РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2015№910/27804/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Грабовської А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/27804/15

за позовом комунального підприємства «Київський метрополітен», м. Київ,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ,

про виселення, зобов'язання вчинити дії та стягнення 6 313, 67 грн.,

за участю представників:

позивача - Ковтуна Т.О. (довіреність від 02.11.2015 №136);

відповідача - ОСОБА_3 (довіреність від 05.08.2015 б/н);

третьої особи - Захарченко К.П. (довіреність від 29.12.2014 №062/02/07-11629).

Комунальне підприємство «Київський метрополітен» (далі - КП «Київський метрополітен»; Підприємство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про:

- виселення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1; Підприємець) з нерухомого майна (частини переходу), визначеного тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) відповідача згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування малих архітектурних форм, яке знаходиться за адресою: станція метро «Оболонь» (вестибюль № 1), б/н, загальною площею 9,1 кв. м. (далі - об'єкт оренди);

- зобов'язання відповідача демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що належать відповідачу та знаходяться за вказаною адресою;

- стягнення з ФОП ОСОБА_1: 5 848,17 грн. заборгованості, яка виникла у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 20.07.2012 № 517 (далі - Договір); 439, 76 грн. пені; 25,74 грн. 3% річних, а всього 6 131, 67 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.10.2015 порушено провадження у справі; розгляд призначено на 16.11.2015; залучено до участі у справі Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача (далі - Департамент).

Департамент 16.11.2015 подав суду письмові пояснення до позовної заяви, у яких зазначив таке: Департаментом, позивачем та відповідачем укладено Договір, за умовами якого відповідачу було передано в користування на умовах оренди частину переходу загальною площею 9,1 м2, за адресою: станція метро «Оболонь» (вестибюль № 1), б/н; відповідно до пункту 9.1 Договору він діє з 12.05.2012 до 10.05.2015; згідно з пунктом 4.15 Договору орендар після припинення дії договору зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно за актом приймання-передачі Підприємству; позивач листами від 26.05.2015 № 419-НДД та від 29.04.2015 № 062/07/11-4829 повідомляв відповідача про припинення дії Договору та просив звільнити орендоване майно; однак на сьогоднішній день приміщення відповідачем не звільнено та за актом приймання-передачі не передано.

11.12.2015 представник відповідача подав суду пояснення по суті спору, які суд розцінює як відзив на позовну заяву, відповідно до яких в задоволенні позовних вимог просив відмовити з огляду на таке:

- оскільки за умовами Договору позивач є отримувачем коштів, а не власником майна, то у Підприємства відсутнє право на звернення до господарського суду з даним позовом у зв'язку з тим, що його права не порушені, як і відсутнє право звернення в інтересах Головного управління комунальної власності м. Києва (Київської міської державної адміністрації), що зазначено у пункті 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції», в якій вказаний суд зазначив, що у разі такого звернення в прийнятті позовної заяви слід відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 62 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України);

- лист позивача від 26.05.2015 № 419-НДЦ, у якому останній повідомляє відповідача про те, що Договір продовжуватись не буде, не може мати будь-яких правових наслідків для сторін Договору, оскільки позивач не наділений правом розпоряджатись даним майном, а тому він не уповноважений приймати рішення про продовження строку дії Договору чи про зміну умов Договору;

- у зв'язку з тим, що Договір укладено трьома сторонами, сторона, яка незгідна продовжувати строк дії Договору, зобов'язана відповідно до його пункту 9.7, норми статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (далі - Закон) та статті 764 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) повідомити інші сторони про свою незгоду, проте Підприємство надало суду копію листа, адресованого лише відповідачу;

- Договір продовжив строк дії на той самий термін, тобто з 11.05.2015 до 08.05.2018 включно.

