ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2015 Справа № 917/2236/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", вул. Кудрявська, 26/28, м. Київ-53, 04053 в особі філії - Газопромислового управління "Полтавагазвидобування", вул. Фрунзе, 173, м. Полтава, 36008

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", вул. В.Козака, 2"А", м.Полтава, 36020

про стягнення 679 034,39 грн.

Суддя Ківшик О.В.

Представники у судових засіданнях 26.11.2015 р. та 03.12.2015 р. :

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 2-48д від 25.12.2014 р.; ОСОБА_2, довіреність № 2-46д від 25.12.2014 р.;

від відповідачів: ОСОБА_3, довіреність № 186 від 18.12.2014 р..

У судових засіданнях 26.11.2015 р. та 03.12.2015 р. з метою надання можливості представлення сторонами додаткових письмових доказів з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі з урахуванням питань, що були предметом дослідження у судових засіданнях, судом було оголошено перерви в порядку ст. 77 ГПК України.

Представники у судовому засіданні 22.12.2015 р.:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 2-48д від 25.12.2014 р.; ОСОБА_2, довіреність № 2-46д від 25.12.2014 р.;

від відповідача: не з'явилися.

22.12.2015 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява "Укргазвидобування" в особі філії - Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" 679 034,39 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами 01.01.2014 р. Договору транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами № 2014-Н, з яких : 546 441,80 грн. основна заборгованість за період з січня 2015 р. по червень 2015 р., 126 072,63 грн. пеня та 6 519,96 грн. 3% річних за період з 21.05.2015 р. по 30.09.2015 р.

Відповідач представництво у судове засідання не забезпечив, причин щодо цього суду не повідомив. Останній відповідно до 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" був належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, про що свідчать матеріали справи. У попередніх судових засіданнях представник відповідача проти позову заперечував за мотивами відзиву на позовну заяву.

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, відсутність клопотання про його продовження, суд не оцінює вказані обставини як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами.

Позивач надав суду заяву № Юр-10539 від 16.11.2015 р. (вх. № 16827 від 19.11.2015 р.) про зміну предмету позову, відповідно до якої повідомляє суд про проведення відповідачем 30.10.2015 р. сплати основної заборгованості у розмірі 546 441,80 грн. та просить суд стягнути на його користь з відповідача 141 941,96 грн. пені та 7 614,50 грн. 3% річних за період з 21.05.2015 р. по 30.10.2015 р.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Суд розцінює дану заяву як зменшення розміру позовних вимог та приймає її до розгляду в даному позовному провадженні як таку, що подана відповідно до чинних процесуальних норм. Спір розглядається в межах предмету спору в редакції наведеної заяви № Юр-10539 від 16.11.2015 р. (вх. №16827 від 19.11.2015 р.). При цьому судом враховано п. 3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Представники позивача на задоволенні позову в редакції вказаної заяви наполягають за мотивами позовної заяви та пояснення по справі № Юр-11118 від 01.12.2015 р. (вх. № 17464 від 01.12.2015 р.).

Представники позивача у судовому засіданні 26.11.2015 р. усно повідомили суд, що при оформленні позовної заяви було допущено описку в зазначенні назви позивача та просили її виправити.

Суд задовольняє дане клопотання за обґрунтуванням, наведеним у мотивувальній частині цього рішення.

Відповідач надав суду відзив на позов № 14/5411 від 23.11.2015 р. (вх. № 171114 від 24.11.2015р.) в якому зазначив, що заборгованість у розмірі 546 441,80 грн. за період з січня 2015 р. по червень 2015 р., яка входить до ціни даного позову, ним сплачена та просить суд припинити провадження у справі в цій частині позовних вимог, а в частині стягнення штрафних санкцій просить суд відмовити. На підтвердження сплати основного боргу, відповідач в додатки до відзиву залучив оригінали платіжних доручень, а саме : № 52884518 від 01.10.2015 року., № 52988176 від 05.10.2015 р., № 53039844 від 06.10.2015 р., № 53086554 від 07.10.2015 р., № 53209966 від 08.10.2015 р., № 5327445 від 09.10.2015 р., № 53303937 від 12.10.2015 р., № 53420959 від 13.10.2015 р., № 53459734 від 15.10.2015 р., № 53543301 від 16.10.2015 р., № 53581985 від 19.10.2015 р., № 53693776 від 20.10.2015 р., № 844894 від 21.10.2015 р., № 53821993 від 22.10.2015 р., № 53874381 від 23.10.2015 р., №53906310 від 26.10.2015 р., № 844894 від 26.10.2015 р., № 54161818 від 27.10.2015 р., № 844964 від 27.10.2015 р., № 54206747 від 28.10.2015 р., № 845014 від 28.10.2015 р., № 54246724 від 29.10.2015 р., № 845092 від 29.10.2015 р., № 54313837 від 30.10.2015 р., № 54289904 від 30.10.2015 р., № 54346957 від 02.11.2015 р..

