КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2015 р. Справа№ 910/26038/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Скрипки І.М.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі судового засідання Д'якова Ю.Ю.

за участю представників:

від позивача: Кучирка Ю.В. (довіреність № 14 від 22.06.2015);

Удовенко К.С. (довіреність б/н від 14.08.2014);

від відповідача: Мельник М.В. (довіреність № 320/03 від 07.12.2015);

Саєнко В.В. (довіреність № 322/03 від 07.12.2015);

від третьої особи: Цибуля О.В. (довіреність №09-31584/15 від 10.09.2015);

вільний слухач : Дячук В.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2015 року

у справі № 910/26038/15 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОКОМПЛЕКС "ЗЕЛЕНА ДОЛИНА"

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання зобов'язання припиненими,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОКОМПЛЕКС "ЗЕЛЕНА ДОЛИНА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" про визнання зобов'язання припиненими.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.10.2015 року у справі № 910/26038/15 позовні вимоги задоволені повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що вважає оскаржуване рішення незаконним у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального та порушення норм процесуального права при його прийнятті.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 року у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді - Скрипка І.М., Шаптала Є.Ю., апеляційна скарга прийнята до розгляду, порушено апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 17.12.2015 року.

У зв'язку з перебуванням судді Шаптала Є.Ю. на лікарняному, розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2015 року, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А.; судді Власов Ю.Л., Скрипка І.М.

Колегією суддів Київського апеляційного господарського суду, у судовому засіданні, що відбулось 17.12.2015 року, оголошено перерву до 23.12.2015 року.

У зв'язку з виходом з лікарняного судді Шаптали Є.Ю.., який входить до постійного складу судової колегії, розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2015 року, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А.; судді Скрипка І.М., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.12.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб ( бульвар Тараса Шевченка, 33-Б, м. Київ, 01032).

Позивач, згідно з поданим до суду 14.12.2015 року відзивом, проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечив та просить апеляційний суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

27.12.2011 року Товариством з обмеженою відповідальністю "ІСФП-КАПІТАЛ" від імені та за рахунок Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" (далі по тексту - ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК", АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК", відповідач) укладено біржовий контракт. Номер угоди на ПАТ "Українська біржа": 2194668, купівлі-продажу цінних паперів (далі по тексту - Біржовий контракт), за умовами якого ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" набуло у власність облігації іменні відсоткові звичайні (незабезпечені) серії "А", емітованих Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОКОМПЛЕКС "ЗЕЛЕНА ДОЛИНА", міжнародний код цінних паперів - UA, в бездокументарній формі існування, в кількості 130000 штук загальною договірною вартістю 130000000,00 гривень.

Пунктом а) розділу 9 Проспекту емісії облігацій серії "А" (далі по тексту - Проспект емісії) ТОВ "АГРОКОМПЛЕКС "ЗЕЛЕНА ДОЛИНА" встановлено, що погашення Облігацій здійснюється шляхом виплати номінальної вартості облігацій у наступні строки:

- дата початку погашення Облігацій 07 липня 2014 року;

- дата закінчення погашення Облігацій 08 липня 2014 року.

28.12.2011 року між Вкладником - ТОВ "Агрокомплекс "Зелена долина" та Банком - ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" укладено договір банківського вкладу №84-12-2011, за умовами якого (п.1.1.) вкладник передає, а Банк приймає як вклад, на умовах цього Договору банківського вкладу, грошові кошти на суму 130000000,00 грн., строком з 28 грудня 2011 року по 07 липня 2014 року. Днем повернення вкладу є 07 липня 2014 року.

Згідно з п. 1.2. Договору банківського вкладу, відсоткова ставка по вкладу встановлюється у розмірі 18,614 (вісімнадцять цілих шістсот чотирнадцять тисячних) відсотків річних.

Вкладник передає суму вкладу Банку шляхом їх безготівкового перерахування на свій вкладний рахунок в АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" з власного поточного рахунку. Для обліку суми вкладу Банк відкриває Вкладнику рахунок №8001. Вкладник зобов'язується перерахувати суму вкладу зазначену в п. 1.1. цього Договору 28 грудня 2011 року. (пункти 2.1. - 2.3. Договору банківського вкладу).

Пунктом 2.4. Договору банківського вкладу сторони передбачили, що сума вкладу на період дії договору є змінною та складає, зокрема:

- на період з 08.07.2013 по 05.01.2014 складає 125893811,96 грн.;

- на період з 06.01.2014 по 07.07.2014 складає 127855947,83 грн.

