номер провадження справи 8/193/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2015 Справа № 908/5566/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Миколаївобленерго (юр. адреса: 54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40; пошт. адреса: 54055, м.Миколаїв, вул. Чигирина, 94)

до відповідача ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2 (70500, Запорізька область, Оріхівський район, м. Оріхів, вул. Карла Маркса, 78)

про стягнення 2462 грн. 20 коп. основного боргу за договором № 44/2257 від 20.12.2012 р., 487 грн. 90 коп. пені, 111 грн. 15 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 30 грн. 06 коп. річних процентів

Суддя І. А. Попова

Представники:

Позивача не з'явився

Відповідача не з'явився

Заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 2462 грн. 20 коп. основного боргу за договором № 44/2257 від 20.12.2012 р., 487 грн. 90 коп. пені, 111 грн. 15 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 30 грн. 06 коп. річних процентів.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.11.2015 р. порушено провадження по справі № 908/5566/15. Розгляд справи, призначений на 25.11.2015 р., відкладався до 18.12.2015 р.

Рішення постановлено в судовому засіданні 18.12.2015 р.

В судове засідання 18.12.2015 р. позивач свого представника не направив, клопотав про розгляд справи за його відсутності.

Позовні вимоги заявлено з наступних підстав: за договором № 44/2257 про постачання електроенергії, укладеним з відповідачем 20.12.2012 р., останній зобов'язаний оплачувати вартість спожитої електричної енергії. Відповідно до п. 1 додатку № 4 до договору відповідач зобов'язався своєчасно знімати та надавати по встановленій формі у енергопостачальну організацію показання розрахункових лічильників 20 числа щомісячно, а також відповідно до п. 2.2.3 договору, додатку № 10 до нього оплачувати постачальнику вартість електричної енергії, здійснювати інші платежі згідно з умовами договору. У травні - вересні 2015 р. розрахунок спожитої відповідачем електроенергії здійснювалася на підставі п. 6.39 ПКЕЕ, так як споживач в порушення умов договору не надавав акти про використану електроенергію у зазначені розрахункові періоди. Позивач вказує, що відпустив відповідачу активну електричну енергію у травні вересні 2015 р. у кількості 4287 кВт/год на суму 2769,38 грн. Відповідач частково здійснив оплату за спожиту активну електроенергію у сумі 307 грн. 18 коп., внаслідок чого за останнім склалася заборгованість в розмірі 2462 грн. 20 коп., яку позивач просить стягнути. За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань відповідно до 4.2.1 договору позивач просить стягнути 487 грн. 90 коп. пені, нарахованої за період з 20.05.2014 р. по 20.10.2015 р. за прострочення виконання зобовязань по оплаті вартості спожитої електричної енергії за період з червня 2014 р. по вересень 2015 р. У відповідності до ст.. 625 ЦК України до стягнення заявлено 30 грн. 06 коп. річних процентів, нарахованих за період з 20.05.2014 р. по 20.10.2015 р., та 111 грн. 15 коп. втрат від інфляції грошових коштів, нарахованих за період з 20.08.2014 р. по 20.10.2015 р.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, представник відповідача в судове засідання за викликом двічі не зявився, правом надати відзив на позов не скористався. Згідно п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України. В разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Згідно ОСОБА_3 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ФОП ОСОБА_2 О.М. зареєстрований за адресою: 70500, Запорізька область, Оріхівський район, м.Оріхів, вул. Карла Маркса, 78. Ухвала суду від 04.11.2015 р. про порушення провадження по справі № 908/5556/15, яка направлялася на адресу відповідача, повернута органом зв'язку з зазначенням «за закінченням терміну зберігання». З урахуванням обставин справи вважається належним виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу щодо вчинення судом певних процесуальних дій.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду, суд дійшов висновку про можливість розгляду позовної заяви по суті в судовому засіданні 18.12.2015 року за відсутності представників сторін.

