ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2015 р. Справа № 921/48/13-г

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Дубник О.П.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області за № 22593/17/10-16/797 від 22.06.2015 року

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.06.2015 року

у справі № 921/48/13-г

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільоптторг», м.Тернопіль

до відповідача: ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області, м. Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий Екватор», м. Тернопіль

за участю прокуратури міста Тернополя, м. Тернопіль

про визнання права власності на майно та витребування його з чужого незаконного володіння.

за участю представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

від третьої особи: не зявився;

прокурора: не зявився;

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Тернопільоптторг» звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання права власності на бензин автомобільний марки А-92 у кількості 10 821, 46 літрів вартістю 114 707, 47 та бензин автомобільний марки А-95 у кількості 8599,34 літрів вартістю 93 732, 81 грн. та витребування його з чужого незаконного володіння.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 04.06.2015 року у справі № 921/48/13-г (суддя Бурда Н.М.) позов ТзОВ «Тернопільоптторг» задоволено повністю. Суд виніс рішення, яким визнав за ТзОВ «Тернопільоптторг» право власності на бензин автомобільний марки А-92 у кількості 10 821,46 літрів вартістю 114 707,47 грн. та бензин автомобільний марки А-95 у кількості 8 599,34 літрів вартістю 93 73,82,81 грн. та витребував майно бензин автомобільний марки А-92 у кількості 10 821,46 літрів вартістю 114 707,47 грн. та бензин автомобільний марки А-95 у кількості 8 599,34 літрів вартістю 93 732,81 грн. у ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області на користь ТзОВ «Тернопільоптторг».

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_2 обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Тернопільській області подала апеляційну скаргу № 22593/17/10-16/797 від 22.06.2015 року, в якій просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.06.2015 року скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник зазначає, що твердження суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні про те, що перетворення бензину А-95, належного позивачу у рідину із запахом бензину, що була виявлена на АЗС № 19, належній ТзОВ «Тернопільоптторг» не припиняє права власності на нього, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Відповідач та третя особа відзивів на апеляційну скаргу не подали.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 філію Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий Екватор».

Сторони, третя особа та прокурор участі уповноважених представників у судовому засіданні не забезпечили, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були належним чином повідомлені.

Позивачем було подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи б/н від 15.12.2015 року, у звязку з неможливістю забезпечити явку уповноважено представника у судове засідання. Дане клопотання колегією суддів відхилене, оскільки не є документально обґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 20.12.2012р. по 29.12.2012р. ОСОБА_2 ОДПІ була проведена перевірка АЗС № 19 щодо дотримання субєктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, введення касових операцій, наявності ліцензій, патентів свідоцтв.

Під час перевірки, працівниками Інспекції з питань захисту прав споживачів у Тернопільській області (разом з якими проводилась перевірка) було винесено рішення №4 від 20.12.2012 року про відбір зразків продукції та на підставі якого було відібрано зразки бензинів марки А-92 та марки А-95, про що свідчить Акт відбору зразків продукції №000001 від 20.12.2012 року. Дані відібрані зразки продукції були відправлені до Галицької випробувальної лабораторії ПАТ «Концерн Галнафтогаз» для проведення лабораторних досліджень на предмет відповідності ДСТУ 4063-2001 "Бензини автомобільні. Технічні умови".

Крім цього, Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Тернопільській області прийнято рішення №6 від 20.12.2012 року про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів, якими заборонено реалізацію бензину автомобільного марки А-92 та марки А-95 до отримання результатів перевірки.

Після отримання результатів перевірки Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Тернопільській області прийнято рішення №4 від 29.12.2012 року про внесення змін до рішення чи скасування рішення, яким скасовано попереднє рішення про заборону реалізації відповідних нафтопродуктів.

29 грудня 2012 року за результатами перевірки було складено акт фактичної перевірки № 0158/19/19/22/37076604 від 29.12.2012р., яким встановлено порушення п. 12 ст.ст. 3, 6 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та зазначено про виявлення бензину автомобільного марки А-92 у кількості 10821,46 літрів та бензину автомобільного марки А-95 у кількості 8599,34 літрів (який не відповідає вимогам ДСТУ 4063-2001), документи щодо якого не представлено, власника не встановлено, вказаний товар не облікований у встановленому законодавством порядку.

На підставі складеного акту № 0158/19/19/22/37076604 від 29.12.2012р., представником відповідача 29.12.2012 року було складено протокол №2/29687 про тимчасове затримання майна, а саме розчину невстановленого походження із запахом бензину на суму 93 773 грн. та на суму 11 4707 грн..