Відповідно до п. 2.5. Договору банківського вкладу, відсотки по вкладу нараховуються щомісячно у останній робочий день звітного місяця та у день перерахування відсотків і перераховуються 2 (два) рази на рік на поточний рахунок вкладника у наступному порядку:

- 06.01.2014 за період з 08.07.2013 по 05.01.2014 (включно) у сумі 11684835,87 грн.;

- 07.07.2014 за період з 06.01.2014 по 06.07.2014 (включно) у сумі 11866951,54 грн.

На першу вимогу Вкладника видати суму вкладу або його частини з виплатою процентів (відсотків) у розмірі 18,614% річних від суми повернутого вкладу за умови видачі Вкладником розпорядження на списання та подальшого списання необхідної суми коштів з рахунків, зазначених у п. 3.3. цього Договору для погашення облігацій та/або використання достроково повернених сум депозитного вкладу або його частини для виконання зобов'язань по викупу облігацій за договором купівлі-продажу цінних паперів №Д-281211/614/1 від 28 грудня 2011 року, укладеного між АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" та ТОВ "Агрокомплекс "Зелена долина" (п. 4.2. Договору банківського вкладу).

28.12.2011 року на виконання умов Договору банківського вкладу Позивач перерахував відповідачу 130000000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням в національній валюті №1 від 28 грудня 2011 року та випискою з рахунку від 28 грудня 2011 року.

28.12.2011 року між ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" та ТОВ "Агрокомплекс "Зелена долина" укладено договором купівлі-продажу цінних паперів №Д-281211/614/1, за умовами якого (п. 1.1.) продавець зобов'язується передати у власність Покупця на умовах цього Договору, а Покупець зобов'язується прийняти у власність та оплатити наступні цінні папери (далі - ЦП):

Відповідно до п. 1.2. Договору купівлі-продажу ЦП, загальна договірна вартість ЦП без ПДВ складає 130000000,00 грн.

Покупець зобов'язується до 07 липня 2014 року включно перерахувати на поточний рахунок Продавця №0 в АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК", МФО 300249, загальну суму Договору, що зазначена пункті 1.2. цього Договору (п. 2.1. Договору купівлі-продажу ЦП).

28.02.2014 року Національний банк України виніс постанову №107 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" до категорії неплатоспроможних".

28.02.2014 року, виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство "БРОКБІЗНЕСБАНК".

10.06.2014 року Національний банк України виніс постанову №339 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК".

11.06.2014 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №45 щодо початку ліквідації АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК"

Згідно довідки ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" № 2278д-046 від 02.07.2014 року станом на 02.07.2014 року залишок коштів за договором банківського вкладу №84-12-2011 від 28.12.2011 року ТОВ "АГРОКОМПЛЕКС "ЗЕЛЕНА ДОЛИНА" становить 138027620,58 грн. Станом на дату направлення заяви, сума вкладу ТОВ "АГРОКОМПЛЕКС "ЗЕЛЕНА ДОЛИНА" не виплачена.

Відповідно до вимоги ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" за вих. 7942/010-06 від 21.07.2014 року станом на 21.07.2014 року заборгованість ТОВ "АГРОКОМПЛЕКС "ЗЕЛЕНА ДОЛИНА" за облігаціями становила 139722700,00 грн.

Позивач направив Відповідачу заяву від 13 серпня 2015 року №2486 про припинення зобов'язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, яку отримано Відповідачем 17.08.2015 року за вх. №7766, зокрема зобов'язання ТОВ "АГРОКОМПЛЕКС "ЗЕЛЕНА ДОЛИНА" по сплаті на користь ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" суми в розмірі 138027620,58 грн. за облігації іменні відсоткові звичайні серії "А", код випуску UA, у кількості 130000 штук, емітовані Товариством з обмеженою відповідальності "Агрокомплекс "Зелена Долина", за договором купівлі - продажу цінних паперів №Д-281211/614/1 від 28 грудня 2011 року та Проспектом емісії облігацій серії "А" ТОВ "АГРОКОМПЛЕКС "ЗЕЛЕНА ДОЛИНА" є припиненим та зобов'язання ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" по сплаті на користь ТОВ "АГРОКОМПЛЕКС "ЗЕЛЕНА ДОЛИНА" суми в розмірі 138027620,58 грн. за договором банківського вкладу № 84-12-2011 від 28 грудня 2011 року є припиненим.