Згідно до ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив: Публічним акціонерним товариством «Миколаївобленерго» (постачальник, позивач по справі) та ОСОБА_1 особою підприємцем ОСОБА_2 (споживач, відповідач по справі) 20.12.2012 року укладено договір № 44/2257 про тимчасове постачання електричної енергії, за умовами якого постачальник зобов'язався постачати електричну енергію споживачу, а споживач оплачувати постачальнику її вартість та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до нього.

Відповідно п.1 додатку № 4 до договору № 44/2257 сторони домовилися, що споживач знімає показання розрахункових засобів обліку щомісячно 20 числа і в цей же день повідомляє про них постачальнику по встановленій формі згідно зразку Акту про використану електричну енергію. Пунктом 2 додатку № 10 до договору передбачено, що споживач 03 числа місяця в поточному розрахунковому періоді здійснює платіж на наступний розрахунковий період у сумі вартості 100% заявленого обсягу споживання електроенергії на поточний рахунок із спеціальним режимом використання. У випадку спів падіння дати оплати з вихідним чи святковим днями, споживач здійснює оплату у найближчий робочий день, що передує вихідному чи святковому дню. В день надання Акту про використану електричну енергію постачальник надає споживачу рахунок на здійснення попередньої оплати та вартості фактично спожитої електроенергії. Якщо фактичне споживання електричної енергії виявиться більшим, ніж очікуване, різниця між сумою авансових платежів та вартістю фактично спожитої електроенергії має бути сплачена протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунків за фактично використану у розрахунковому періоді електричну енергію.

Як свідчать вивчені матеріали, на виконання умов договору № 44/2257 впродовж травня 2015 р. вересня 2015 р. постачальником електричної енергії здійснювалася поставка електроенергії на обєкти споживача (відповідача по справі). У визначену договором дату споживач електричної енергії не давав акти про використану електричну енергію в травні вересні 2015 р., про що енергопостачальною організацією складено відповідні акти. Обсяг спожитої електроенергії розраховано позивачем відповідно до потужності струмоприймачів та із врахуванням технічних даних та режимів роботи електроустановок споживача, що передбачено п. 6.39 ПКЕЕ та п. 2.1.2 договору № 44/2257.

Згідно представленого позивачем розрахунку ним відпущено відповідачу активну електроенергію у травні вересні 2015 р. у кількості 4287 кВт/год на суму 2769 грн. 38 коп. На оплату спожитої електроенергії споживачу предявлено рахунки № 44/2257/5/1 від 20.05.2015 р., № 44/2257/6/1 від 24.06.2015 р., № 44/2257/1 від 22.07.2015 р., № 44/2257/8/1 від 26.08.2015 р., № 44/2257/9/1 від 25.09.2015 р. на загальну суму 2769 грн. 38 коп., які відповідачем оплачені частково в розмірі 307 грн. 18 коп. Позивачем надано розрахунок, відповідно до якого внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за ним склалася заборгованість по оплаті спожитої активної електричної енергії в період з травня 2015 р. по вересень 2015 р., в розмірі 2462 грн. 20 коп.

Положеннями ст.ст. 11, 629 ЦК України встановлено, що договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

За договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (частина перша статі 275 ГК України).

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частинами шостою та сьомою статті 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами статей 525, 526 ЦК України та статті 193 ГК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загально-господарського інтересу.

За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином, а саме поставив відповідачу електричну енергію, що підтверджується матеріалами справи, а відповідач порушив умови договору та не здійснив своєчасну та повну оплату вартості отриманої електричної енергії.

З огляду на викладене, оскільки відповідач не надав суду доказів виконання зобовязань, заявлені позовні вимоги не спростував, суд вважає вимоги в частині стягнення боргу за активну електричну енергію за період травень 2015 р. - вересень 2015 року в розмірі 2462 грн. 20 коп. обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення пені в розмірі 487 грн. 90 коп., нарахованої за період з 20.05.2014 р. по 20.10.2015 р., за несвоєчасну оплату вартості спожитої електроенергії суд зазначає наступне:

Позивач вказані вимоги обґрунтовує п. 4.2.1 договору № 44/2257 від 20.12.2012 р. Як вбачається з тексту договору № 44/2257 від 20.12.2012 р. п. 4.2.1 в ньому відсутній. Доказів внесення змін до договору позивачем не надано, тому посилання позивача на п. 4.2.1 договору № 44/2257 є помилковими. Натомість, пунктом 7 Додатку № 10 до договору № 44/2257 від 20.12.2012 р. передбачено, що у разі несвоєчасної оплати платежів обумовлених даним додатком, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування за весь час прострочення: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюються нарахування.