Останній також надав суду заяву № 14/5410 від 23.11.2015 року (вх. № 17115 від 24.11.2015р.) про зменшення розміру пред'явленої до стягнення пені на 90% в порядку п. 3 ст. 83 ГПК України.

Позивач проти зменшення заявленого до стягнення розміру пені заперечив, про що зазначив у поясненнях по справі № Юр-11118 від 01.12.2015 р. (вх. № 17464 від 01.12.2015 р.).

Суд задовольняє клопотання про зменшення заявленого до стягнення позивачем розміру пені частково за обґрунтуванням, наведеним у мотивувальній частині даного рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін (відповідача - у минулих судових засіданнях), оцінивши надані докази, суд,

встановив :

01.01.2014 р. між Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" в особі філії - Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" (газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (замовник) укладено Договір на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами № 2014-Н (далі - Договір, том справи 1, а.с. 10-17).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- газотранспортне підприємство зобовязується надати замовнику послуги з транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами природного газу замовника до пунктів призначення газорозподільних станцій для задоволення потреб населення, релігійних організацій (крім обсягів, що використовують для виробничо-комерційної діяльності), а також для установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів (в межах обсягів природного газу, що використовуються як пальне для забезпечення горіння вічного вогню), а замовник зобовязується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбаченими умовами договору (п. 1.1 Договору);

- річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника становить 114 548,00тис.куб.м. (п. 1.2 Договору);

- послуги транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами. газотранспортне підприємство до 15-го числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства. Замовник протягом двох днів з дати одержання зобовязується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання такту наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов Договору або в судовому порядку. Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством (п. 3.1-3.3 та п. 3.5 Договору);

- вартість послуг з транспортування 1 000м3 природного газу внутрішньопромисловими газопроводами газотранспортного підприємства складає 1,70 грн., крім того 0,34 грн. ПДВ, згідно з калькуляцією, що додається до даного договору та є його невід'ємною частиною. Вартість послуг може змінюватись у звязку із зміною витрат газотранспортного підприємства на транспортування. Зміна вартості послуг з транспортування газу оформляється додатковою угодою до цього договору (п. 5.1 та п. 5.2 Договору);

- оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газотранспортних підприємств, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 2-го числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (п. 5.5 Договору);

- у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 7.3 Договору);

- цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2014 року - до повного виконання зобовязань сторін (п. 11.1 Договору).

До Договору між сторонами було укладено (підписано представниками сторін та скріплено печатками сторін) Додаткові угоди (том справи 1, а.с. 19-23), згідно яких сторони вносили зміни, зокрема, до п. 1.2, п. 5.1 та п. 11.1 Договору, а саме :

- Додаткова угода № 1 від 01.05.2014 р., згідно якої п. 5.1 Договору викладено у наступній редакції "вартість послуг з транспортування 1 000 м3 природного газу внутрішньо - промисловими газопроводами газотранспортного підприємства складає 4,30 грн., крім того 0,86 грн. ПДВ, згідно з калькуляцією, що додається до даного договору та є його невід'ємною частиною";

- Додаткова угода № 2 від 30.05.2014 р., яка набирає чинності з 01.06.2014 р., згідно якої п. 5.1 Договору викладено у наступній редакції "вартість послуг з транспортування 1 000 м3 природного газу становить 16,00 грн., крім того 3,20 грн. ПДВ, згідно з калькуляцією, що додається до даного договору та є його невід'ємною частиною";