Відповідач направив на адресу Позивача лист від 14.09.2015 року за вих. №6253, яким відмовився визнавати зобов'язання за договором банківського вкладу та проспектом емісії і, відповідно, договором купівлі-продажу цінних паперів, припиненими шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, посилаючись на відсутність у договорі банківського вкладу підстав, які б надавали можливість здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що оскільки у Позивача та Відповідача виникли зустрічні однорідні вимоги у вигляді грошових коштів, строк виконання яких настав, а тому на думку позивача однорідні вимоги є припиненими на підставі заяви позивача від 13 серпня 2015 року №2486 про припинення зобов'язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Як зазначалось, позовними вимогами у даній справі є визнання зобов'язання припиненими.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що в зв'язку з існуванням між сторонами зобов'язань строк виконання яких настав і які є однорідними, то на думку позивача дані зобов'язання є припиненими шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов, визнавши припиненими зобов'язання ТОВ "Агрокомплекс "Зелена долина" перед Публічним акціонерним товариством "БРОКБІЗНЕСБАНК" з погашення облігацій іменних відсоткових звичайних серії "А", код випуску UA, у кількості 130000 штук, емітованих Товариством з обмеженою відповідальності "Агрокомплекс "Зелена Долина" та відсоткового доходу за 6-й відсотковий період за Проспектом емісії облігацій серії "А", Договором купівлі-продажу цінних паперів №Д-281211/614/1 від 28 грудня 2011 року та зобов'язання Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрокомплекс "Зелена долина" за договором банківського вкладу № 84-12-2011 від 28 грудня 2011 року у сумі 138 027 620,58 грн., внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1). Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (частина 2). Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань (частина 7).

Аналогічні положення містяться і у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що позивачем не виконано Проспект емісії (не виплачено номінальної вартості облігацій до 07 липня 2014 року) та Договору купівлі-продажу ЦП (не перераховано на рахунок відповідача вартість ЦП) до 07.07.2014 року) за умовою яких позивач зобов'язаний сплатити відповідачу 139722700,00 грн., а відповідачем не виконано Договір банківського вкладу (не повернуто вклад до 07.07.2014 року) за умовами якого відповідач зобов'язаний сплатити позивачу 138027620,58 грн.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовуються сторонами.

Згідно зі ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках встановлених договором або законом.

Статтею 202 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Таким чином, виходячи із статті 601 Цивільного кодексу України вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим);

2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо);

3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Чинне законодавство України не встановлює обмежень та особливого порядку щодо зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав.

16.07.2015 року до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку" до ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (положення яке застосовується на етапі ліквідації банку) були внесені наступні зміни та доповнення:

"8) забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що:

- за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку;

- кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.".

Відповідно до п. 1.38) ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом.

Відповідно до п. 2 статі 26 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо).

Однак, відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахунково-касове обслуговування або іншому договорі про надання банківських послуг.

З вказаних норм вбачається, що договірне списання може бути передбачено як окремим договором про таке списання, так і в іншому договорі про надання банківських послуг, а також вимоги закону, щодо обсягу інформації, яка повинна бути передбачена встановлюється лише для договору про договірне списання.

Пунктом 4.2 Договору банківського вкладу №84-12-2011 від 28 грудня 2011 року передбачено, що на першу вимогу Вкладника видати суму вкладу або його частини з виплатою процентів (відсотків) у розмірі 18,614% річних від суми повернутого вкладу за умови видачі Вкладником розпорядження на списання та подальшого списання необхідної суми коштів з рахунків, зазначених у п. 3.3. цього Договору для погашення облігацій та/або використання достроково повернених сум депозитного вкладу або його частини для виконання зобов'язань по викупу облігацій за договором купівлі-продажу цінних паперів №Д-281211/614/1 від 28 грудня 2011 року, укладеного між ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" та ТОВ "АГРОКОМПЛЕКС "ЗЕЛЕНА ДОЛИНА".

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в п. 4.2. Договору банківського вкладу міститься умова договірного списання необхідної суми коштів для погашення облігацій або викупу облігацій, а також передбачає достатній об'єм інформації для проведення такого списання банком.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, для врегулювання спірних відносин застосовується п. 8 ч. 2 ст. 46 Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможного банку з ринку» від 16.07.2015), який передбачає:

8) забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що:

за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь- якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку;

кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.».

Відповідно до п. 1.38 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом.

Як зазначає Відповідач, відповідно до п. 2 статі 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», умови договору на договірне списания повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо).

Однак, відповідно до ч. 4 ст 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахунково-касове обслуговування або іншому договорі про надання банківських послуг.

Тобто, з вказаних норм вбачається, що договірне списання може бути передбачено як окремим договором про таке списання, так і в іншому договорі про надання банківських послуг, а також вимоги закону, щодо обсягу інформації, яка повинна бути передбачена встановлюється лише для договору про договірне списання.

