ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року Справа № 915/1841/15

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi ОСОБА_1,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представників позивача: не з'явився,

представника відповідача: ОСОБА_2. дов. №8677/юр від 25.12.2014,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6),

до відповідача: Обласного комунального підприємства Миколаївоблтеплоенерго

(54034, м.Миколаїв, вул.Миколаївська, 5-А),

про: стягнення 4607252,77 грн., з яких: 4351552,41 грн. збитків від інфляції та 255700,36 грн. - 3% річних, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» 4351552,41 грн. збитків від інфляції та 255700,36 грн. - 3% річних, нарахованих у звязку з несвоєчасним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №12/220-БО-22 від 03.09.2012 з частині оплати вартості, спожитого у період з вересня по грудень 2012 року природного газу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач всупереч умовам договору та приписам чинного законодавства не розрахувався за спожитий природний газ своєчасно, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на дату подання позову погашена. Однак, неналежне виконання з боку відповідача умов договору стало підставою для нарахування 3% річних та збитків від інфляції.

Відповідач у відзиві (а.с.47, 48) проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що 3% річних та збитки від інфляції нараховані позивачем без урахування факту підписання сторонами багатосторонніх Договорів №907/30, №908/30 від 24.10.2014 та №1464/30 від 16.12.2014 про організацію взаєморозрахунків, якими були змінені порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений на загальну суму 8862849,29 грн. по Договору №12/220-БО-22, а тому у позивача відсутні підстави для стягнення пені та штрафу, а також застосування наслідків за порушення грошового зобовязання, передбачених ч.2 ст.265 ЦК України (3% річних та збитків від інфляції), оскільки, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 09.09.2014, для застосування відповідальності за порушення грошового зобовязання, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків. Відповідач також зазначає, що судовим рішенням від 24.12.2014 у справі №915/1623/14 встановлено, що заборгованість відповідача по Договору №12/220-БО-22 від 03.09.2012 за період з вересня по грудень 2012 року становить 2031304,52 грн., тому нарахування могло здійснюватись лише на цю суму, яка остаточно була погашена 09.07.2015. У звязку з чим, відповідачем подано до суду контр розрахунки стягуваних позивачем сум, згідно яких 3% річних за визначений позивачем період становить 76049,86 грн., а збитки від інфляції 1168000,10 грн. (а.с.49, 62).

Під час розгляду справи, представники сторін підтримали доводи, викладені у позові та запереченнях проти позову.

У судове засідання 23.12.2015 представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У судових засіданнях 30.11.2015 та 17.12 2015, у відповідності до ст.77 ГПК України, судом оголошувались перерви.

24.12.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторони суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

03.09.2012 між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та Обласним комунальним підприємством «Миколаївоблтеплоенерго» було укладено договір купівлі-продажу природного газу №12/220-БО-22 (надалі Договір №12/220-БО-22) (а.с.10-15), згідно якого продавець (позивач у справі) зобовязався поставити покупцю (відповідач у справі) в період з 01.09.2012 по 31.12.2012 природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00), який підлягає використанню покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, а покупець, в свою чергу, зобовязався приймати та оплачувати газ на умовах цього договору.

Пунктом 1.2 Договору №12/220-БО-22 сторони домовились, що продавець передає покупцеві в період з 01.09.2012 по 31.12.2012 природний газ в обсязі до 5500 тис. куб. м.

Відповідно до п.п.3.3, 3.4 Договору №12/220-БО-22, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцю у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

На виконання умов Договору №12/220-БО-22 позивачем, протягом вересня-грудня 2012 року, було поставлено відповідачу 4964,982 тис.куб.м природного газу на загальну суму 23145435,31 грн., за який відповідач розрахувався частково, у сумі 12251281,50 грн.

У звязку з неповним та несвоєчасним погашенням відповідачем суми боргу по Договору №12/220-БО-22, позивач 06.10.2014 звернувся з позовом до господарського суду Миколаївської області про стягнення 10894153,81 грн. основного боргу, 147415,21 грн. збитків від інфляції, 400059,37 грн. - 3% річних, 816863,44 грн. пені та 762590,77 грн. штрафу.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2014 по справі №915/1623/14, яке набрало законної сили з 06.01.2015, з відповідача на корить позивача було стягнуто 2031304,52 грн. основного боргу за газ поставлений в період з вересня по грудень 2012 року, 139074,87 грн. пені, 142191,32 грн. штрафу, 73961,75 грн. - 3% річних (за період з 15.01.2013 по 02.04.2014) та 22344,35 грн. збитків від інфляції (за період з лютого 2013 року по лютий 2014 року).