- Додаткова угода № 3 від 17.12.2014 р., згідно якої п. 1.2 Договору викладено у наступній редакції "річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника на 2015 рік становить 106 048,00 тис.куб.м." та п. 11.1 Договору викладено у наступній редакції "цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2015 року - до повного виконання зобовязань сторін";

- Додаткова угода № 4 від 31.03.2015 р., яка набирає чинності з 01.04.2015 р., згідно якої п. 5.1 Договору викладено у наступній редакції "вартість послуг з транспортування 1 000 м3 природного газу становить 115,20 грн., крім того 23,04 грн. ПДВ, згідно з калькуляцією, що додається до даного договору та є його невід'ємною частиною";

- Додаткова угода № 5 від 30.06.2015 р., згідно якої, сторони дійшли згоди щодо розірвання даного договору з 01.07.2015 р., а в частині проведення розрахунків договір діє до повного виконання зобов'язань.

Факт надання позивачем відповідачу послуг на загальну суму 2 299 421,80 грн. підтверджується підписаними представниками сторін та скріпленими печатками сторін актами наданих послуг з транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами, а саме : № 14/01н від 31.01.2015 р., згідно якого у січні 2015 р. позивачем протранспортовано 11 043,456 тис.куб.м. природного газу, вартість послуги складає 212 034,36 грн.; № 14/02н від 28.02.2015 р., згідно якого у лютому 2015 р. позивачем протранспортовано 9 692,386 тис.куб.м. природного газу, вартість послуги складає 186 093,81 грн.; № 14/03н від 31.03.2015 р., згідно якого у березні 2015 р. позивачем протранспортовано 9 339,853 тис.куб.м. природного газу, вартість послуги складає 179325,18 грн.; № 14/04н від 30.04.2015 р., згідно якого у квітні 2015 р. позивачем протранспортовано 6 838,998 тис.куб.м. природного газу, вартість послуги складає 945 423,08 грн., № 14/05н від 31.05.2015 р., згідно якого у травні 2015 р. позивачем протранспортовано 3 360,086 тис.куб.м. природного газу, вартість послуги складає 464 498,29 грн.; № 14/06н від 30.06.2015 р., згідно якого у червні 2015 р. позивачем протранспортовано 2 257,285 тис.куб.м. природного газу, вартість послуги складає 312 047,08 грн. (копії наявні у матеріалах справи, том справи 1, а. с. 30-35).

Крім того, позивачем було пред'явлено відповідачеві рахунки на оплату отриманих послуг, а саме : № 1286-01 від 31.01.2015 р., № 1404-02 від 28.02.2015 р., № 1449-03 від 31.03.2015 року, № 1662-04 від 30.04.2015 р., № 1820-05 від 31.05.2015 р., № 1846-06 від 30.06.2015 р. (копії наявні у матеріалах справи, том справи 1, а.с. 36-40).

З огляду на те, що відповідач протягом тривалого часу проводив оплату за отримані ним послуги з порушенням встановлених Договором строків та не у повному обсязі, 21.07.2015 р. на адресу останнього позивачем було направлено Вимогу № 22-6363, відповідно до якої позивач вимагав в семиденний термін з моменту її отримання сплатити заборгованість у розмірі 882 134,27 грн. (копія наявна у матеріалах справи, том справи1, а.с. 27). 31.07.2015 р. позивач отримав від відповідача відповідь на вищезазначену вимогу, відповідно до якої відповідач зазначив, що остання є необґрунтованою (копія наявна у матеріалах справи, а.с. 20).

За даними позивача в порушення умов Договору відповідачем проведено часткову оплату вартості отриманих послуг та з порушенням термінів, а саме : відповідачем проведено оплату у розмірі 335 692,47 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями банківських виписок по рахунку позивача та не спростовується відповідачем (том справи 1, а.с. 24-26, а.с. 51-250 та том справи 2, а.с. 1-14).

На момент подання позову заборгованість відповідача за отримані послуги складала 546 441,80 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості відповідача та не спростовується відповідачем (том справи 1, а.с. 24-26).