14.12.2015 позивач подав суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив суд:

- виселити ФОП ОСОБА_1 з об'єкта оренди;

- зобов'язання відповідача демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що належать відповідачу та знаходяться за адресою об'єкта оренди;

- стягнути з Підприємця: 771, 79 грн. заборгованості, яка виникла у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов Договору (з урахуванням часткової сплати 19.10.2015 відповідачем суми боргу); 462, 14 грн. пені; 27, 28 грн. 3% річних.

Вказана заява розцінюється судом як заява про зменшення розміру позовних вимог.

Частиною четвертою статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі, зокрема, зменшити розмір позовних вимог.

З огляду на наведене суд вбачає за можливе прийняти заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог до розгляду.

У судовому засіданні 14.12.2015 представники позивача та третьої особи позовні вимоги просили задовольнити; представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

20.07.2012 Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в особі заступника начальника, який діє на підставі Положення про Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затверджене рішенням Київської міської ради від 10.07.2003 № 584/744, Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, яке затверджене рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 34/6250 (далі - Положення), та наказу Головного управління комунальної масності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03.11.2011 № 457, правонаступником якого є Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації (орендодавець), КП «Київський метрополітен» (підприємство; отримувач коштів) та ФОП ОСОБА_1 (орендар) було укладено Договір, за умовами якого:

- орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 03.07.2012 № 122 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину переходу), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої Державним підприємством «ПІ Укрметротунельпроект» (далі - ДП «ПІ Укрметротунельпроект»), тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря (об'єкт оренди), що знаходиться за адресою: станція метро «Оболонь» (вестибюль № 1), б/н, загальною площею 9,1 м2, для торгівлі непродовольчими товарами (пункт 1.1 Договору);

- об'єктом оренди є частина вестибюлю (переходу), визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 9,1 м2, згідно з викопіюванням з схеми тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину Договору (пункт 2.1 Договору);

- об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП «Київський метрополітен» (пункт 2.4 Договору);

- за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011 № 34/6250 (далі - Методика), та на дату підписання Договору становить без ПДВ 269,62 грн. за 1 м2 орендованої площі, що в цілому становить 2 453, 55 грн. (пункт 3.1 Договору);

- розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці (пункт 3.2 Договору);

- розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї зі сторін у разі зміни Методики, відповідних цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України (пункт 3.3 Договору);

- додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою (пункт 3.4 Договору);

- орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства, за яким закріплене майно на праві господарського відання чи оперативного управління (балансоутримувача), а саме КП «Київський метрополітен», починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві (пункт 3.5 Договору);

- орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця (пункт 3.6 Договору);

- зобов'язання орендаря зі сплати орендної плати забезпечуються у вигляді авансової орендної плати в розмірі не менше ніж орендна плата за два місяці. Орендар сплачує авансовий платіж впродовж 10 календарних днів з дати підписання Договору. Підприємство зараховує авансовий платіж як орендну плату за останні два місяці строку дії Договору. Індексація орендної плати в цьому випадку проводиться відповідно до Методики (пункт 3.9 Договору);

- орендодавець зобов'язаний впродовж 30 днів з моменту підписання Договору з додатками передати, а орендар прийняти за актом приймання-передачі об'єкт оренди. Акт приймання-передачі об'єкта оренди підписується орендодавцем, орендарем та підприємством.

У разі відмови орендаря від підписання акта приймання-передачі впродовж 20 днів з дати отримання акта від орендодавця договір припиняє свою дію (пункт 4.1 Договору);

- орендар зобов'язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі (пункт 4.2 Договору);

- орендар після припинення дії Договору зобов'язаний впродовж 30 календарних днів передати майно за актом приймання-передачі підприємству, вказаний акт підписується орендодавцем, орендарем та підприємством. У разі невиконання цього пункту орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати (пункт 4.15 Договору);

- за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь підприємства пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

У випадку примусового стягнення несвоєчасно сплаченої орендної плати у порядку, встановленому законодавством України, з орендаря також стягуються у повному обсязі втрати, пов'язані з таким стягненням (пункт 6.2 Договору);

- орендодавець на користь підприємства або підприємство самостійно має право стягнути з орендаря заборгованість з орендної плати та інші збитки, заподіяні ним невиконанням своїх зобов'язань за Договором, шляхом звернення стягнення на його кошти та майно в порядку, визначеному законодавством України (пункт 6.10 Договору);

- у разі закінчення строку дії Договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди підприємству у стані, в якому перебував об'єкт оренди н момент передачі його в оренду, з урахуванням усіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії Договору.

