ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2015 р.Справа № 923/1301/15
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого Пироговського В.Т.

Суддів : Філінюка І.Г.

ОСОБА_1

при секретарі Мельник Ю.М.

за участю представників учасників процесу:

від ОСОБА_2 - особисто

від ПАТ "Таврійська будівельна компанія" ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу ПАТ "Таврійська будівельна компанія"

на рішення господарського суду Херсонської області

від 29.09.2015р.

зі справи № 923/1301/15

за позовом ОСОБА_2

до відповідача: ПАТ "Таврійська будівельна компанія"

про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати (доходу)

ВСТАНОВИВ:

Справа розглядається в межах справи про банкрутство ПАТ "Таврійська будівельна компанія" відповідно до вимог ч.4 ст.10 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. Факт порушення справи про банкрутство ПАТ "Таврійська будівельна компанія" підтверджується витягом з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 25-26).

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 28.10.2015 р. прийнято до провадження та призначено до розгляду на 18.11.2015 р. апеляційну скаргу ПАТ "Таврійська будівельна компанія" на рішення господарського суду Херсонської області від 29.09.2015р.

10.11.2015р. ухвалою Одеського апеляційного господарського суду задоволено клопотання ПАТ "Таврійська будівельна компанія" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 18.11.2015р., у звязку з виникненням необхідності надання додаткових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги ПАТ "Таврійська будівельна компанія", у т.ч. розрахункових листів середньої заробітної плати, розгляд справи відкладено на 08.12.2015р. Також ухвалено провести судове засідання в режимі відеоконференції.

На виконання вимог ухвали апеляційного господарського суду від 18.11.2015р. від ПАТ "Таврійська будівельна компанія" 03.12.2015 р. надійшли письмові пояснення разом з копіями розрахункових листів.

Учасники процесу належним чином повідомлені про час і місце судових засідань, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями.

Відповідно до ст.85 ГПК України в засіданні суду 08.12.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно ст.44 ГПК України здійснювалась фіксація судового процесу технічними засобами.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 29.07.2015р. порушено провадження у справі №923/1301/15 за позовною заявою ОСОБА_2 до ПАТ "Таврійська будівельна компанія" про стягнення заборгованості із заробітної плати, яка утворилась на час звільнення станом з 01.02.2013р. по 17.10.2014р., а також середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Матеріали справи свідчать, що 01.02.2013р. ОСОБА_2 прийнято на роботу в ПАТ "Таврійська будівельна компанія" на посаду «сторож 1 розряду», що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_2 (а.с. 10).

У подальшому, відповідно до наказу ПАТ "Таврійська будівельна компанія" від 17.10.2014р. №112-к/зв, ОСОБА_2 звільнено з займаної посади за власним бажанням (а.с. 22).

Вважаючи, що ПАТ "Таврійська будівельна компанія" не виплатило всіх сум, за період з 01.02.2013р. по 17.10.2014р., ОСОБА_2 звернувся до місцевого господарського суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості з заробітної плати. Також у позові зазначено, що сума та середній заробіток за час вимушеного прогулу буде визначена після надання з ПАТ "Таврійська будівельна компанія" належних документів.

У судове засідання 10.09.2015р. громадянин ОСОБА_2 надав розрахунки сум позову із якого вбачаються вимоги про стягнення 12213,74 грн. заборгованості по заробітній платі станом на день звільнення та 14067,60 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 29.09.2015 р. зі справи №923/1301/15 (суддя Пригуза П.Д.) позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково: з ПАТ "Таврійська будівельна компанія" на користь ОСОБА_2 стягнуто 1693,62 грн. заборгованості з заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 22.10.2014р. по 29.09.2015р. в сумі 16338,16 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що факт порушення прав ОСОБА_2 щодо проведення розрахунку у день звільнення та вина ПАТ "Таврійська будівельна компанія" є безспірними, що обумовлює необхідність застосування норм права щодо стягнення з товариства на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення. За таких обставин, період часу з 22.10.2014 по 29.09.2015 року є часом затримки розрахунку із звільненим працівником, а отже, ПАТ "Таврійська будівельна компанія" зобовязане сплатити середній заробіток за 342 днів по 49,36грн. за кожен день що дорівнює 16338,16грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ПАТ "Таврійська будівельна компанія" звернулось до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 29.09.2015 р. зі справи №923/1301/15 в частині стягнення 13961,43 грн. середнього заробітку та припинити в цій частині провадження по справі, а також скасувати оскаржуване рішення в частині надмірно сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ "Таврійська будівельна компанія" посилається на те, що місцевим господарським судом при здійсненні розрахунку середнього заробітку за час затримання розрахунку при звільненні порушено порядок обчислення середньої заробітної плати, на думку товариства слід обчислювати середню заробітну плату за робочий, а не календарний день. Крім того, товариство вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 складаються лише із заборгованості з заробітної плати, яка утворилась на час звільнення станом з 01.02.2013р. по 22.10.2014р. в невизначеній сумі , у звязку з чим предмет позову, як стягнення середнього заробітку, відсутній, а отже місцевий господарський суд при винесенні оскаржуваного рішення вийшов за межі позовних вимог.