29.12.2012 року ОСОБА_2 ОДПІ було прийнято рішення про накладення адміністративного арешту на майно на загальну суму 208 440,00 грн. В даному рішення зазначено, що власник майна не встановлений.

30.12.2012 року між ТзОВ «Золотий Екватор» в особі директора ОСОБА_2 філії ОСОБА_3 (повірений) та ОСОБА_2 обєднаною державною податковою інспекцією Тернопільської області Державної податкової служби в особі заступника начальника ОСОБА_4 (довіритель) було укладено договір про відповідальне зберігання. Відповідно до умов даного договору повірений прийняв на зберігання товарно-матеріальні цінності, а саме: рідина невстановленого походження із запахом бензину, затримана згідно рішення ОСОБА_2 ОДПІ № 2 від 30.12.2012 (А-92), в кількості 8 078 літрів (6018 кг), орієнтовною вартістю 85 626,80 грн., ОДПІ № 2 від 30.12.2012 (А-95), в кількості 7 920 літрів (6 027 кг), орієнтовною вартістю 86 328 грн.

ТзОВ «Тернопільоптторг» звернулося з позовом до ОСОБА_2 об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання за позивачем права власності на майно бензин автомобільний марки А-92 у кількості 10821,46 літрів вартістю 114707,47 грн. та бензин автомобільний марки А-95 у кількості 8599,34 літрів вартістю 93732,81 грн., та витребування його з чужого незаконного володіння відповідача.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

У п. 16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» від 24.10.2011 року № 10 не підлягають розглядові в господарських судах справи у спорах, пов'язаних із здійсненням владних повноважень окремим державними органами. Водночас господарськими судами розглядаються на загальних підставах справи зі спорів за участю названих органів, якщо такі спори виникають з цивільних чи господарських правовідносин, в яких ці органи виступають на рівних засадах з іншими учасниками відповідних відносин (наприклад, у зв'язку з виконанням цивільно-правових чи господарсько-правових договорів, відшкодування матеріальної або моральної шкоди, із зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави тощо).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 392 ЦК особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності:

1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов'язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права);

2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивач у позові про визнання права власності - особа, яка вже є власником.

Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес.

Як вбачається із рішення 2/29683 від 29.12.2012 року про накладення арешту, податковий орган діяв згідно приписів пункту 94.7 статті 94 Податкового кодексу України та наклав адміністративний арешт на спірне майно, враховуючи те, що його власника не встановлено.

В пункті 94.7 статті 94 Податкового кодексу України, зазначено, що арешт застосований до товарів, які виготовляються, зберігаються, переміщуються або реалізуються з порушенням правил, визначених митним законодавством України чи законодавством з питань оподаткування акцизним податком, та товарів, у тому числі валютних цінностей, які продаються з порушенням порядку, визначеного законодавством, якщо їх власника не встановлено.

У цьому випадку службові (посадові) особи контролюючих органів або інших правоохоронних органів відповідно до їх повноважень тимчасово затримують таке майно із складенням протоколу, який повинен містити відомості про причини такого затримання з посиланням на порушення конкретної законодавчої норми; опис майна, його родових ознак і кількості; відомості про особу (особи), в якої було вилучено такі товари (за їх наявності); перелік прав та обов'язків таких осіб, що виникають у зв'язку з таким вилученням. Форма зазначеного протоколу затверджується Кабінетом Міністрів України.

Діючим законодавством України не визначено порядку набуття права власності органами податкової служби на майно, власника якого не встановлено.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1998 № 1340 затверджений порядок «Обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним», яким передбачено повноваження органів податкової служби лише щодо безхазяйного майна.

Судовою колегією встановлено, що Державна податкова інспекція при здійсненні перевірки щодо дотримання норм законодавства платниками податків не перебувала з позивачем у правовідносинах щодо здійснення ним прав володіння, користування та розпорядження майном, щодо якого заявлено позовні вимоги про визнання права власності. А відтак Державна податкова інспекція не може претендувати на таке право.

Позивач стверджує, що він є власником спірного майна, яке підтверджує договором поставки нафтопродуктів від 01.06.2011 року за № 59 укладеним між ТзОВ «Ріализ Ойл» та ТзОВ «Тернопільоптторг» та додатковою угодою до нього від 13.11.2012р. за № 00020, товарно-транспортною накладною № 014105 від 19.11.2012р., видатковою накладною №00020 від 13.11.2012р.; договором поставки нафтопродуктів №65-11/2012-КП від 29.11.2012р. укладеним між ТзОВ «Уністрой» та ТзОВ «Тернопільоптторг» та додатковою угодою до нього №00019 від 29.11.2012р., товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) №014426 від 08.12.2012р., видатковою накладною №00019 від 01.12.2012р., а також договором купівлі-продажу нафтопродуктів №348-2012-НП від 30.11.2012р. укладеним між ТзОВ «Ріализ Ойл» та ТзОВ «Тернопільоптторг» та додатковою угодою до нього від 30.11.2012 року за №00257, товарно-транспортною накладною №ТР-0007217 від 27.11.2012р., видатковою накладною №00257 від 30.11.2012 року.