В акті приймання-передачі зазначається технічний стан об'єкта оренди на дату повернення (пункт 7.6 Договору);

- у разі припинення дії Договору орендар звільняє орендовану частину приміщення переходу станції метро «Оболонь» в термін, визначений пунктом 4.15 Договору, від своїх огороджуючих конструкцій. При невиконанні орендарем зазначених в цьому пункті Договору умов підприємство самостійно на свій розсуд розпоряджається огороджуючими конструкціями (кіосками) (підпункт 8.5.6 пункту 8.5 Договору);

- Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 12.05.2012 до 10.05.2015 (пункт 9.1 Договору).

- Договір припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який було його укладено (пункт 9.4 Договору);

- у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк на тих самих умовах, які були передбачені Договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною Договору (пункт 9.7 Договору).

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частиною першою статті 4 Закону встановлено, що об'єктами оренди за цим Законом є, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами частини першої статті 291 Господарського кодексу України (далі - ГК України) одностороння відмова від договору оренди не допускається.

На виконання умов Договору орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування відповідно до умов Договору частину переходу, що перебуває на балансі КП «Київський метрополітен», загальною площею 9,1 м2, розташованого за адресою: станція метро «Оболонь» (вестибюль № 1), що підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі нерухомого майна від 20.07.2012.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт передачі приміщення в оренду.

18.12.2013 сторони підписали договір № 1 про внесення змін до Договору, в якому дійшли згоди, зокрема, про те, що за користування об'єктом оренди орендар сплачує за місяць орендної плати без ПДВ 88, 50 грн. за 1 м2 орендованої площі, що в цілому складає 805, 64 грн.

Як зазначено у пункті 9.1 Договору, вказаний правочин є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 12.05.2012 до 10.05.2015.

Відповідно до пункту 2 статті 17 Закону у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору оренди він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У пункті 9.7 Договору сторони узгодили, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності впродовж одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк на тих самих умовах, які були передбачені Договором.

У встановлений Договором строк (впродовж місяця), а саме 26.05.2015 Підприємство надіслало відповідачу лист в якому вимагало звільнити об'єкт оренди, оскільки термін дії, зокрема, Договору закінчився 10.05.2015 та не буде продовжуватись на новий термін у зв'язку з тим, що розміщення об'єктів оренди не відповідає пункту 2.19 Правил пожежної безпеки в метрополітенах, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 20.06.2012 № 335, а також вимагало повернути майно за актом приймання-передачі.

Відповідно до пункту 2 статті 26 і пункту 1 статті 27 Закону договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов'язаний повернути об'єкт оренди на умовах зазначених у договорі оренди.

Отже, можливість продовження дії договору оренди на той же термін і на тих же умовах законодавець поставив у залежність, зокрема, від відсутності волевиявлення однієї із сторін про припинення цього договору у зв'язку із закінченням терміну його дії, та зазначив про те, що таке волевиявлення має відбуватись у відповідні строки.

В даному випадку, позивач заперечив щодо продовження дії Договору шляхом направлення відповідного листа на адресу відповідача, а тому Договір припинив свою дію 10.05.2015.

При цьому суд не бере до уваги доводи Підприємця про те, що оскільки за умовами Договору позивач є отримувачем коштів, а не власником майна, то у Підприємства відсутнє право на звернення до господарського суду з даним позовом, а лист позивача від 26.05.2015 не може мати будь-яких правових наслідків для сторін з огляду на таке.