Так, п. 4.2 договору банківського вкладу № 84-12-2011 від 28 грудня 2011 року передбачено, що на першу вимогу Вкладника видати суму вкладу або його частини з виплатою процентів (відсотків) у розмірі 18,614% річних від суми повернутого вкладу за умови видачі Вкладником розпорядження на списання та подальшого списання необхідної суми коштів з рахунків, зазначених у п. 3.3. цього Договору для погашення облігацій та/або використання достроково повернених сум депозитного вкладу або його частини для виконання зобов'язань по викупу облігацій за договором купівлі-продажу цінних паперів №Д-281211/614/1 від 28 грудня 2011 року, укладеного між ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та ТОВ «АГРОКОМПЛЕКС «ЗЕЛЕНА ДОЛИНА».

Як вбачається з зазначеного пункту договору банківського вкладу № 84-12-2011 від 28 грудня 2011 року, даний договір містить умову видачі розпорядження Вкладником на списання та подальше списання необхідної суми коштів для погашення облігацій або викупу облігацій. У зазначеному пункті договору жодним чином не встановлюється необхідність подання. Позивачем платіжного доручення на списання коштів, а також чітко встановлено для виконання яких зобов'язань повинні бути спрямовані ці кошти.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що положеннями п. 4.2. договору банківського вкладу №84-12-2011 від 28.12.2011 року, встановлена правоздатність відповідача здійснювати списання необхідних сум коштів для погашення облігацій або викупу облігацій без подання платіжного доручення.

Враховуючи викладені обставини, апеляційним судом відхиляються доводи апелянта, що в пункті 4.2 договору банківського вкладу зазначено, що списання можливе лише за умови видачі Вкладником розпорядження на списання, а тому зазначені умови договору не є умовами, які передбачають договірне списання.

Листом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.09.2015 року № 12-33820/15 "Щодо реалізації деяких норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" надано роз'яснення щодо законодавчих змін в частині можливості зарахування однорідних вимог:

1) відповідно до абзацу другого пункту 8 частини другої статті 46 Закону у редакції, що діє з 12.08.2015 року, протягом здійснення процедури ліквідації банку зарахування зустрічних однорідних вимог заборонено, крім випадків, визначених зазначеним пунктом Закону;

2) у цьому разі боржник банку має бути одночасно кредитором цього банку, кошти мають бути спрямовані на погашення зобов'язань за кредитом такого боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, а також договірне списання з рахунків має бути передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком;

3) пункт 8 частини другої статті 46 Закону у редакції, що діє з 12.08.2015, застосовується уповноваженими особами Фонду в усіх банках, що знаходяться на стадії ліквідації, незалежно від дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії і ліквідації банку.

Таким чином, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб підтвердив можливість зарахування зустрічних однорідних вимог між банком та юридичною особою на будь-якій стадії ліквідації за наявності певних умов, які повністю співпадають із договірними відносинами Позивача та Відповідача.

Враховуючи викладене, колегією суддів відхиляються доводи апелянта стосовно того, що зарахування зустрічних однорідних вимог у процедурі ліквідації банку не допускається законодавством, а тому Банк не має повноважень здійснювати зарахування однорідних зустрічних вимог на підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина» на яку позивач посилається, після запровадження у банку тимчасової адміністрації та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня призначення уповноваженої особи Фонду від імені Фонду, що виконує функції з ліквідації банку банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Відтак, виходячи з вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", до закінчення технологічного циклу банку відноситься, зокрема, і повне погашення заборгованості перед банком по кредитним зобов'язанням, а відтак, списання банком грошових коштів з депозитного рахунку вкладника, відкритого у цьому банку, із зарахуванням таких коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, є фактично погашенням дебіторської заборгованості ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК", сприяє збереженню ліквідаційної маси банку, не призводить до її зменшення.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку, що припинення зобов'язань Позивача за Проспектом емісії і Договором купівлі-продажу ЦП та Відповідача за Договором банківського вкладу шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, здійснений Позивачем в односторонньому порядку за 13.08.2015 року (вих. №2486) на стадії ліквідації Відповідача, є такими, що відповідає законодавству України, у тому числі статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

З огляду на викладене позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОКОМПЛЕКС "ЗЕЛЕНА ДОЛИНА" є обґрунтованими та такими, що вірно задоволені судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 27.10.2015 року у справі № 910/26038/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" на рішення господарського суду міста Києва від 27.10.2015 року у справі № 910/26038/15 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" на рішення господарського суду міста Києва від 27.10.2015 року у справі № 910/26038/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2015 року у справі № 910/26038/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/26038/15 повернути до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді І.М. Скрипка

Є.Ю. Шаптала