Згідно ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У рішенні суду від 24.12.2014 по справі №915/1623/14 судом встановлено наступне:

«Підписавши багатосторонні Договори №907/30, №908/30 від 24.10.2014 та №1464/30 від 16.12.2014 про організацію взаєморозрахунків, ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений на загальну суму 8862849,29 грн. (254700,0 + 1686794,0 + 6921355,29) по Договору №12/220-БО-22, а тому у позивача відсутні підстави для стягнення пені та штрафу, а також застосування наслідків за порушення грошового зобовязання, передбачених ч.2 ст.265 ЦК України (3% річних та збитків від інфляції), оскільки для застосування відповідальності за порушення грошового зобовязання, необхідно, щоб оплата 8862849,29 грн. була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків, у пункті 14 яких сторони визначили що вони несуть відповідальність за невиконання своїх зобовязань за договорами відповідно до законодавства.

Оскільки відшкодування відповідачу різниці у тарифах здійснюється сальдовим методом, тобто без зазначення періоду відшкодування, то несплачену відповідачем заборгованість у сумі 2031304,52 грн. слід вважати залишком заборгованість за поставлений природний газ у грудні 2012 року, який, відповідно, мав бути сплачений відповідачем до 14.01.2013, тобто 13.01.2013 (включно).

Оскільки залишок заборгованість за поставлений природний газ у грудні 2012 року мав бути сплачений відповідачем до 13.01.2013 (включно), то приймаючи до уваги, що найменший період прострочки має становити один місяць, правомірним є нарахування збитків від інфляції за період з лютого 2013 року по лютий 2014 року на залишок боргу у сумі 2031304,52 грн., що становитиме: 2031304,52 х 101,099% (сумарний індекс інфляції за період) - 2031304,52 = 22344,35 грн.

Днем прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання за поставлений у грудні 2012 року природний газ слід вважати 15.01.2014, оскільки 13.01.2013 було вихідним днем (неділя), а перший наступний робочий день це 14.01.2013. Відповідно, простроченим платіж буде вважатись з 15.01.2013 і нарахування 3% річних має здійснюватись за період з 15.01.2013 по 02.04.2014 (443 дні) на залишок боргу у сумі 2031304,52 грн. Судом розмір 3% річних уточнено, виходячи з наступного розрахунку. 2031304,52 х 3% х 443 дн. / 365 дн. = 73961,75 грн.».

Таким чином, рішенням Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2014 по справі №915/1623/14 встановлено, що заборгованість відповідача за поставлений у період з вересня по грудень 2012 року природний газ по Договору №12/220-БО-22 становить 2031304,52 грн. У звязку з несвоєчасним погашення вказаної суми, судом стягнуті з відповідача 22344,35 грн. збитків від інфляції за період з лютого 2013 року по лютий 2014 року та 73961,75 грн. 3% річних за період з 15.01.2013 по 02.04.2014.

У даній справі розглядаються вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків від інфляції та 3% річних за інші періоди, а саме: збитки від інфляції за період з березня 2014 року по червень 2015 року та 3% річних - за період з 03.04.2014 по 09.07.2015.

При цьому, позивачем не враховані висновки, викладені у рішенні Господарського суду Миколаївської області у справі №915/1623/14 щодо розміру заборгованості відповідача у сумі 2031304,52 грн., яка існувала по Договору №12/220-БО-22 станом на 15.01.2013.

Судом розрахунки збитків від інфляції та 3% річних уточнені з урахуванням наступного.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, тобто вказана норма права передбачає, що якщо кредитор вирішив скористатися своїм правом на стягнення збитків від інфляції, то вони підлягають стягненню за весь час прострочення, а не за окремі місяці за вибором кредитора.

В силу приписів ст.ст.598, 599 ЦК України зобовязання припиняється частково чи у повному обсязі на підставах, встановлених договором чи законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. При цьому чинне законодавство не повязує припинення грошового зобовязання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення. Аналогічна думка міститься в Постановах Верховного Суду України від 04.07.2011 №13/210/10 та від 12.09.2011 №6/433-42/183, а також в Постанові Вищого господарського суду України від 16.03.2011 №11/109.