У пункті 2.4 Договору зазначено, що об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП «Київський метрополітен», а у пунктом 3.5 Договору, зокрема, встановлено, що орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства, за яким закріплене майно на праві господарського відання чи оперативного управління (балансоутримувача), а саме КП «Київський метрополітен».

22.09.2011 Київською міською радою було прийнято рішення, яким затверджено Положення, пунктом 2.1 якого уповноважено виступати орендодавцями майна територіальної громади міста Києва, зокрема, Департамент, Комунальні підприємства, установи та організації територіальної громади міста Києва щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, яке закріплено за ними на праві господарського відання або оперативного управління.

Частиною першою статті 136 ГК України встановлено, що право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим кодексом та іншими законами.

Частиною другою вказаної статі встановлено, що до захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності.

З огляду на наведене можна дійти висновку, що позивач володіє правом щодо захисту свого права як підприємства, за яким закріплений об'єкт оренди на праві господарського відання чи оперативного управління.

Разом з тим, всупереч твердженням відповідача, ні пунктом 9.7 Договору, ані нормами статті 17 Закону чи статті 764 ЦК України не передбачено, що сторона, яка не згодна продовжувати строк дії Договору, зобов'язана повідомити інші сторони про свою незгоду, тобто достатньо повідомлення орендаря, крім того, третя особа, яка є орендодавцем, у поясненнях, поданих суду 16.11.2015, позовні вимоги теж просила задовольнити.

Водночас, як обумовлено умовами Договору, зокрема, пунктом 4.15, орендар після припинення дії Договору зобов'язаний впродовж 30 календарних днів передати майно за актом приймання-передачі підприємству, вказаний акт підписується орендодавцем, орендарем та підприємством, крім того відповідач звільняє орендовану частину приміщення переходу станції метро «Оболонь» в термін, визначений пунктом 4.15 Договору від своїх огороджуючих конструкцій.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже наявність обов'язку відповідача зі звільнення об'єкту оренди та передачі його за актом приймання-передачі Підприємству судом встановлено.

З припиненням дії Договору відповідач втрачає статус орендаря і, оскільки належних доказів щодо підтвердження права користування орендованим приміщенням відповідач не надав, то вимога позивача про виселення відповідача з об'єкту оренди є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Як наслідок, вимога позивача про зобов'язання відповідача демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що належать відповідачу та знаходяться за адресою станція метро «Оболонь» (вестибюль № 1), б/н, загальною площею 9,1 м2 також підлягає задоволенню.

Разом з тим згідно з частиною третьою статті 18 Закону орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно та в повному обсязі.

Частиною третьою статті 19 Закону встановлено, що строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Згідно з пунктом 3.5 Договору орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства, за яким закріплене майно на праві господарського відання чи оперативного управління (балансоутримувача), а саме КП «Київський метрополітен», починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві.

Відповідно до пункту 5.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» у розгляді справ зі спорів, що виникають з договорів оренди будівель або інших капітальних споруд, слід враховувати умови договору та спеціальні норми статті 795 ЦК України, в силу яких договір найму припиняється з моменту оформлення відповідних документів (актів), що підтверджують повернення наймачем предмета договору найму.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд (ДК 018 - 2000) крім будівель до споруд відносять інженерні споруди, що призначені для виконання технічних, військових, транспортних задач (наприклад, міст, залізнична платформа, телевізійна щогла, тунель, віадук, станція метро, підземний перехід, конкорс, резервуар, бомбосховище, дот, дзот і та ін.).

Отже, з наведеного можна дійти висновку, що договір найму припиняється з моменту оформлення відповідних документів (актів), що підтверджують повернення наймачем предмета договору найму.