Після порушення провадження у справі вказана заборгованість відповідачем сплачена у повному обсязі, що підтверджується наявними у матеріалах справи оригіналами платіжних доручень, а саме : №52884518 від 01.10.2015 року., № 52988176 від 05.10.2015 р., № 53039844 від 06.10.2015 р., №53086554 від 07.10.2015 р., № 53209966 від 08.10.2015 р., № 5327445 від 09.10.2015 р., № 53303937 від 12.10.2015 р., № 53420959 від 13.10.2015 р., № 53459734 від 15.10.2015 р., № 53543301 від 16.10.2015 р., № 53581985 від 19.10.2015 р., № 53693776 від 20.10.2015 р., № 844894 від 21.10.2015 р., № 53821993 від 22.10.2015 р., № 53874381 від 23.10.2015 р., №53906310 від 26.10.2015 р., № 844894 від 26.10.2015 р., № 54161818 від 27.10.2015 р., № 844964 від 27.10.2015 р., № 54206747 від 28.10.2015 р., № 845014 від 28.10.2015 р., № 54246724 від 29.10.2015 р., № 845092 від 29.10.2015 р., № 54313837 від 30.10.2015 р., № 54289904 від 30.10.2015 р., № 54346957 від 02.11.2015 р. (том справи 2, а.с. 91-117).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом (в редакції прийнятої судом до розгляду в даному позовному провадженні заяви № Юр-10539 від 16.11.2015 р. (вх. № 16827 від 19.11.2015 р.) про стягнення з відповідача 141 941,96 грн. пені та 7 614,50 грн. 3% річних за період з 21.05.2015 р. по 30.10.2015 р. за порушення розрахунків за отримані послуги з транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами за умовами Договору № 2014-Н від 01.01.2014 р. зі змінами і доповненнями.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору про надання послуг.

Статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов'язання за вищезазначеним Договором. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за Договором та приписів ст. 903 Цивільного кодексу України надані позивачем послуги оплатив з порушенням з порушенням встановлених строків. Дана обставина відповідачем не спростована.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 7 614,50 грн. 3% річних за період з 21.05.2015 р. по 30.10.2015 р. (з урахуванням моменту виникнення зобовязань щодо оплати за протранспортований природний газ за кожний окремий місяць), суд прийшов до висновку, що вимоги позивача відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, а тому підлягають задоволенню (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно із ст. 3 Закону України від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (із змінами та доповненнями) розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

У п. 7.3 Договору сторони узгодили, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 141 941,96 грн. пені за період з 21.05.2015 р. по 30.10.2015 р. (з урахування моменту виникнення у відповідача зобовязань з оплати протранспортованого природного газу по кожному окремому акту), суд прийшов до висновку, що заявлений розмір пені відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" (розрахунок суми пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Як вже зазначалось у описовій частині даного рішення, відповідач надав суду заяву № 14/5410 від 23.11.2015 року (вх. № 17115 від 24.11.2015 року) про зменшення розміру стягуваної пені на 90% в порядку п. 3 ст. 83 ГПК України.

В обґрунтування даної заяви відповідач посилається на те, що ПАТ "Полтавагаз" не є газовидобувною компанією, інших джерел погашення заборгованості за спожитий природний газ, ніж її стягнення в судовому порядку зі своїх контрагентів, у ПАТ "Полтавагаз" не існує. Постановою НКРЕКП № 2018 від 13.07.2015 р. "Про внесення змін до нормативів перерахування коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників природного газу, які здійснювали діяльність до 01.07.2012 р., відкритих в установах уповноважених банків, що надійшли від категорій споживачів "населення", "бюджетні установи", "промислові споживачі та інші суб'єкти господарювання", на липень 2015 р.", з 13.07.2015 р. для ПАТ "Полтавагаз" затверджено "нульові" нормативи перерахування коштів для всіх категорій споживачів. Саме тому у відповідача виникла кризова ситуація, пов'язана із відсутністю обігових коштів.

Після сплати споживачами заборгованість за спожитий природний газ кошти акумулюються на поточних рахунках із спеціальним режимом використання ПАТ "Полтавагаз", але у зв'язку з нерозподіленням коштів на власників природного газу і ліцензіатів з транспортування природного і нафтового газу магістральними та промисловими трубопроводами у товариства виникають податкові зобов'язання за відсутності податкового кредиту.

