ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.12.2015 Справа № 908/4499/15

Позивач: Державне підприємство «Український транспортно-логістичний центр», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «УкрРосвугілля», м. Донецьк

про стягнення 20 520,00грн.

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

позивача: ОСОБА_1 за дов.

відповідача: не зяв.

Державним підприємством «Український транспортно-логістичний центр» подано позов про стягнення з Державного підприємства «Фінансово-промислова компанія» «УкрРосвугілля» 20 520,00грн. заборгованості з плати за користування 29 вагонами за межами України у грудні 2013р. січні 2013р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних напіввагонах та проведення розрахунків за послуги, повязані з цими перевезеннями в частині нездійснення плати за користування вагонами за межами України на території Молдови.

Відповідач відзив на позов не надав, у судове засідання на виклик жодного разу не зявився, твердження позивача, викладені в позовній заяві і заявлені під час розгляду справи не підтвердив і не спростував, у звязку з чим господарським судом справа на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України розглянута за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

05.06.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «УкрРосвугілля» (замовник) та Державним підприємством «Український транспортно-логістичний центр», м. Київ (основний виконавець), Державним підприємством «Дарницький вагоноремонтний завод» (співвиконавець перший), Державним підприємством «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів» (співвиконавець другий) укладений договір №1199/315-2012 про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних напіввагонах та проведення розрахунків за надані послуги, повязані з цими перевезеннями.

Договір набирає чинності з дати підписання сторонами та діє до 31.12.2012р., а в частині проведення розрахунків за надані послуги, повязані з перевезенням вантажів до повного здійснення розрахунків. Якщо жодна із сторін не звернулася письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до інших сторін про припинення його дії, то цей договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік (п.10.1 договору). На час розгляду справи до суду не надходило жодних заяв від сторін про його припинення, тобто, договір вважається чинним на теперішній час.

Відповідно до п. 1 вказаного договору, за договором про організацію перевезень вантажів основний виконавець та співвиконавці зобов'язуються за плату і за рахунок замовника виконати або організувати виконання визначених цим договором послуг, пов'язаних з організацією внутрішньодержавних та експортно-імпортних перевезень вантажів у на піввагонах співвиконавців.

Відповідно до умов договору замовник зобовязаний:

- «здійснювати попередню оплату за послуги, повязані з організацією перевезення вантажів, що замовлені замовником шляхом перерахування коштів у сумах, що відповідають обсягу замовлених послуг (з урахуванням режиму роботи банківських установ, але не менше ніж середньодобове нарахування протягом 3 діб, що склалося за попередні періоди) на поточний рахунок виконавця…» (п. 2.2.5 договору);

- сприяти своєчасному поверненню із-за кордону вагонів власності співвиконавців. Вносити плату за користування вагонами в робочому стані за час перебування їх за межами України за цінами, узгодженими цим договором, крім випадків отримання плати Державною адміністрацією залізничного транспорту України «Укрзалізниця» або основним виконавцем за окремими договорами з іншими юридичними особами. Згода замовника вносити плату за користування вагонами за межами України, а також організовувати усунення поточних технічних несправностей вагонів за межами України у випадках та за процедурою, передбаченими даним договором, підтверджується відміткою в перевізному документі відповідно до п. 2.2.21 цього договору. Плата за користування за межами України нараховується за весь час з моменту передачі вагону на інозалізницю на прикордонній станції до моменту прийому вагону на прикордонній станції України. При організації перевезень згідно заявок замовника з наступним здійсненням на території інозалізниці після вивантаження попутного завантаження на територію України чи транзитом по Україні за заявкою іншої юридичної особи, плата нараховується з моменту передачі вагону на інозалізницю на прикордонній станції до моменту вивантаження вагону за межами митного кордону України. (п. 2.2.10 договору).

Відповідно до п. 2.2.21, замовник також зобовязаний забезпечувати внесення в графу 4 накладної УМВС відмітки «Плата за пользование за пределами Украины» (вказується найменування замовника або іншого платника, що уклав відповідну угоду з основним виконавцем і співвиконавцем та код облік розрахунків)». В разі відсутності зазначеної відмітки, плата за користування вагонами за межами України сплачується замовником.

Відповідно до п. 3.4.6 договору, акти виконаних робіт оформлюються сторонами щомісяця, не пізніше останнього дня звітного місяця.

Щомісячно сторони проводять звірку розрахунків, яка оформлюється актом звірки. У разі, якщо одна із сторін не підписала акт звірки у термін до 5 календарних днів без письмового обґрунтування, він вважається узгодженим сторонами (п. 3.5.5 договору).

Відповідно до п.5 протоколу погодження договірної ціни №1 між основним виконавцем та замовником, вартість (ціна) послуг з організації перевезення вантажів замовника згідно з наданими заявками по кожному вагону включає в себе «плату за користування вагонами за межами України (в країнах СНД тат Балтії) складає 186,00грн. (без урахування ПДВ) за кожну добу перебування вагону за межами України…».