Судом встановлено, що в порушення умов договору відповідач у встановлені строки зобов'язання щодо оплати спожитої електроенергії за період з травня 2015 р. по вересень 2015 р. не виконував.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

За приписами частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною шостою статті 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

З огляду на наведене, судом встановлено підстави щодо стягнення пені за несвоєчасно виконане грошове зобов'язання. Перевіривши розрахунок суми заявленої до стягнення пені, суд вважає вимоги про стягнення пені такими, що підлягають задоволенню частково в сумі 365 грн. 25 коп. пені, нарахованої за період з 20.05.2015 р. по 20.10.2015 р.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідач прострочив виконання зобов'язань по оплаті спожитої активної електроенергії в період з травня 2015 р. по вересень 2015 р., вимоги про стягнення річних процентів в розмірі 30 грн. 06 коп., нарахованих за період з 20.05.2014 р. по 20.10.2015 р. за прострочення виконання зобов'язання з оплати електроенергії, суд вважає такими, що підлягають задоволенню частково. Суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення річних процентів в розмірі 19 грн. 97 коп., нарахованих за період з 20.05.2015 р. 20.10.2015 р.

Щодо пені, річних процентів та втрат від інфляції грошових коштів, нарахованих за період з 20.05.2014 р. по 20.05.2015 р., суд зазначає наступне: позивач в поясненнях по суті вимог вказує, що відповідач почав несвоєчасно оплачувати рахунки за спожиту електроенергію з червня 2014 р. Суд пропонував позивачу надати пояснення та докази на підтвердження прострочки в оплаті за вказаний період з метою перевірки правильності нарахування штрафних санкцій. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження несвоєчасних розрахунків споживача, а саме рахунків на оплату спожитої електроенергії за період з червня 2014 р. по квітень 2015 р. та банківських виписок. Протоколи розрахунку пені, складені позивачем, є односторонніми документами та не можуть бути допустимим доказом, а інших доказів на підтвердження несвоєчасного виконання відповідачем зобов'язань відповідно до приписів чинного законодавства позивачем не надано, що є підставою для відмови в позові в цій частині.

Щодо розрахунку втрат від інфляції грошових коштів в розмірі 111 грн. 15 коп. за період з червня 2015 р. по вересень 2015 р. суд зазначає, що відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальністю за порушення грошових зобов'язань» розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць, у якому мала місце інфляція. Виконаний позивачем розрахунок втрат від інфляції грошових коштів не відповідає вимогам, встановленим законодавством, щодо відповідних нарахувань, а саме позивачем розраховано втрати від інфляції грошових коштів за певну кількість днів, а не за місяць. Суд знаходить представлений розрахунок втрат від інфляції грошових коштів необґрунтованим, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Позовні вимоги задовольняються частково.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, ст.. 193, 231 ГК України, ст.. ст. 526, 546, 549, 625 ЦК України, керуючись ст.ст. 49, 75, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2 (70500, Запорізька область, Оріхівський район, м. Оріхів, вул. Карла Маркса, 78, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи платника податків НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Миколаївобленерго (юр. адреса: 54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40; пошт. адреса: 54055, м.Миколаїв, вул. Чигирина, 94, 9) 2462 (дві тисячі чотириста шістдесят дві) грн.. 20 коп. боргу за активну електроенергію з зарахуванням на поточний рахунок із спеціальним режимом використання № 53 в МОУ АТ «Ощадбанк», МФО 326461; 365 (триста шістдесят пять) грн. 25 коп. пені, 19 (девятнадцять) грн. 97 коп. річних процентів, 1121 (одна тисяча сто двадцять одна) грн.. 91 коп. судового збору. Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 23 грудня 2015 року.

Суддя І.А. Попова