ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.12.15р. Справа № 904/9423/15

За позовом Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської Ради, м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у сумі 9 920, 16 грн. за договором про постачання теплової енергії

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

від позивача - ОСОБА_2, дов. № 3705 від 09.11.2015р.

від відповідача - ОСОБА_1, паспорт серія ЕТ № 141497 виданий Феодосійським МВГУ МВС України в Криму 15.07.2008р.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради звернулось до господарського суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 9 920,16 грн. з яких: сума основного боргу - 7 933,70 грн., 3% річних 155,70 грн. та інфляційні втрати 1 830,76 грн. за договором про постачання теплової енергії № 1077 від 06.10.2014р.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору на постачання теплової енергії № 1077 від 06.10.2014р., в частині повної та своєчасної оплати за постачання теплової енергії.

Позивач позовні вимоги, викладені у позовній заяві, підтримав у повному обсязі.

Відповідач проти позову не заперечив, заявив про частково оплату суми основного боргу у розмірі 6 596,89 грн. та надав докази оплати.

У судовому засіданні 23.11.2015р. оголошувалась перерва до 21.12.2015р.

Клопотання про використання засобів технічної фіксації судового процесу при розгляді цієї справи сторонами не заявлялись.

В судовому засіданні 21.12.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.10.2014 року між Комунальним підприємством Теплоенерго Дніпропетровської міської ради (далі Теплопостачальне підприємство, Позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі ОСОБА_3, Відповідач) було укладено договір про постачання теплової енергії № 1077 (далі Договір), в подальшому сторонами підписано Додаткові угоди від 11.12.2014р. та від 10.03.2015р. (далі Додаткова угода -1 та Додаткова угода -2).

За цим договором Теплопостачальне підприємство бере на себе зобовязання виробляти та постачати ОСОБА_3 теплову енергію, а ОСОБА_3 зобовязується одержати теплову енергію та сплатити Теплопостачальному підприємству її вартість, за встановленими тарифами (цінами) в терміни та на умовах передбачених цим Договором (п. 2.1. Договору)

Відповідно до п. 3.1. Договору теплова енергія постачається ОСОБА_3 в обсягах визначених додатком №1 Договору для задоволення наступних потреб:

- опалення - в опалювальний період (172 діб);

- вентиляція в опалювальний період (172 діб);

- гарячого водопостачання протягом року (350 діб);

- технологічних потреб відповідно з виробничою програмою ОСОБА_3.

Пунктом 3.3. Договору встановлено фактично отриманий обсяг теплової енергії ОСОБА_3 від Теплопостачального підприємства фіксується сторонами ОСОБА_3 здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період, за формою визначеною сторонами в додатку №3 договору.

Приписами пункту 4.2.2. Договору встановлено, споживач теплової енергії зобовязується до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, отримати від Теплопостачального підприємства рахунок разом з ОСОБА_3 здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період та розглянувши останній, не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, підписати та направити поштою (або іншим засобом) один екземпляр на адресу Теплопостачального підприємства. Вразі не згоди з зазначеним в ОСОБА_3 здачі приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період, визначеним Теплопостачальним підприємством обсягом поставленої теплової енергії, ОСОБА_3 зобовязаний надати на адресу Теплопостачального підприємства мотивоване заперечення (з контр розрахунком спожитої теплової енергії, або з відповідним актом, про встановлення факту, складеного за участю Теплопостачального підприємства) в письмовому вигляді протягом 5 календарних днів з мементу одержання ОСОБА_3 здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період.

Відповідно п.п. 5.2., 5.2.1. Договору теплопостачальне підприємство зобовязане забезпечувати постачання теплової енергії ОСОБА_3 згідно з умовами договору.

Згідно п. 6.2. Договору облік споживання теплової енергії ОСОБА_3 здійснюється розрахунковим способом за адресою: вул. Робоча, буд. 168.

Розрахунки між Теплопостачальним підприємством та ОСОБА_3 за Договором проводяться виключно у безготівковій формі у національній валюті України - гривні, шляхом перерахування грошових коштів, вказаних у відповідних платіжних документах, на поточні рахунки зазначені Сторонами у розділі 15 Договору (п. 6.6. Договору).

Пунктом 6.7. Договору встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць, за результатами якого підписується ОСОБА_3 здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період (в 2-х примірниках), за формою визначеною Сторонами в Додатку №3 Договору. ОСОБА_4 здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період, або його відсутність в порядку п.п. 4.2.2., 6.10. Договору, підтвердженням відсутності претензій з боку ОСОБА_3 в частині фактично отриманої теплової енергії.