Згідно п.6.2 п.6 цього протоколу послуги основного виконавця, яким є позивач, складають «при перебуванні вагону за межами України 4,00грн. (без урахування ПДВ) за кожну добу перебування вагону за межами України.

На виконання умов вищевказаного договору, у 3-й декаді грудня 2012 року на станцію Рені-Порт (експорт) (Україна) 3-ма різними вантажовідправниками (не є сторонами по справ і учасниками укладеного за участі сторін договору №1199/315-2012) був направлений вантаж (антрацит):

· зі станції Ізотове (Україна) у напіввагонах: №№ 66812942, 66730623, 66083874, 65944100, 64993009, 66728411, 65298689, 65487365, 66680331, 66234683;

· зі станції Софїно-Бродська (Україна) у напіввагонах №№ 67580357, 66445867, 67656926, 67356667, 67361048, 67162008, 66119025, 60382546, 67845461, 66568809;

· зі станції Постникове (Україна) у напіввагонах №№ 67917823, 67373902, 67679076, 66752130, 66240482, 67155705, 65256224, 60665080, 66031469.

Власниками 29 зазначених вагонів були Державні підприємства «Дарницький вагоноремонтний завод» і «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів».

На шляху слідування до станції призначення Рені-Порт, вагони з вантажем прямували транзитом територією Молдови, що відповідачем не спростоване і підтверджується відповідними перевізними відомостями і міжнародними залізничними накладними, оформленими відповідно до угоди, укладеною між Укрзалізницею і Державним підприємством «Залізниця Молдови». Для слідування по території Молдови вони передавались по станції Кучурган (Україна) і повертались на станції Етулія (республіка Молдова). Колія від станції Кучурган (Україна) до станції Етулія (республіка Молдова), якою слідували зазначені вагони з вантажем, в декількох місцях проходить і територією України, тобто від станції Кучурган (Україна) до станції Етулія (республіка Молдова) спірні вагони слідували як територією Молдови (у більшій її частині), так і територією України (у меншій частині).

Усі вагони з вантажем на станцію призначення Рені-Порт прибули у період з 1 по 3 січня 2013 року. Після видачі вантажу вантажоодержувачу на станції призначення Рені-Порт (експорт) (Україна) та його вивантаження в порту, позивач здійснив перевезення зазначених вагонів у порожньому стані в зворотному напрямку, також частково територією Молдови, що підтверджується відповідними залізничними накладними.

Під час перевезення порожніх вагонів позивачем, в накладних був зроблений напис «безкоштовне перевезення».

31.12.2012р. між сторонами був підписаний акт наданих послуг № 12 за період з 01 по 31.12.2012р., згідно якого плата за користування вагонами за межами України становить 0,00грн. Акт обома сторонами підписаний без зауважень.

31.12.2013р. між сторонами був підписаний акт наданих послуг № 12 за період з 01 по 31.12.2013р., відповідно до якого, плата за користування вагонами за межами України становить 20 520,00грн. Акт підписаний із зауваженнями з боку відповідача. Останній листом від 14.01.2014р. № 9 не визнав правомірність нарахування плати за користування вагонами за межами України у сумі 20 520,00грн.з посиланням, зокрема, на те що з часу укладення договору (з 05.06.2012р.) «до жовтня 2013р. плата за знаходження вагонів за межами України під час слідування їх транзитом територією Молдови не стягувалась»; ніяких повідомлень від позивача про те, що «вартість послуг збільшується на величину плати за транзитне знаходження вагонів на території Молдови», «… ні у вигляді додаткової угоди, ні у вигляді простого листа» товариство не отримувало; клієнт товариства, який здійснював поставку вугілля в порт Рені, «категорично не визнає предявлені йому додаткові видатки».

За час знаходження спірних вагонів як у завантаженому стані, під час їх перевезення як територією Молдови (у більшій її частині), так і територією України (у меншій частині) від станції Кучурган (Україна) до станції Етулія (республіка Молдова), доставку їх територією України від станції Етулія (республіка Молдова) до станції призначення Рені-Порт (експорт) (Україна), під час їх вивантаження у порту Рені, а також повернення у порожньому стані від станції Рені-Порт (експорт) (Україна) до станції Етулія (республіка Молдова) територією України, від станції Етулія (республіка Молдова) до станції Кучурган (Україна) як територією Молдови (у більшій її частині), так і територією України (у меншій частині) позивачем нарахована плата за користування вагонами за межами України, куди включені і свої послуги, у сумі 20 520,00грн., яка є сумою позову.

Під час розгляду справи позивачем здійснено пере розрахунок нарахованої плати, згідно якого плата за користування 29-и вагонами під час їх перевезення у завантаженому стані за межами України від станції Кучурган (Україна) до станції Етулія (республіка Молдова) становить 17 556,00грн.

