ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2015р. Справа№ 914/3943/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Тульчинмясо, м. Тульчин району Вінницької області,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова мережа Барвінок, м. Львів,

про стягнення 166 902,17 грн.

Суддя Яворський Б.І. при секретарі Кубара А.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2

На розгляд господарського суду Товариством з обмеженою відповідальністю Тульчинмясо подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Барвінок» про стягнення 166902,17 грн.

Ухвалою суду від 18.11.2015р. порушено провадження у справі, яку призначено до розгляду на 08.12.2015р. Ухвалою суду від 08.12.2015 р. розгляд справи відкладався на 15.12.2015р. у звязку з неявкою представника відповідача у судове засідання.

У судове засідання 15.12.2015р. представник позивача зявився, заявлені позовні вимоги підтримав. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що відповідачем у порушення умов договору поставки не було оплачено повну вартість поставленого товару, внаслідок чого існує заборгованість у сумі 166 902,17 грн.

У судове засідання 15.12.2015р. представник відповідача зявився, подав відзив на позов, у якому зазначив, що між позивачем та відповідачем було укладено Додатковий договір №3- договір про надання послуг для збільшення обсягів реалізації товару, який є невідємною частиною Договору №ТП-253 від 26.01.2015 р. На основі Додаткового договору №3 позивач заборгував відповідачу 29 511,11 грн. наданих послуг. На думку відповідача, сума заборгованості за Договором №ТП-253 від 26.01.2015 р. повинна бути зменшена на суму заборгованості за договором про надання послуг для збільшення обсягів реалізації товару. Для проведення звірки взаємних розрахунків відповідач заявив клопотання про відкладення розгляду справи в межах 2-місячного строку. Представник позивача заперечив проти відкладення розгляду справи, зазначивши, що цим відповідач хоче затягнути розгляд справи, просив продовжити розгляд справи та прийняти рішення.

Щодо клопотання відповідача про відкладення справи суд зазначає наступне. Ухвалу суду від 18.11.2015р. про порушення провадження у справі відповідач отримав ще 23.11.2015 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи, а судовий розгляд 08.12.2015 р. уже відкладався у звязку з неявкою відповідача, тому суд вважає, що останній мав достатньо часу і можливість реалізувати своє право на захист та подати усі необхідні докази, в тому числі і провести взаємозвірку розрахунків з позивачем. Зважаючи на це та враховуючи заперечення позивача проти відкладення розгляду справи, суд відмовив у задоволенні клопотання про відкладення та продовжив розгляд справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

26.01.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Тульчинмясо та Товариством з обмеженою відповідальністю Торгова мережа Барвінок укладено договір №ТП-253, відповідно до п.1.1 якого постачальник (позивач у справі) зобовязується передавати у власність покупця визначений цим договором товар на підставі замовлень покупця (відповідача у справі), а покупець зобовязується приймати названий товар і оплачувати його. Предметом договору поставки є ковбасні вироби (п.1.2 договору).

У п.3.3 договору сторони погодили, що покупець зобовязаний сплатити вартість поставленого товару протягом 40 календарних днів з моменту його отримання покупцем за умови своєчасного надання постачальником всіх передбачених договором та чинним законодавством України належно оформлених документів на поставлений товар.

Протягом червня-вересня 2015р. позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар на загальну суму 166 902,17 грн., що підтверджується видатковими накладними, копії яких долучені до матеріалів справи, однак оплати за отриманий товар відповідач не здійснив.

У матеріалах справи міститься акт звірки розрахунків станом на 01.10.2015 р., у якому відзначено заборгованість відповідача перед позивачем на суму 166 902,17 грн., підписаний сторонами.

16.10.2015 р. позивач звертався до відповідача з претензією про необхідність погашення заборгованості за поставлену продукцію.

Станом на день прийняття рішення заборгованість відповідачем не сплачена.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Між сторонами у справі виникли зобовязання з приводу поставки товару на підставі договору поставки.

Відповідно до ч.1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст.692 ЦК України).

В силу вимог статті 610, частини першої статті 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач прийняв від позивача товар на суму 166 902,17 грн. та не оплатив його вартість. Не заперечив дану обставину і представник відповідача у судовому засіданні. Тому заявлені позовні вимоги є правомірними.

Відповідно до ч.2 ст.4-3 та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

У відзиві на позов зазначається, що у позивача виникла перед відповідачем заборгованість на суму 29 511,11 грн. на підставі Додаткового договору №3 - договору про надання послуг для збільшення обсягів реалізації товару, який є невідємною частиною Договору №ТП-253 від 26.01.2015 р. Однак на підтвердження цього відповідачем не подано жодного доказу, а позивач не визнав це. Оскільки позиція відповідача не підтверджена відповідними доказами, суд не бере її до уваги. Крім того, у разі наявності заборгованості позивача перед відповідачем за послуги по збільшенню обсягів реалізації товару, останній вправі звернутися з відповідним позовом до суду.

Згідно ч.2 ст.49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір виник з його неправомірних дій.

Крім того, суд, здійснивши перерахунок сплаченої позивачем суми судового збору, встановив, що позивачем недоплачено 0,53 грн. за подання позовної заяви до господарського суду.

Відповідно до п. 2.23 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 р. №7, якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може, зокрема, у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 ГПК. Тому недоплачені 0,53 грн. судового збору суд стягує з відповідача у дохід Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова мережа Барвінок (79040, м. Львів, вул.Городоцька, буд.359, ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Тульчинмясо (23600, Вінницька обл., Тульчинський р-н, м. Тульчин, вул. Желюка, буд.22, ідентифікаційний ) 166 902,17 грн. заборгованості та 2 503,00 грн. судового збору.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова мережа Барвінок (79040, м. Львів, вул.Городоцька, буд.359, ідентифікаційний ) 0,53 грн. судового збору в дохід Державного бюджету України.

У судовому засіданні 15.12.2015р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст складений та підписаний 16.12.2015 р.

Суддя Яворський Б.І.