номер провадження справи 14/175/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2015 Справа № 908/5888/15

Суддя господарського суду Запорізької області Сушко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (адреса 72300 м. Мелітополь Запорізької області, пр. 50 років Перемоги, б. 40 кв. 30)

до відповідача Державного підприємства «Підприємство Мелітопольської виховної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області» (адреса 72314 м. Мелітополь Запорізької області, вул. О. Невського, б. 81)

про стягнення заборгованості

За участю уповноважених представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, свідоцтво серія В00 №219945 від 05.11.1997р.,

НОМЕР_1 від 25.01.1997р.

від відповідача: не зявився

Суть спору:

30 листопада 2015 року Позивач Фізична особапідприємець ОСОБА_1 (далі за текстом ФОП ОСОБА_1В.) звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Відповідача Державного підприємства «Підприємство Мелітопольської виховної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області» (далі за текстом ДП «Підприємство Мелітопольської виховної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області») про стягнення заборгованості.

Системою документообігу господарського суду здійснено автоматичний розподіл справи для розгляду між суддями та справу призначено до розгляду головуючому судді Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.12.2015р. порушено провадження у справі №908/5888/15, судове засідання призначено на 14.12.2015р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті.

В судовому засіданні 14.12.2015р. розгляд справи закінчено, на підставі ст.ст. 82-85 ГПК України, за згодою Позивача оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду, повідомлено про дату виготовлення повного тексту рішення.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що на виконання умов укладеного між Сторонами Договору купівлі-продажу №Г- від 09.10.2015р. Позивачем поставлено Відповідачеві товар на суму 11 345,00 грн. відповідач в порушення умов Договору отриманий товар не оплатив.

З огляду на зазначені обставини, Позивач просить стягнути з ДП «Підприємство Мелітопольської виховної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області» на користь ФОП ОСОБА_1 11 345,00 грн. вартості поставленого товару та покласти на Відповідача судові витрати.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, відзив на позов суду не надав, представник Відповідача в судове засідання за викликом суду не зявився, правом надати відзив на позов не скористався.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р., особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвала господарського суду Запорізької області від 01.12.2015р. про порушення провадження у справі була направлена за адресою місцезнаходження ДП «Підприємство Мелітопольської виховної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області», вказаною у позовній заяві та зазначеною у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців:72314 м. Мелітополь Запорізької області, вул. О. Невського, б. 81.

Про отримання Відповідачем 04.12.2015р. ухвали про порушення провадження у справі свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (штрих код 72 5).

Таким чином, Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду господарським судом та про час і місце проведення судових засідань.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав ї охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи. Крім того, відповідно до статті 65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя зобовязує сторони виконати певні дії, витребовує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору та вчиняє інші дії спрямовані на забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи. Відповідачем вимоги ухвали суду не виконано, не надано письмового відзиву та письмових заперечень по суті заявлених вимог, а також не надано доказів які б підтверджували поважність та винятковість причин пропуску судових засідань.

Чисельними рішеннями Європейського суду з прав людини у справах проти України визнано порушення пункту 1 статті 6 «Право на справедливий розсуд» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що, зокрема, полягало у тому, що національними судами не забезпечено розгляд справи заявника в «розумний строк» через затримки у провадженні, в основному з вини судів першої інстанції.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

За клопотанням Позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксування судового процесу.

Судом у відповідності з вимогами статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення Позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

09.10.2015р. між ДП «Підприємство Мелітопольської виховної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області» - Покупець та ФОП ОСОБА_1 Продавець укладено Договір №Г- купівлі-продажу (далі за текстом Договір).

За умовами п. 1.1. Договору Продавець зобовязується передати у власність Покупця наступну продукцію, іменовану далі ОСОБА_2: тканина шторна, одиниці виміру пог.м., ціна за одиницю товару в грн. 53,80, загальна кількість товару 210,90, загальна сума вартості товару в грн. 11 345,00 грн.

Згідно п. 3.1. Договору, постачання товару здійснюється Продавцем власним автотранспортом у 2 денний строк з дні отримання заявки від Покупця.

Датою поставки ОСОБА_2 є дата, коли товар був переданий у власність Отримувача, що підтверджується відповідними документами (накладними).

Пунктом 4.1. Договору Сторони узгодили, що Покупцем здійснюється оплата по факту поставки товару протягом 30 банківських днів після його отримання.

Строк дії договору до 31.12.2015р. та повного виконання Сторонами своїх зобовязань за цим Договором (п. 10.1. Договору).

На виконання умов Договору Позивачем за накладною від 09.10.2015р. поставлено Відповідачеві ОСОБА_2 на загальну суму 11345,00 грн.

Про передачу ОСОБА_2 Позивачем та отримання ОСОБА_2 Відповідачем свідчать підписи уповноважених представників Сторін та печатки Підприємств на накладній від 09.10.2015р.

Кінцевою датою оплати за ОСОБА_2 відповідно до умов Договору є 20.11.2015р., однак Відповідач в порушення умов Договору отриманий ОСОБА_2 не оплатив.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Відповідно п. п. 1, 2 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

З урахуванням вищевикладених обставин та зазначених норм права суд дійшов висновку про наявність порушень умов Договору з боку Відповідача, а тому позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 щодо стягнення з ДП «Підприємство Мелітопольської виховної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області» на свою користь основної заборгованості в розмірі 11 345,00 грн. є обґрунтовані, а відтак підлягають задоволенню.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відтак, Позивачем надано всі належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог.

При цьому, Відповідач правом участі в судовому засіданні та правом надання відзиву на позов не надав.

За викладених обставин, позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 про стягнення з ДП «Підприємство Мелітопольської виховної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області» на свою користь 11 345,00 грн. основної заборгованості підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на Відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України господарський суд Запорізької області, -

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Державного підприємства «Підприємство Мелітопольської виховної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області» про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Підприємство Мелітопольської виховної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області» (72314 м. Мелітополь Запорізької області, вул. О. Невського, б. 81, ) на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (72300 м. Мелітополь Запорізької області, пр. 50 років Перемоги, б. 40 кв. 30, код НОМЕР_2) 11 345 (одинадцять тисяч триста сорок пять) грн. 00 коп. основної заборгованості, 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Л.М. Сушко

Рішення оформлено та підписано відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України 17.12.2015р.