Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "14" грудня 2015 р. Справа № 906/1460/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Соболівської сільської ради

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області

про стягнення 3342,67 грн.

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача шкоди в розмірі 3342,67 грн., завданої нецільовим використанням земельної ділянки, розташованої на території Соболівської сільської ради, яка знаходиться у власності ОСОБА_1,

Ухвалою господарського суду від 23.09.2015р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 06.10.2015р.

Ухвалою господарського суду від 06.10.2015р. відкладено розгляд справи на 27.10.2015.

Ухвалою суду від 27.10.2015р. розгляд справи відкладено на 17.11.2015р.

Ухвалою господарського суду від 17.11.2015р. розгляд справи відкладено на 14.12.2015р. В порядку ст. 38 ГПК України суд звернувся до Романівського відділення Новоград-Волинського відділу поліції ГУНП в Житомирській області з метою отримання копій матеріалів проекту землеустрою щодо надання в користування земельної ділянки ОСОБА_1 та отримання інформації про хід кримінального провадження № 0000502.

До початку розгляду справи через загальний відділ господарського суду Житомирської області від Романівського відділення поліції Новоград-Волинського відділу поліції надійшов лист, в якому зазначено, що надати копії матеріалів проекту землеустрою щодо надання в користування земельної ділянки ОСОБА_1 із земель запасу Соболівської сільської ради Романівського району Житомирської області, який був вилучений у відділі Держземагенства у Романівському районі в рамках кримінального провадження № 0000502 не представляється можливим, оскільки усі матеріали кримінального провадження направлені до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення інженерно-екологічної експертизи (а.с. 117).

Позивач повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 111).

Відповідач в судове засідання не з'явився.

30.11.2015р. повернулась копія ухвали господарського суду від 17.11.2015р. про відкладення розгляду справи, яка направлялась на адресу відповідача, з відміткою поштового відділення зв'язку про неможливість вручення поштового відправлення "за закінчення терміну зберігання" (а.с. 112-115).

Третя особа в судове засідання повноважного представника не направила, про причини його неявки суд не повідомила. Про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 110).

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Як вбачається з матеріалів справи ухвала про порушення провадження у справі від 23.09.2015р., ухвали про відкладення розгляду справи від 06.10.2015р., 27.10.2015р., 17.11.2015р. направлялась відповідачу на адресу: 10014, Житомир, АДРЕСА_1, тобто на адресу зазначену у Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Отже, судом вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи та забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на викладене, вирішення спору здійснюється за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням голови районної державної адміністрації № 35 від 23.02.2010р. "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Соболівської сільської ради " надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,2 га із земель запасу Соболівської сільської ради за межами населеного пункту с.Соболівка в урочищі "За хімскладом", для ведення особистого селянського господарства (а.с. 59).

На підставі розпорядження № 160 від 16.06.2010р. Романівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії НЛ № 786412 площею 1,2 га , що розташована за адресою: Житомирська область, Романівський район, Соболівська сільська рада (а.с. 83).

Постановою Прокуратури Романівського району Житомирської області, з метою перевірки законних підстав використання ОСОБА_1 земельної ділянки на території Соболівської сільської ради, призначено перевірку додержання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки на території Соболівської сільської ради. Проведення зазначеної перевірки в порядку ст. 36 Кримінального процесуального кодексу України доручено Державній інспекції сільського господарства в Житомирській області (а.с. 87-88).

18.03.2015р. Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області на підставі постанови прокуратури Романівського району Житомирської області винесено наказ № 11-од "Про здійснення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1В.".

Пунктом 1 наказу зобов'язано державного інспектора сільського господарства Житомирської області ОСОБА_2 провести позапланову перевірку дотримання вимог земельного законодавства ФОП ОСОБА_1, при використанні земельних ділянок на території Романівського району Житомирської області (а.с. 76).

23.03.2015р. Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області видано направлення на проведення планової/позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 (відповідач) у строк з 25.03.2015рю. по 27.03.2015р. (а.с. 77).

Відповідно до здійсненого Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області акту обстеження земельної ділянки № 32/12 від 27.03.2015р. встановлено, що земельна ділянка площею 1,2 га надана у власність ФОП ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства.

