штабелі, вище бортів 1100 мм. Штабелі закріплені обв'язками. Слідів розкрадання та втрати вантажу немає вагон з глухими торцевими стінками, люка щільно закриті.

Відповідно до комерційного акту, при прибутті потягу та зважуванні вищевказаного вагону виявлена різниця у дійсній вазі та зазначеній відповідачем в накладній. В накладній маса вантажу:

- у вагоні № 65039166 складає: нетто -68 100 кг, в комерційному акті: брутто -80 500 кг, нетто - 57 400 кг, тара - 23 100 кг, різниця проти накладної в сторону зменшення складає 10 700 кг.

При прибутті вищезазначеного вагона на станцію призначення було проведено видачу та перевірку маси вантажу, про що зазначено в розділі «Є» комерційного акта.

Згідно пп. 8 п. 6 р. 1 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони -одержувача.

Відповідно до ст. 37 Статуту залізниць України та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення маса вантажу визначається відправником, про спосіб визначення маси відправник зазначає у накладній. Згідно з п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів графи перевізних документів «маса вантажу визначена відправником», заповнюються вантажовідправником.

Згідно даних накладних вантаж завантажений у вагони засобами відправника навалом. Маса вантажу визначена на вагонних вагах - відправником. В графі «правильність внесених у накладну відомостей підтверджую» підпис відправника.

Статтею 122 вказаного Статуту передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту (5-кратна провізна плата за всю відстань перевезення).

Вартість перевезення складає 14 916,00 грн.

За вказане порушення Одеською залізницею нарахований штраф в розмірі 74 580,00 грн. (14 916,00 х 5).

Проаналізувавши вищевстановлені обставини, положення чинного законодавства та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 908 Цивільного Кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них; умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 3 ст. 909 Цивільного Кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Як зазначено в ст. 6 глави 1 Статуту залізниць України (далі - Статут залізниць) накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи -одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Згідно зі ст. 24 Статуту залізниць вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Статуту залізниць під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

Відповідно до п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, правильність внесених у накладну відомостей своїм підписом засвідчує представник відправника.

Згідно п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за № 861/5082, вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагонів, вантажу, їх маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагонах без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній на станції відправлення, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються в накладній.

Згідно з п. 5.5. розділу 5 "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України; при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли; цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Згідно зі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць за неправильно зазначену в накладній масу вантажу з відправника стягується штраф в розмірі згідно із ст. 118 Статуту залізниць (5-кратна провізна плата за всю відстань перевезення). У даному випадку провізна плата складає 14 916,00 грн., тому розмір штрафу дорівнює 14 916,00 грн. х 5 = 74 580,00 грн.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Статтею 129 Статуту залізниць передбачено, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Таким чином, підставою для покладення на відправника відповідальності, передбаченої ст. 122 Статуту за неправильно зазначену у накладній масу вантажу, є комерційний акт, складені у випадках, передбачених ст. 129 Статуту.

Господарським судом встановлено і матеріалами справи в т.ч. комерційним актом серії АА № 032217/113/2 від 25.05.2015 (складений в установленому Правилами складання актів порядку) підтверджено факт невідповідності відомостей про масу вантажу, зазначених в накладній, фактичній масі вказаного вантажу, визначеній при комісійному переважуванні вагону, різниця проти накладної в сторону зменшення складає 10 700 кг.

Комерційний акт серії АА № 032217/113/2 від 25.05.2015 суд визнав належним і допустимим доказом факту неправильного зазначення відповідачем в накладних маси вантажу.

Стаття 122 Статуту встановлює, що за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відповідача стягується штраф у розмірі згідно зі ст. 118 Статуту.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту залізниць України слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Одеська залізниця з належних підстав звернулася із позовом про примусове стягнення штрафу.

В той же час, у клопотанні про зменшення суми штрафу відповідач зазначив, що за весь час співпраці з державним підприємством "Одеська залізниця" державне підприємство "Краснопільське лісове господарство" жодного разу не порушувало своїх зобов'язань перед першим та сумлінно виконувало їх; підприємство є державним, тому сплата штрафу призведе до зменшення платежів до бюджету та матиме негативні наслідки і у самому ДП "Краснопільське лісове господарство"; позивач не зазнав збитків від неправильного зазначення маси вантажу, визначена відправником маса є меншою ніж та, що встановлена перевізником, тобто було відсутнє зайве навантаження вагону.

У відповідності до статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки, (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 Господарського кодексу України також встановлює, що у разі, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Господарський суд вважає за доцільне застосувати право, надане п. 3 частини першої ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, і зменшити розмір штрафу на 30% його розміру, враховуючи те, що докази наявності збитків (додаткових витрат) завданих залізниці або іншим учасникам господарських відносин через допущені відправником порушення відсутні, а також те, що також відсутні і докази того, що такі порушення вже допускалися ним.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню у розмірі 70% нарахованого штрафу - 52 206 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 218 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат останнього зі сплати судового збору. Зазначене відповідає розясненням, наведеним в п. 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013, у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Краснопільське лісове господарство (42402, Сумська область, смт. Краснопілля, вул. Калініна, б. 6, код 00992912) на користь Державного підприємства Одеська залізниця (65023, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, код 01071315) 52 206 грн. 00 коп. штрафу, 1 218 грн. 00 коп. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили

Повне рішення складено 24.12.2015

СУДДЯ Ю.А. ДЖЕПА