ОСОБА_3 зобовязаний не пізніше 15 числа розрахункового періоду здійснити Теплопостачальному підприємству авансовий платіж у розмірі 80% від вартості теплової енергії згідно з її кількістю, передбаченою Додатком №1 до цього Договору, за власним платіжним дорученням з вказаним періодом, за який він сплачується (п.6.8. Договору).

Пунктом 6.9. Договору встановлено, що ОСОБА_3 здійснює кінцевий розрахунок за спожиту теплову енергію в до 20-го числа числа місяця наступного за розрахунковим. У випадку утворення переплати, вона зараховується в рахунок наступних платежів.

Сторони підписавши цей договір, домовились, що факт отримання ОСОБА_3 здачі приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період та подальшого неотримання Теплопостачальним підприємством 5 календарних діб, з момен7ту отримання, підписаного ОСОБА_3 приймання-передачі теплової енергії за відповідний розрахунковий період, є підставою для теплопостачального підприємства вважати акт здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період підписаний з боку ОСОБА_3 9п. 6.10. Договору).

Тарифи на теплову енергію, що споживається згідно з цим Договором затверджено Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.02.2015р. за № 249 (п. 7.1. Договору в редакції Додаткової угоди -2).

Тарифи для розрахунків, з врахуванням вимог ст.. 20 Закону України «Про Теплопостачання» за цим договором складає:

Теплова енергія для потреб інших споживачів (крім населення):- 1 735,79 грн./Гкал (без ПДВ); - 2 082,95 грн./Гкал (з ПДВ).

Про зміну тарифів ОСОБА_3 повідомляється в порядку, визначеному п. 5.1.7., п. 5.2.3. Договору (п. 7.2. Договору в редакції Додаткової угоди -2).

Цей договір набуває юридичної сили з моменту його підписання та діє до 06.10.2017р., а в частині проведення розрахунків за теплову енергію до повного виконання Сторонами своїх зобовязань за цим Договором.

Датою підписання цього договору вражається дата, зазначена у правому верхньому куті першої сторінки цього договору (п. 11.1. Договору).

Комунальне підприємство Теплоенерго Дніпропетровської міської ради на виконання умов договору №1077 від 06.10.2014 року у період з листопада 2014р. по квітень 2015р здійснило постачання Відповідачу теплової енергії на загальну суму 9 659,62 грн., що підтверджується Актами здачі приймання (а.с. 32-33).

Позивачем Відповідачеві виставлені рахунки на оплату (а.с. 20-25).

Відповідач за поставлену теплову енергію розрахувався частково, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 7 933,70 грн., що і стало причиною спору.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд прийшов до висновку про часткове задоволення спору на підставі наступного.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст.901 ЦК України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

В ході розгляду справи відповідач надав докази часткової оплати боргу у сумі 6 596,89 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 43-46),

Відповідно до п.4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

На підставі викладеного, позовні вимоги в цій частині підлягають припиненню по п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Доказів оплати залишившоїся частини боргу у сумі 1 336,81 грн. на час розгляду даного спору відповідач суду не надав, проти наявності боргу не заперечив.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача основного боргу в сумі 1 336,81 грн.

Крім основного боргу Позивач просить стягнути з Відповідача 3 % річних у сумі 155,70 грн. та інфляційні втрати 1 830,76 грн. за період з 21.12.2014р. по 19.10.2015р.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

Перевіривши розрахунок 3 % річних судом встановлено, що за період прострочення з 21.12.2014р. по 19.10.2015р. вони становлять 155,70 грн. та підлягають до стягнення.

При перевірці розрахунку інфляційних втрат позивача суд враховує приписи Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати, що підлягають до стягнення за період литий вересень 2015 р. становлять 1 830,76 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з стягненням з Відповідача на користь Позивача основного боргу у сумі 1 336,81 грн., 3% річних 155,70 грн. та інфляційних втрат 1 830,76 грн.

В частині стягнення основного боргу у розмірі 6 596,89 грн. провадження у справі слід припинити.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, приймаючи до уваги, що спір доведено до розгляду в суді з вини відповідача, суд вважає за можливе покласти на нього судові витрати у справі в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 546, 548, 610, 611, 627, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 199, 231 Господарського кодексу України ст.ст. 1, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, п.1-1 ст. 80, ст.ст. 82-85, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49008, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства Теплоенерго Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Погребняка, 7, ) заборгованості за спожиту теплову енергію 1 336,81 грн. (одна тисяча триста тридцять шість грн. 81 коп.), 3% річних 155,70 грн. (сто п'ятдесят п'ять грн. 70 коп.), інфляційних втрат 1 830,76 грн. (одна тисяча вісімсот тридцять грн. 76 коп.), судового збору в розмірі 1 218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.), про що видати наказ, після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення основного боргу у розмірі 6 596,89 грн. провадження у справі -припинити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 22.12.2015р

Суддя ОСОБА_5