На земельній ділянці самочинно установлено устаткування для промислового виробництва вугілля із деревини в кількості 12 шт. у вигляді печей із металевих бочок, навіси для зберігання продукції та захисту працюючих від непогоди та дощу.

На день обстеження (27.03.2015р.) по видобутку вугілля працювало 4 (чотири) печі. На земельній ділянці складені пиломатеріали, підготовлені для виробництва деревинного вугілля (а.с.81)

За результатами проведеної перевірки Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області винесено припис № 4/12 від 30.03.2015 р. про усунення виявлених порушень та приведення земельної ділянки у стан, придатний для використання за цільовим призначенням (а.с. 78).

На підставі встановлених в ході перевірки порушень ФОП ОСОБА_1 вимог земельного законодавства, державним інспектором Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області ОСОБА_2 складено протокол № 12001 від 27.03.2015 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення та пункту 1 частини першої статті 211 Земельного кодексу України.

Постановою про накладення адміністративного стягнення № 12001 від 27.03.2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Постанову про накладення адміністративного стягнення надіслано ОСОБА_1 30.03.2015 року, що підтверджується квитанцією № 6873 від 30.03.2015 року.

Оскільки ОСОБА_1 в добровільному порядку не сплатив штраф, накладений постановою № 12001 від 27.03.2015, 27.04.2015р. зазначена постанова державним інспектором Душко В.Р. скерована до Управління з контролю за використанням та охороною земель Держземінспекції в Житомирській області, для подальшого направлення до Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Житомирській області (а.с. 75).

За встановлені, в ході проведеної перевірки, порушення земельного законодавства, на підставі Методики про визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою КМУ від 25.07.2007р. № 963, ФОП ОСОБА_1 нараховано шкоду в розмірі 3342,67 грн. (а.с. 82).

Оскільки ФОП ОСОБА_1 (відповідач) в добровільному порядку не сплатив шкоду, завдану порушенням земельного законодавства України, Сололівська сільська подала позов про стягнення шкоди в судовому порядку.

Обґрунтовуючи порушення своїх прав та інтересів, Соболівська сільська рада зазначила, що земельна ділянка, яка відповідачем використовується не за цільовим призначенням, знаходиться на території Соболівської сільської ради.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств і організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Частиною першою ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з'ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені.

Господарський суд вважає, що в результаті нецільового використання земельної ділянки ФОП ОСОБА_1, права та інтереси Соболівської сільської не порушені, тому остання є неналежним позивачем у справі.

Відповідно до статті 14 Конституції України, частини 1 статті 148 Господарського кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави та об'єктом права власності Українського народу. Від імені народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 35 Закону України "Про охорону земель" власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності, зокрема, зобов'язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку;

Відповідно до ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов'язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням.

Відповідно до ст. 188 ЗК України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

В частині першій статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, делеговані повноваження щодо здійснення контролю за дотриманням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

Частинами 1, 2 статті 83 Земельного кодексу України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають:

- усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;

- земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

У ст. 12 Земельного кодексу України визначені повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин.

Так, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, в тому числі: а) розпорядження землями територіальних громад; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства;

Проте, як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка щодо якої було проведено перевірку на факт дотримання вимог земельного законодавства щодо використання останньої за цільовим призначенням, дійсно знаходиться на території Соболівської сільської ради (позивача), однак належить відповідачу на праві власності, що підтверджується відповідним державним актом (а.с.83).

З огляду на викладене, оскільки земельна ділянка, за не цільове використання якої позивач просить стягнути збитки, знаходиться в приватній власності, позивач позбавлений права здійснення контролю за використанням та охороною вказаної земельної ділянки.

Відтак, суд дійшов висновку що права та інтереси Соболівської сільської ради внаслідок використання ФОП ОСОБА_1 наданої йому земельної ділянки не за цільовим призначенням, не порушує законних прав та інтересів позивача.

Оскільки судом не встановлено, а позивачем не доведено порушення його прав та законних інтересів, у позові слід відмовити.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 28.12.15

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2- позивачу (рек. з повід)

3- відповідачу (рек. з повід)

4- третій особі - Державна інспекція сільського господарства в Житомирській області (10014, м.Житомир, м-н Корольова,2) (рек. з повід)