Згідно з розрахунком позивача заборгованість відповідача з внесення орендної плати становила: за червень 2015 - 1 710, 51 грн.; за липень 2015 - 1 717, 35 грн.; за серпень 2015 - 1 700, 18 грн., а всього 5 848, 17 грн., проте оскільки 19.10.2015 Підприємець частково сплатив суму боргу, то Підприємство просило стягнути з відповідача 771, 79 грн.

У зв'язку з тим, що Підприємцем не подано суду доказів сплати залишку орендних платежів, то суд вбачає за можливе вимогу про стягнення орендної плати у вказаній частині задовольнити.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 462, 14 грн. пені та 27, 28 грн. 3% річних.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з пунктом 3.6 Договору орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця.

За розрахунком позивача сума 3% річних становить 27, 28 грн. за період з 21.07.2015 до 31.10.2015, а саме: на суму 1 710, 51 грн. за червень 2015 року (за період з 21.07.2015 до 20.10.2015); на суму 1 717, 35 грн. за липень 2015 року (за період з 21.08.2015 до 20.10.2015) та на суму 1 700, 18 грн. за серпень 2015 року (за період з 21.09.2015 до 31.10.2015).

Перевіривши поданий розрахунок, суд дійшов висновку, що початок періодів нарахування визначено позивачем правильно, а закінчення періодів - неправильно, оскільки позивачем не враховано часткову сплату Підприємцем 19.10.2015 суми боргу.

Здійснивши перерахунок, суд дійшов висновку, що до стягненню з відповідача підлягає 26, 07 грн. 3% річних.

Щодо стягнення пені, то господарський суд міста Києва вважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 785 ЦК України встановлено, що:

у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Законодавство у сфері орендних правовідносин пов'язує припинення обов'язків орендаря з фактом поверненням об'єкту договору оренди, тобто з моментом підписання акта приймання-передачі. У разі невиконання обов'язку, передбаченого частиною першою статті 785 ЦК України, цивільним законодавством передбачена можливість стягнення неустойки за весь час прострочення виконання зобов'язання щодо повернення об'єкта оренди.

Таким чином, право на стягнення неустойки, встановленої нормою частини другої вказаної статті пов'язується з простроченням орендарем виконання зобов'язання з повернення орендованого приміщення за актом приймання-передачі, а не з фактичним користуванням, чи то перебуванням орендаря в цьому приміщенні.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Пунктом 6.2 Договору передбачено, зокрема, що за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь підприємства пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

За розрахунком позивача сума пені становить 462, 14 грн. за період з 21.07.2015 до 31.10.2015, проте оскільки позивачем не враховано часткову сплату Підприємцем 19.10.2015 суми боргу, за розрахунком суду до стягнення з відповідача підлягає 444, 38 грн. пені.

Беручи до уваги наведені обставини справи, відсутність доказів повернення відповідачем орендованого майна за актом приймання-передачі станом на час розгляду справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про виселення ФОП ОСОБА_1 з орендованого нерухомого майна (частини переходу), зобов'язання відповідача демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски) та про часткове стягнення орендної плати, 3% річних та пені.

За приписами статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства «Київський метрополітен» задовольнити частково.

2. Висилити фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з нерухомого майна (частини переходу), визначеного тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) відповідача згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування малих архітектурних форм, за адресою: станція метро «Оболонь» (вестибюль № 1), б/н, загальною площею 9,1 м2.

3. Зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та знаходяться за адресою: станція метро «Оболонь» (вестибюль № 1), б/н, загальною площею 9,1 м2.

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь комунального підприємства «Київський метрополітен» (03056, м. Київ, пр-т. Перемоги, 35; ідентифікаційний номер 03328913) :771 (сімсот сімдесят одну) грн. 79 коп. основного боргу, 26 (двадцять шість) грн. 07 коп. 3% річних; 444 (чотириста сорок чотири) грн. 38 коп. пені та 719 (сімсот дев'ятнадцять) 11 грн. судового збору.

5. Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

6. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.12.2015.

Суддя О.Марченко