Як встановлено судом, станом на 03.04.2014 (початок нарахування 3% річних) розмір заборгованості відповідача становив 2031304,52 грн.

Погашення відповідачем вказаної заборгованості відбувалось наступним чином: 26.06.2015 808,49 грн.; 30.06.2015 83830,55 грн.; 01.07.2,51 грн.; 03.07.2015 2015,87 грн. та 09.07.2015 393083,10 грн., що підтверджується наданими відповідачем банківськими виписками (а.с.57-61).

Відповідно до абз.1 п.1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Судом розмір 3% річних уточнено, виходячи з наступних розрахунків.

Станом на 03.04.2014 борг відповідача складав 2031304,52 грн.

26.06.2015 відповідачем в погашення боргу було перераховано 808,49 грн.

Таким чином, розмір 3% річних за період з 03.04.2014 по 25.06.2015 (449 днів) становить: 2031304,52 х 3% х 449 дн. / 365 дн. = 74963,50 грн.

30.06.2015 відповідачем в погашення боргу було перераховано 83830,55 грн.

Таким чином, розмір 3% річних за період з 26.06.2015 по 29.06.2015 (4 днів) становить: 2030496,03 х 3% х 4 дн. / 365 дн. = 667,56 грн.

01.07.2015 відповідачем в погашення боргу було перераховано 1551565,51 грн.

Таким чином, розмір 3% річних за 30.06.2015 (1 дн.) становить: 1946665,48 х 3% х 1 дн. / 365 дн. = 160,0 грн.

03.07.2015 відповідачем в погашення боргу було перераховано 2015,87 грн.

Таким чином, розмір 3% річних за період з 01.07.2015 по 02.07.2015 (2 дн.) становить: 395099,97 х 3% х 2 дн. / 365 дн. = 64,95 грн.

09.07.2015 відповідачем було перераховано 393083,10 грн., тобто заборгованість була повністю погашена.

Таким чином, розмір 3% річних за період з 03.07.2015 по 08.07.2015 (6 дн.) становить: 1946665,48 х 3% х 6 дн. / 365 дн. = 193,85 грн.

Загальний розмір 3% річних за неналежне виконання відповідачем зобовязань за період з 03.04.2014 по 09.07.2015 становить 76049,86 грн. (74963,50 + 667,56 + 160,0 + 64,95 + 193,85).

При перевірці розрахунку збитків від інфляції судом взято до уваги, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться «ланцюговим» методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т.д.) індексів (наказ Держкомстату № 265 від 27.07.2007 «Про затвердження ОСОБА_1 розрахунку базового індексу споживчих цін»).

При цьому сума, яку внесено з 1-го до 15-го дня включно відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця. Якщо суму внесено з 16-го до 31-го дня включно місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Станом на 01 березня 2014 року (початок нарахування збитків від інфляції) розмір заборгованості відповідача становив 2031304,52 грн. Погашення відповідачем вказаної заборгованості у червні відбувалось у наступні дати: 26.06.2015 808,49 грн. та 30.06.2015 83830,55 грн., тобто у другій половині червня 2014 року. Тому інфляційні втрати мають розраховуються з урахуванням індексу інфляції червня 2014 року на повну суму боргу.

Надані сторонами розрахунки інфляційних втрат за період з березня 2014 року по червень 2015 року (а.с.26, 49) перевірений судом за допомогою програмного комплексу «Законодавство».

За період з березня 2014 року по червень 2015 року сумарний індекс інфляції склав 174,30%, а заборгованість відповідача у вказаний період становила 2031304,52 грн. Таким чином, розмір збитків від інфляції, що підлягає стягненню з відповідача, становить 1509339,15 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

У відповідності до ст.49 ГПК України, судові витрати слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 821, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго», 54034, м.Миколаїв, вул.Миколаївська, 5-А (відомості про банківські реквізити відсутні, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», 01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6 (відомості про банківські реквізити відсутні, ) 76049,86 грн. - 3% річних, 1509339,15 грн. збитків від інфляції та 23780,83 грн. судового збору.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення оформлено у відповідності до ст.84 ГПК України

та підписано суддею 25 грудня 2015 року

Суддя М.В.Мавродієва