В судове засідання апеляційної інстанції від ПАТ "Таврійська будівельна компанія" надійшли письмові пояснення, які фактично дублюють вимоги викладені в апеляційній скарзі.

Громадянин ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає рішення господарського суду Миколаївської області по даній справі обґрунтованим та просить залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, повноту та об'єктивність дослідження обставин справи, колегія суддів зазначає.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Посилаючись на заборгованість ПАТ "Таврійська будівельна компанія" громадянин ОСОБА_2 звернувся до місцевого господарського суду з позовом про стягнення заборгованості з заробітної плати, яка утворилась на час звільнення станом з 01.02.2013р. по 17.10.2014р. Також у позові зазначено, що сума та середній заробіток за час вимушеного прогулу визначиться після надання ПАТ "Таврійська будівельна компанія" належних документів.

Відповідно до позовної заяви, ОСОБА_2 звертався до ПАТ "Таврійська будівельна компанія" з вимогою про надання копії наказу про звільнення, довідки про заборгованість з заробітної плати на час звільнення та довідки про середній заробіток за три місяці до звільнення, однак товариством вказану вимогу залишено без відповіді та задоволення, у звязку з чим суму заборгованості товариства встановити неможливо.

У судовому засіданні 10.09.2015р. ОСОБА_2 заявив усне клопотання про зміну предмету позову та надав до суду уточнений розрахунок заборгованості, відповідно до якого просив стягнути з ПАТ "Таврійська будівельна компанія" 12213,74 грн. заборгованості з невиплаченої заробітної плати та 14067,60 грн. суми середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні. При цьому, в судовому засідання встановлено, що ПАТ "Таврійська будівельна компанія" частково сплатило заборгованість із невиплаченої заробітної плати, що ОСОБА_2 визнано та не оспорюється. Вказані відомості відображені в протоколі судового засідання від 10.09.2015.р по справі №923/1301/15.

В подальшому, до прийняття рішення по справі, у судових засіданнях ОСОБА_2 усно уточнював позовні вимоги та просив суд стягнути суми середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні з 22.10.2014р. по дату винесення судового рішення по справі №923/1301/15 та 1693,62 грн. заборгованості з заробітної плати, що, в силу вимог ч.4 ст. 22 ГПК України, є його правом, як позивача.

Порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, ПАТ "Таврійська будівельна компанія" обґрунтовує посилаючись на відсутність у позовних вимогах ОСОБА_2 предмету позову та вважає, що господарський суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог розглянувши вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 22.10.2014р. по 29.09.2015р. в сумі 16338,16 грн., оскільки ОСОБА_2 такі вимоги не заявляв у встановлений нормами чинного законодавства спосіб.

Враховуючи, що клопотання про зміну предмету позову заявлено ОСОБА_2 до початку розгляду справи по суті, а клопотання про уточнення (збільшення) позовних вимог до винесення рішення по справі, колегія суддів не вбачає порушень місцевим господарським судом норм процесуального права в частині розгляду та задоволення вищезазначених клопотань, оскільки згідно з ч.4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви. При цьому, слід зазначити, що законодавцем не визначено обовязковість письмової форми таких клопотань.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ПАТ "Таврійська будівельна компанія" посилається на порушення місцевим господарським судом також норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Матеріали справи свідчать, що ПАТ "Таврійська будівельна компанія" визнає заборгованість зі сплати заробітної плати на користь ОСОБА_2 у розмірі 1693,62 грн., що, зокрема, підтверджується довідкою ПАТ "Таврійська будівельна компанія" від 10.09.2015р. №440/07.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги наявні докази у справі та фактичне визнання ПАТ "Таврійська будівельна компанія" позовних вимог в частині стягнення з останнього 1693,62 грн., апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в цій частині.

