донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

09.12.2015 справа №908/4120/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:Не зявився
від відповідача: від третьої особи:Не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя
на рішення господарського судуЗапорізької області
від08.09.2015 року
по справі№ 908/4120/15 (суддя: Кутіщева-Арнет Н.С.)
за позовомФізичної особи підприємця ОСОБА_5, м. Запоріжжя
до за участю третьої особи:Фізичної особи підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро», м. Обухів, Київська область
простягнення 83 287,70 грн.

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа підприємець ОСОБА_5 (далі «Позивач») звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 (далі «Відповідач») грошових коштів в сумі 83 287,70 грн. із залученням до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» (далі «ОСОБА_6 особа»)

Рішенням господарського суду Запорізької області від 08.09.2015 року у справі № 908/4120/15 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 81 567,20 грн. збитків, та 1 827,00 грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 08.09.2015 року у справі № 908/4120/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заявник апеляційної скарги вважає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Зокрема скаржник вважає безпідставним застосування судом приписів ст.. 35 ГПК України стосовно обставин, встановлених у рішення господарського суду Запорізької області від 11.09.2014р. у справі № 908/3458/13, адже він не був учасником процесу у цій справі. Окрім того, на думку Скаржника, судом безпідставно не була застосована позовна давность, як підстава для відмови у позові.

Сторони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду апеляційної скарги Фізичної особи підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя.

Представник Позивача в судове засідання не зявився, проте 08.12.2015 року через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду від представника Фізичної особи підприємця ОСОБА_5, м. Запоріжжя надійшла заява, в якій останній, на виконання ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 11.11.2015 року по справі № 908/4120/15, надає суду копію рішення господарського суду Запорізької області від 11.09.2014 по справі № 908/3458/13, та просить розглянути справу без його участі.

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, але 07.12.2015 року через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду від представника Фізичної особи підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя надійшло клопотання, в якому представник Відповідача просить розглянути справу без його участі.

Представник ОСОБА_6 особи в судове засідання не зявився, поважність причин неявки суду не повідомив.

Приймаючи до уваги те, що явка представників сторін (учасників судового процесу) у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представників сторін.

Відповідно до статей 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась, складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним законним, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Під час вирішення спору по суті, судом першої інстанцій встановлені наступні обставини.

01.04.2013р. між ОСОБА_6 особою та Позивачем було укладено договір № 0104/3 організації транспортно-експедиторського обслуговування (надалі «Договір ТЕО»).

Згідно п.1.1. Договору ТЕО, замовник доручає, а виконавець бере на себе обов'язки організувати за рахунок замовника транспортно-експедиційне обслуговування (ТЕО), перевозку вантажів, а також надання інших послуг замовнику, погоджених в додаткових угодах до даного договору.

Згідно з п. 1. 3. Договору ТЕО, виконавець (позивач по даній справі), для виконання покладених на нього доручень, має право заключати від свого імені договори з підрядниками.

22 серпня 2013 року між ОСОБА_6 особою та Позивчем було укладено заявку-договір № 110 на перевезення товарно-матеріальних цінностей (далі «вантаж») за маршрутом: м. Обухів. Київська обл. - м. Запоріжжя.

На виконання заявки-договору № 110 від 22 серпня 2013 р., між Позивачем та Відповідачем було укладено заявку-договір № 293 на перевезення вантажу автотранспортом, за маршрутом: м. Обухів, Київська обл., - м. Запоріжжя.

Під час перевезення вантажу автомобільним транспортом Відповідача, водієм якого був ОСОБА_7, було здійснено розкрадання вантажу, що підтверджується матеріалами справи та Сторонами не заперечується.

Відповідно до укладеної заявки-договору № 293, Відповідач відповідає за спричинені перевізником матеріальні збитки, з підстав бездіяльності по забезпеченню збереження та доставки вантажу до місця призначення в повному об'ємі.

