ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2015 року Справа № 904/7883/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії

суддів: головуючого судді Величко Н.Л. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Подобєда І.М.

секретар судового засідання: Погорєлова Ю.А.

за участю представників сторін:

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність №202 від 25.02.2015 р., представник;

представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна", м. Київ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2015 року у справі № 904/7883/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна", м. Київ

до Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго", м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення 4 871 851,19 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2015 року у справі №904/7883/15 (суддя Колісник І.І.) позов задовольнити частково. Стягнуто з Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" основну заборгованість у сумі 2 746 600,60 грн., пеню у сумі 359 177,03 грн., 3% річних у сумі 74 191,24 грн., інфляційні втрати у сумі 1 506 291,76 грн. грн., судовий збір у сумі 72 605,12 грн. У решті позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач неналежним чином виконав свої зобовязання за укладеним договором, сума основного боргу підтверджена матеріалами справи, судом враховано те, що відповідач є комунальним підприємством та неприбутковою організацією, теплову енергію поставляє виключно бюджетним організаціям та установам, до того ж, має стратегічне значення для економіки та безпеки держави. Врахувавши майновий стан відповідача на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України суд зменшив розмір стягуваної пені на 30% .

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення.

Не погодившись з зазначеним рішенням господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 154 161,45 грн. пені та прийняти нове рішення, яким стягнути з Нікопольського комунального підприємства "НІКОПОЛЬТЕПЛОЕНЕРГО" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 154 161,45 грн. пені .

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на те, що суд першої інстанції дослідив лише ступінь виконання зобовязання боржником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобовязанні та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, що призвело до порушення ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України. До того ж, відповідачем не надано жодних належних доказів щодо винятковості таких обставин.

Представник скаржника підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

3. Доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні 14.12.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

4. Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський встановив наступні обставини:

17.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" (далі - Продавець, Позивач) та Нікопольським комунальним підприємством "Нікопольтеплоенерго" (далі - Покупець, Відповідач) укладено договір №788/14-БО-3 купівлі-продажу природного газу (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (далі - газ), на умовах цього договору.

За пунктом 1.2. договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 28.01.2014 року) газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (далі - споживачами покупця).

Пунктом 2.1. передбачено, що продавець передає покупцеві з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року газ обсягом до 901,0 тис. куб. м. (дев'ятсот одна тисяча куб.м.), у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб.м.):

I квартал - 516,9: січень - 194,6; лютий - 177,2; березень - 145,1;

II квартал - 40,4: квітень - 40,4;

III квартал - ;

IV квартал - 343,7: жовтень - 42,0; листопад - 127,0; грудень - 174,7.

Продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця (пункт 3.1. договору).

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу (пункт 3.3. договору).

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використання газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати у письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (пункт 3.4. договору).

Відповідно до пункту 5.1. договору ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ.

Згідно з пунктом 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 11 договору).

Відповідно до умов договору за актами прийому-передачі газу протягом січня - березня 2014 року, жовтня - грудня 2014 року позивач здійснив на користь відповідача подачу та безперервне транспортування природного газу на загальну суму 2 756 600,60 грн., а саме:

за актом від 31.01.2014 року 141,333 тис. куб. м. на суму 472 158,50 грн. з ПДВ зі строком оплати до 15.02.2014 року;

за актом від 28.02.2014 року 129,753 тис. куб. м. на суму 433 472,59 грн. зі строком оплати до 15.03.2014 року;

за актом від 31.03.2014 року 93,896 тис. куб. м. на суму 313 683,25 грн. з ПДВ зі строком оплати до 15.04.2014 року;

за актом від 31.10.2014 року 6,785 тис. куб. м. на суму 43 463,46 грн. з ПДВ зі строком оплати до 15.11.2014 року;

за актом від 30.11.2014 року 55,457 тис. куб. м. на суму 370 588,07 грн. з ПДВ зі строком оплати до 15.12.2014 року;

за актом від 31.12.2014 року 146,605 тис. куб. м. на суму 1 123 234,73 грн. з ПДВ зі строком оплати до 15.01.2015 року (а.с. 27 - 32 том 1).

За отриманий газ відповідач розрахувався частково, сплативши 10 000,00 грн. 29.07.2014 року за спожитий газ у січні 2014 року, що підтверджується платіжним дорученням № 544 від 29.07.2014 року (а.с. 72 том 1).

За вказаних обставин несплачена відповідачем сума грошових коштів за спожитий газ складає 2 746 600,60 грн. (2 756 600,60 - 10 000,00 = 2 746 600,60 грн.).

На час розгляду справи доказів сплати заборгованості відповідачем не надано.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 70% згідно ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України. (а.с. 70-71)

5. Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору купівлі-продажу природного газу, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст. ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.526,611 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавств. У разі порушення зобов'язання настають встановлені договором правові наслідки, зокрема сплата неустойки - штрафу, пені, які обчислюється відповідно до ст. 549 цього Кодексу.

Матеріалами справи доведено, що відповідач неналежним чином виконав свої зобовязання щодо оплати переданого позивачем природного газу у спірному періоді, чим порушив умови укладеного із позивачем ОСОБА_2 та вищевказані приписи діючого законодавства. Відтак, належним чином доведено наявність боргу у розмірі 2 746 600,00 грн.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 7.2. договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У звязку з неналежним виконанням зобовязань за договором, позивач нарахував відповідачу пеню за несвоєчасну оплату природного газу у розмірі 513 116,89 грн. за загальний період із 15.02.2014 року по 14.07.2015 року, 74 192,24 грн. 3 % річних за період з 15.02.2014 по 20.07.2015, 1 537 941,64 грн. інфляційних втрат за період з лютого 2014 по червень 2015.

При нарахуванні 3% річних та інфляційних втрат позивачем не було враховано положення пункту 1.9, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року, відповідно до якого день фактичної оплати суми заборгованості не включаються в період часу,за який здійснюється стягнення інфляційних та пені, індекс інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця помноженої на індекс інфляції з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж.

З огляду на встановлені обставини, судова колегія вважає, суд правомірно здійснив перерахунок визначив суми ,які підлягали стягненню у розмірі : пені - 513 110,04 грн., 3 % річних - 74 191,24 грн., інфляційних втрат - 1 506 291,76 грн.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно п.3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

На обґрунтування заявленого клопотання відповідач, надав до матеріалів справи: копію звіту про фінансовий результат за 2014 року, копію звіту про фінансовий результат 1 півріччя 2015 року, копію балансу за 2014 рік, копію балансу станом на 30.06.2015 рік та копії постанов про арешт коштів боржника від 14.02.2013 року, 19.03.2014 року, 15.01.2014 року, 24.04.2015 року, 09.07.2015 року, 24.03.2015 року (а.с.73-76, 78-86 том 1).

Зменшуючи розмір пені, яка підлягає стягненню, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що позивач, який так само як і відповідач є економічно важливим підприємством за сучасних умов, перебуває як і відповідач у скрутному фінансовому становищі, пов'язаному з неплатежами з боку контрагентів, потребує фінансового оздоровлення та має передбачене договором право на стягнення неустойки.

Врахувавши інтереси обох сторін суд правомірно на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України частково задовольнив заяву відповідача про зменшення розміру пені та зменшив розмір пені на 30% від належної до стягнення, що становить 359 177,03 грн., врахувавши матеріальні інтереси сторін.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору по суті судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2015 року у справі №904/7883/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.Л. Величко

Суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Подобєд