Перерозрахунок позивачем здійснено без врахування реальних обставин справи, оскільки, з урахуванням зазначених ним даних:

- 14 вагонів (№№ 66568809, 60665080, 67845461, 65256224, 67155705, 66240482, 66752130, 60382546, 66031469. 66119025, 67162008, 67679076, 67373902, 67917823) на прикордонній станції Кучурган були передані 30.12.2012р. о 13год.40хв., кордон Молдови та України на прикордонній станції Етулія перетнули 01.01.2013р. о 8год.50хв., тобто час їх перевезення як територією Молдови (у більшій її частині), так і територією України (у меншій частині) від станції Кучурган (Україна) до станції Етулія (республіка Молдова) становить 1 добу і 19год.10хв., тобто менше 2-х діб, а позивач у розрахунку зазначає 3 повні доби;

- 5 вагонів (№№ 67361048, 67580357, 66445867, 67656926, 67356667) на прикордонній станції Кучурган були передані 31.12.2012р. о 16год.10хв., кордон Молдови та України на прикордонній станції Етулія перетнули 01.01.2013р. о 9год.45хв., тобто час їх перевезення як територією Молдови (у більшій її частині), так і територією України (у меншій частині) від станції Кучурган (Україна) до станції Етулія (республіка Молдова) становить 17год.35хв., тобто менше 1-ї доби, а позивач у розрахунку зазначає 2 повні доби;

- 5 вагонів (№№ 64993009, 66728411, 65298689, 66680331, 66234683) на прикордонній станції Кучурган були передані 01.01.2013р. о 17год.21хв., кордон Молдови та України на прикордонній станції Етулія перетнули 02.01.2013р. о 10год.45хв., тобто час їх перевезення як територією Молдови (у більшій її частині), так і територією України (у меншій частині) від станції Кучурган (Україна) до станції Етулія (республіка Молдова) становить 17год.24хв., тобто менше 1-ї доби, а позивач у розрахунку зазначає 2 повні доби;

- 5 вагонів (№№ 66812942, 66730623, 66083874, 65944100, 65487365) на прикордонній станції Кучурган були передані 02.01.2013р. о 17год.22хв., кордон Молдови та України на прикордонній станції Етулія перетнули 03.01.2013р. о 12год.45хв., тобто час їх перевезення як територією Молдови (у більшій її частині), так і територією України (у меншій частині) від станції Кучурган (Україна) до станції Етулія (республіка Молдова) становить 19год.23хв., тобто менше 1-ї доби, а позивач у розрахунку зазначає 3 повні доби.

Причиною виникнення спору є різне тлумачення сторонами умов укладеного за їх участі договору у частині того, чи має нараховуватись і сплачуватись плата за користування вагонами під час їх транзитного перевезення територією Молдови від станції Кучурган (Україна) до станції призначення Рені-Порт (експорт) (Україна), знаходження їх в порту під час вивантаження, а також повернення у зворот ньому напрямку від станції Рені-Порт (експорт) (Україна) до станції Кучурган (Україна).

За таких обставин і зважаючи на те, що:

- згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу;

- згідно п.1 ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору;

- укладений за участі сторін договір передбачає нарахування плати за користування вагонами за межами України за весь час з моменту передачі вагону на інозалізницю на прикордонній станції до моменту прийому вагону на прикордонній станції України, тобто з моменту передачі вагону з вантажем за кордон і до моменту його повернення після вивантаження вантажу за кордоном у порожньому стані в Україну:

- підтвердженням вищезазначеної тези є і п. 2.2.10 договору, у якому передбачений обовязок відповідача сприяти своєчасному поверненню із-за кордону вагонів власності Державних підприємств «Дарницький вагоноремонтний завод» і «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів»;

- укладений за участі сторін договір не передбачає нарахування плати за користування вагонами у випадку транзитного перевезення територією Молдови до станції призначення Рені-Порт, а саме коли перевезення здійснюється зі станції призначення, яка знаходиться на території України до станції призначення, яка також знаходиться на території України, з частковим транзитним перевезенням залізницею іншої держави з неодноразовим заходом на територію України;

- укладеним за участі сторін договором не передбачено застосування до стосунків, які виникли між сторонами, транспортного законодавства, на яке у більшій його частині посилається позивач, оскілки ні позивач по справі, ні відповідач не є ні перевізником, ні вантажоодержувачем, ані вантажовідправником;

- перевезення спірних вагонів у порожньому стані в зворотному напрямку здійснювалось позивачем самостійно без будь-якої участі у цьому відповідача,

господарський суд вважає позовні вимоги необґрунтовані та такими, що задоволенню не підлягають.

Судові витрати в межах, встановлених законодавством, покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.526 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.193 Господарського кодексу України і керуючись ст.ст.43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Державного підприємства «Український транспортно-логістичний центр» до Державного підприємства «Фінансово-промислова компанія УкрРосвугілля» про стягнення 20 520,00грн. заборгованості з плати за користування вагонами за межами України відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя В.І. Матюхін

Повний текст рішення складено 15.01.2015р.

Надруковано примірників:

1 до справи;

1 позивачу;

1 відповідачу.