Так, як вбачається із товарно-транспортної накладної № 014105 від 19.11.2012р., видаткової накладної №00020 від 13.11.2012р., товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) №014426 від 08.12.2012р., видаткової накладної №00019 від 01.12.2012р, товарно-транспортної накладної №ТР-0007217 від 27.11.2012р., видаткової накладної №00257 від 30.11.2012 року позивачем було отримано бензин автомобільний марок А-95, А-92 на суми 8660165,01 грн., 377485,20 грн.,5106790,15 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що перевіркою ДПІ було зроблено висновок про те, що бензин автомобільний марки А-95 ДСТУ 4063-2001 в кількості 8599,34 літрів по ціні 10,90 грн. за один літер та бензин автомобільний марки А-92 ДСТУ 4063-200 в кількості 10821,46 літрів по ціні 10,60 грн. за один літер (який було виявлено на АЗС позивача) знаходиться в реалізації без відповідних документів, не відповідає предявленим прихідним документам, не відповідає вимогам ДСТУ 4063-2001 «бензини автомобільні». Технічні умови» за показниками «концентрація фактичних смол» на загальну суму 20844,28 грн.

Судова колегія зазначає, що предметом спору у даній справі є визнання права власності на майно та витребування майна з чужого незаконного володіння, а не відповідність якості бензину державним стандартам. В даному випадку матеріали справи свідчать, що спірне майно (бензин) належить позивачу на підставі договорів та первинних бухгалтерських документів (товарно-транспортних накладних та видаткових накладних).

Також, судова колегія зазначає, що можлива невідповідність бензину А-95, та А-92 належного позивачу, вимогам ДСТУ 4063-2001 "Бензини автомобільні. Технічні умови" за деякими показниками, зокрема щодо концентрації фактичних смол, не може свідчити про відсутність у позивача права власності на вказаний товар (за наявності необхідних документів). Можливе перетворення бензину марок А-95, А-92 належного позивачу, у "рідину із запахом бензину" (за твердженнями відповідача), що була виявлена на АЗС, належній ТзОВ «Тернопільоптторг», не припиняє права власності на нього.

У абз. 3 п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 зазначено, що припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Враховуючи те, що станом на момент порушення провадження у даній справі спірне майно належало позивачу на праві власності, позовні вимоги про визнання права не підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про витребування майна, а саме бензину автомобільного марки А-92 у кількості 10 821, 46 літрів вартістю 114 707, 47 та бензину автомобільного марки А-95 у кількості 8599,34 літрів вартістю 93 732, 81 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.04.2014 р. у справі № 2-а/819/47/13 позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним і скасовано рішення ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби про накладення тимчасового адміністративного арешту майна згідно з п. 94.7 ст. 94 розділу ІІ Податкового кодексу України № 2/29683 від 29.12.2012 р.; зобов'язано ОСОБА_2 об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Тернопільській області повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Тернопільоптторг» нафтопродукти: бензин автомобільний А-95 в кількості 8599, 34 літрів та бензин автомобільний А-92 в кількості 10821, 46 літрів на загальну суму 208440 грн., затриманий та вилучений відповідно до протоколу про тимчасове затримання майна № 2/29687 від 29.12.2012, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказана постанова залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.05.2015 року у справі № 2-а/819/47/13.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне припинити провадження у справі №921/48/13-г в частині вимог позивача щодо повернення бензину, на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України.

Таким чином колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.06.2015 року слід скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові щодо визнання права власності відмовити, а в частині позовних вимог щодо витребування майна провадження у справі припинити.

На підставі викладеного та керуючись п. 2ч. 1 ст .80 та ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. .Апеляційну скаргу задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.06.2015 року у даній справі скасувати. Прийняти нове рішення, яким в позові щодо визнання права власності відмовити, а в частині позовних вимог щодо витребування майна провадження у справі припинити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільоптторг» (м. Тернопіль, вул. Чехова, 8, ) в дохід державного бюджету 2 084,40 грн. судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Справу направити в Господарський суд Тернопільської області.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Юрченко Я.О.