Щодо доводів представника ПАТ "Таврійська будівельна компанія", стосовно того, що місцевим господарським судом розраховано суму середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні з порушенням вимог чинного законодавства, слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не перебував на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, та призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в п.п.20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999р. "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці".

Як зазначено вище, ПАТ "Таврійська будівельна компанія" не виплатило належні ОСОБА_2 суми заробітної плати у передбачені нормами чинного законодавства строки, у звязку з чим у товариства виник обовязок виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а приймаючи до уваги відсутність повного розрахунку на час розгляду справи по день прийняття судового рішення.

Згідно з п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1195 р. № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Надані ПАТ "Таврійська будівельна компанія" розрахункові листи свідчать, що ОСОБА_2 розрахунок заробітної плати здійснювався погодинно та за останні два місяця роботи фактично працівником відпрацьовано 333,5 годин, за що нарахована заробітна плата (за виключенням податків, зборів, внесків) у розмірі 2565,22 грн.

Враховуючи, що ОСОБА_2 працював на підприємстві ПАТ "Таврійська будівельна компанія" із погодинною оплатою праці, колегія суддів дійшла висновку, що суму середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні слід розраховувати шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Таким чином, сума середньоденної заробітної плати за останні два місяці роботи становить 42,05 грн., виходячи із наступного розрахунку:

2565,22 грн. (нарахована заробітна плата за останні 2 місяці роботи) : 61 (кількість днів у останніх двох повністю відпрацьованих місяцях: серпні та вересні 2014 року)

Отже господарським судом першої інстанції при розрахунку середньоденного заробітку, кількість днів останніх двох повністю відпрацьованих місяців (серпень-вересень) визначено помилково та зазначено 60 днів, замість належних 61, що у подальшому призвело до невірного розрахунку, яким визначено суму боргу за період затримки виплат з заробітної плати.

Матеріали справи свідчать, що період затримки виплати заробітної плати становить з 22.10.2014 по 29.09.2015 року (по дату винесення судового рішення), 342 календарних днів.

Таким чином сума середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні становить 342 * 42,05 = 14381,10 грн., яка підлягає стягненню з ПАТ "Таврійська будівельна компанія".

Приймаючи до уваги вищенаведене, позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні слід задовольнити частково на суму 14381,10 грн.

З огляду на викладене, Одеський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення господарського суду Херсонської області від 29.09.2015 р. зі справи №923/1301/15 винесено з порушенням норм матеріального права, у звязку з чим апеляційну скаргу ПАТ "Таврійська будівельна компанія" слід частково задовольнити, а оскаржуване рішення частково скасувати.

За приписами ст.ст. 44, 49 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Враховуючи наведені приписи ГПК України, колегією суддів здійснено розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 85, 99, 101-105 ГПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ПАТ "Таврійська будівельна компанія" задовольнити частково.

2.Рішення господарського суду Херсонської області від 29.09.2015 р. зі справи №923/1301/15 скасувати частково, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

3.«Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково:

4.Стягнути з ПАТ "Таврійська будівельна компанія" (73011,м. Херсон, вул. Адмірала Макарова 203) на користь ОСОБА_2 (74330, Херсонська область, Бериславський район, с. Тягинка, вул. Цурюпи 25) 1693,62 грн. заборгованості із заробітної плати, 14381,10 грн. середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні.

5.Стягнути з ПАТ "Таврійська будівельна компанія" (73011,м. Херсон, вул. Адмірала Макарова 203) в доход спеціального фонду Державного бюджету України (на р/р № 3002 в ГУДКСУ у Херсонській області, МФО 852010, , одержувач УДКСУ у місті Херсоні, призначення платежу - судовий збір, код 03500045) 1457,03 грн. судового збору.

6.Стягнути з ОСОБА_2 (74330, Херсонська область, Бериславський район, с. Тягинка, вул. Цурюпи 25) на користь ПАТ "Таврійська будівельна компанія" (73011,м. Херсон, вул. Адмірала Макарова 203) 406,96 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

7.Доручити господарському суду Херсонської області видати відповідні накази із зазначенням реквізитів сторін.

8.В решті рішення залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено і підписано 10.12.2015 р.

Головуючий суддя Пироговський В.Т.

Судді Богатир К.В.

ОСОБА_4