Рішеннями Господарського суду Запорізької області від 09.01.2014р. у справі № 908/3458/13, залишеним без змін Постановою Донецького апеляційного господарського суду 01.04.2014р. з Відповідача на користь ОСОБА_6 особи у звязку із зазначеною обставиною на відшкодування збитків від втрати вантажу було стягнуто 81 567,20 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.07.2014 року зазначені судові акти були скасовані, а справа направлена на новий розгляд.

За результатами нового розгляду зазначеної справи рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.09.2014р. на відшкодування вартості втраченого під час перевезення вантажу з Позивача на користь ОСОБА_6 особи було стягнуто 81 567,20 грн. Відомостей щодо оскарження цього рішення будь ким з учасників справи ні Сторонами ані ОСОБА_6 особою не доведено. Відтак, зазначене рішення набуло чинності відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України.

Сума 81 567,20 грн. була добровільно перерахована Позивачем ОСОБА_6 особі вподовж листопада 2014р. лютого 2015р. (а.с. 28-43) Остаточно сума вартості втраченого вантажу була сплачена Позивачем 19.02.2015р.

Виходячи з матеріалів справи (а.с. 120 - 128) Відповідач був залучений до участі у справі № 908/3458/13 у якості другого Відповідача. Тому заперечення Відповідача про те, що він не був учасником процесу у справі № 908/3458/13 є безпідставними. Неповідомлення судом Відповідача при новому розгляді цієї справи про день, час та місце її розгляду та не відображення у рішенні його участі у справі не може вважатися аргументом на підтвердження згаданої думки Відповідача.

За змістом ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 599 Цивільного кодексу України, угода (договір) є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), зобов'язання повинні виконуватися належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Аналогічна норма міститься в ч. 1 ст. 307 ГК України.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 2 ст. 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Ст.218 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Твердження в апеляційній скарзі Відповідачем про відсутність у товарно-транспортній накладній № 23/08/037 від 23.08.2013 року вартості вантажу, що перевозився, обґрунтовано не було прийняте місцевим господарським судом до уваги. Адже ця обставина була встановлена у рішенні від 11.09.2014р. у справі № 908/3458/13.

Згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 11.09.2014р. по справі № 908/3458/13 встановлено: розмір збитків, що підтверджується бухгалтерською довідкою за № 327 від 27.08.2013р.,(яка була долучена до матеріалів справи), зовнішньоекономічним контрактом № СН -2013/0220 від 20.02.2013р., укладеного між ТОВ «Спектр-Агро» та компанією «Камінова А/С», Інвойсом (рахунком) № 01424 від 13.08.2013р. Вінцит Форте коштує 18,80 доларів США без ПДВ, митною декларацією МД-2 розмитнення даного товару відбувається 13.08.2013 року, заявою на купівлю іноземної валюти та платіжним дорученням в іноземній валюті від 30.01.2014 року.

Як підставою для скасування спірного рішення Відповідач також зазначає, що судом першої інстанції безпідставно залишено без задоволення заяву про застосування позовної давності.

Стаття 256 ЦК України визначає поняття позовної давності - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.6 ч.2 ст. 258 ЦК України).

Статтею 925 Цивільного кодексу України встановлено, що до предявлення перевізникові позову, що випливає із договору перевезення вантажу, пошти можливим є предявлення йому претензії у порядку, встановленому законом, транспортними кодексами (статутами). Позов до перевізника може бути предявлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк. До вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України).

Згідно ч. 1 і 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст. 267 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що спірна сума була остаточно сплачена Позивачем ОСОБА_6 особі 19.02. 2015р. Отже, саме з цієї дати, на думку суду розпочався перебіг строку позовної давності для звернення Позивачем з відповідним позовом. Згідно штампу канц.елярії місцевого суду позов був наданий суду 14.07.2015р., тобто в межах строку позовної давності, визначеного діючим законодавством.

Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи місцевим господарським суд допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 103, 104 ГПК України як підстави для скасування рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 08.09.2015 року у справі № 908/4120/15 залишити без змін.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

Надруковано примірників:

1 позивачу;

1 відповідачу;

1 - третій особі;

1 до справи;

1 ГСЗО;

1 ДАГС.