Згідно наданого відповідачем звіту про фінансовий стан підприємства за 9 місяців 2015 р., останнє знаходиться у важкому фінансовому стані та несе збитки у розмірі 19 477 000,00 грн..

Також у клопотанні про зменшення розміру неустойки відповідач зазначає, що оплата вартості спожитого природного газу здійснюється в порядку, визначеному Постановою КМУ № 1082 від 03.12.2008 р. "Питання удосконалення схем розрахунків за використану електроенергію та природний газ" (зі змінами та доповненнями), а саме : плата за природний газ від усіх категорій споживачів підприємства зараховується на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за використаний природний газ. Всі кошти, що надходять в рахунок оплати послуг з газопостачання населенням, бюджетними установами та іншими споживачами за затвердженим алгоритмом, у відсотковому співвідношенні спрямовується на оплату спожитого природного газу.

Розглянувши заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 90%, суд дійшов висновку, що останнє підлягає частковому задоволенню за наступного мотивування.

Пункт 3 ст. 83 ГПК України надає суду право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Стаття 233 Господарського кодексу України також встановлює, що у разі, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Як розяснив Пленум Вищого господарського суду України у Постанові від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами), вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи повне виконання відповідачем (боржником) зобовязань за Договором, а саме той факт, що останній забезпечив повне погашення заборгованості, скрутне фінансове становище підприємства відповідача, а також те, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання прийнятих на себе зобовязань за Договором не мали негативних наслідків у вигляді збитків, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності - суд зменшує розмір пені на 50%, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню частково в розмірі 70 970,98 грн. (з метою захисту інтересів кредитора від інфляційних процесів в економіці та беручи до уваги баланс інтересів сторін у справі). При цьому судом враховано зазначену у рішенні від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013 правову позицію Конституційного Суду України, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

За викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 70 970,98 грн. пені та 7 614,50 грн. 3% річних підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому в цій частині підлягають задоволенню. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 70 970,98 грн. пені задоволенню не підлягають.

Як вже зазначалось у описовій частині даного рішення, у судовому засіданні 16.11.2015 р. представники позивача заявили суду усне клопотання про виправлення описки в ухвалі Господарського суду Полтавської області від 26.10.2015 р. про порушення провадження у даній справі, а саме : зазначити правильну назву позивача "ПАТ "Укргазвидобування" замість "ПАТ "Укргазвидобування" в особі філії ГПУ "Полтавагазвидобування". При цьому, з матеріалів справи вбачається, що вищезазначена описка в ухвалі суду була спричинена допущенням ідентичної описки позивачем при складанні позовної заяви.

За приписами ст. 89 ГПК України суддя за заявою сторони або за своєю ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що виправлення описки не зачіпає суті ухвали, наявні підстави такі зміни внести.

Пунктом 2.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що у разі зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню. У разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено (п. 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Враховуючи викладене та приписи ст. 49 ГПК України понесені позивачем при зверненні з позовом до суду розподіляються наступним чином : витрати по сплаті судового збору в сумі 1 243,35 грн. покладаються на відповідача, витрати по сплаті судового збору в сумі 7 955,89 грн. підлягають поверненню позивачу з Державного бюджету України.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85, 89 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Виправити допущену описку в ухвалі Господарського суду Полтавської області від 26.10.2015р. про порушення провадження у даній справі шляхом зазначення назви позивача: "Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування".

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (36020, м. Полтава, вул. Козака, 2-а), ідентифікаційний код юридичної особи 03351912 на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ-53, вул. Кудрявська, 26/28), ідентифікаційний код юридичної особи 30019775 70 970,98 грн. пені, 7 614,50 грн. 3 % річних та 2 243,35 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

4. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 70 970,98 грн. пені відмовити.

5. Повернути Публічному акціонерному товариству "Укргазвидобування" (04053, м. Київ-53, вул. Кудрявська, 26/28), ідентифікаційний код юридичної особи 30019775 з Державного бюджету України - 7 955,89 грн. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 24.12.2015 р..

Суддя О.В.Ківшик

Примітка : Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.