ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2015 р.Справа № 922/5607/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "Айсберг", м. Дергачі
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Платінум-Ойл", м. Харків
про повернення майна
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю № б/н від 04.11.2015 року.

відповідача - ОСОБА_2, за довіреністю № б/н від 12.11.2015 року.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Айсберг" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Платінум - Оіл" про повернення майна, яке належить на праві власності позивачу та було передано в оренду відповідачу на підставі договору оренди обладнання № 1-11 від 22.07.2011 року. Судові витрати позивач просить суд судові витрати покласти на відповідача.

Разом із позовною заявою позивачем було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09 жовтня 2015 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 04 листопада 2015 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 04.11.2015 року позивач надав клопотання (вх. № 44483) про долучення до матеріалів справи документів.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 04.11.2015 року позивач надав заяву про зміну підстав позову (вх. № 44482), в якому просить суд виключити з підстав зазначеного позову статті 1212,1213 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.11.2015 року розгляд справи було відкладено на 16.11.2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.11.2015 року розгляд справи було відкладено на 23.11.2015 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 23.11.2015 року від представника позивача надійшло клопотання (вх. № 46913/15) про долучення до матеріалів справи документів.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 23.11.2015 року від представника відповідача супровідним листом (вх. №46986/15) надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.11.2015 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову; розгляд справи відкладено на 30.11.2015 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 30.11.2015 року від представника відповідача супровідним листом (вх. № 47851/15) надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 30.11.2015 року було оголошено перерву до 01.12.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні 01.12.2015 року підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 01.12.2015 року проти позову заперечував частково в частині повернення операторной ПММ (паливно-мастильнх матеріалів), позначену на плані лит. А-1, загальною площею 24,10 кв.м. заперечує.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

22.07.2011 року між Приватним підприємством "Айсберг" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Платінум-Ойл" (відповідач) було укладено договір оренди обладнання № 1-11, у відповідності до умов якого позивач прийняв на себе зобов`язання надати відповідачу в тимчасове платне користування за адресою: Харківська область, місто Зміїв, вул. Тарановське шосе, буд. 64, а відповідач прийняв на себе зобов`язання оплачувати орендну плату на умовах, передбачених договором.

Відповідно до умов п.п. 3.1, 9.1 договору, строк оренди складає 11 місяців з моменту прийняття об`єкту оренди за актом прийому-передачі.

Таким чином, строк оренди складає до 22.06.2012 року.

Як свідчать матеріали справи, 22.07.2011 року позивачем було передано відповідачу об`єкт оренди, що підтверджується актом приймання-передачі (а.с. 16), який підписаний обома сторонами та скріплений печатками. На підставі вищезазначеного акту було передано наступне майно: - операторна ПММ (паливно-мастильнх матеріалів), позначену на плані лит. А-1, загальною площею 24,10 кв.м.;

- споруди установки підготовки та перекачування нафти (УППН) (інвентарний № 5,6);

- замощення бетонне (інвентарний № 12);

- резервуари металеві (інвентарний № 1, 2, 3, 4, 7, 8, 9, 10, 11, 13, 14).

Як зазначає позивач, відповідач в порушення умов п. 7.1 договору не повернув об`єкт оренди позивача у встановленому договором порядку.

Проте, враховуючи, що відповідач продовжував користуватися орендованим за договором майном після закінчення строку договору, та враховуючи, що з боку позивача (наймодавця) протягом одного місяця були відсутні заперечення щодо користування відповідачем орендованим за договором майном, на підставі положень ст. 764 ЦК України, договір оренди обладнання № 1-11 від 22.07.2011 року, укладений між позивачем та відповідачем вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, а саме до 22.05.2013 року.

Як стверджує позивач та не заперечується в судовому засіданні відповідачем, останнім після закінчення строку договору оренди, не було повернено майно позивачу.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договору та не повернення позивачу об`єкта оренди, останній звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності до статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини 1 та 4 статті 284 ГК України істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно зі статтею 291 ГК України одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об'єкта оренди; ліквідації суб'єкта господарювання - орендаря; загибелі (знищення) об'єкта оренди.

Відповідно до ч.1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства щодо неповернення об`єкту оренди, - суд визнає вимоги позивача в частині зобов`язання ТОВ "Платінум-Ойл" повернути ПП "Айсберг" споруди установки підготовки та перекачування нафти (УППН) (інвентарний № 5,6); замощення бетонне (інвентарний № 12); резервуари металеві (інвентарний № 1, 2, 3, 4, 7, 8, 9, 10, 11, 13, 14), обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо повернення відповідачем операторної ПММ (паливно-мастильнх матеріалів), позначену на плані лит. А-1, загальною площею 24,10 кв.м., суд зазначає наступне.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 47304759, зазначене позивачем майно - операторна ПММ є нерухомим майном, а саме нежитловою будівлею загальною площею 24,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, Зміївський район, м. Зміїв, вул. Таранівське шосе, буд. 64.

Також із зазначеної довідки вбачається, що власником даного нерухомого майна є ОСОБА_3.

Як вбачається з договору купівлі-продажу № ВКІ № 453361 від 13.03.2008 року, ТОВ "Зміїв-Нафтопродукт" було передано у власність ОСОБА_3 операторну ГСМ і споруди УППН лі. "А-1", 24,1 кв.м., замощення бетонне (інв. № 12), резервуари (інвентарний № 1, 2, 3, 4, 7, 8, 9, 10, 11, 13, 14).

Вищезазначене підтверджується актом приймання-передачі від 14.03.2008 року (а.с. 69).

Зі статуту ПП "Айсберг" вбачається, що ОСОБА_3 був одним із засновників підприємства (статут зареєстровано станом на 28.01.2008 року).

08.04.2008 року збільшено розмір статутного фонду Приватного підприємства "Айсберг" за рахунок внесення до Статутного фонду засновником підприємства ОСОБА_3 нерухомого майна, а саме господарських будівель та споруд: літ. А-1 - операторна ГСМ; А-1а - прибудова; а;а2 - навіс; № 1-14 - резервуари; замощення бетонне (інв. № 12), розташованих за адресою: Харківська область, м. Зміїів, Таранівське шосе, 64.

Зазначене підтверджується протоколом № 08/04 від 08.04.2008 року зборів засновників приватного підприємства "Айсберг" (а.с. 70).

Крім того, протоколом № 04/08 від 04.08.2009 року зборів засновників приватного підприємства "Айсберг" (а.с. 71) виведено зі складу засновників ОСОБА_3 та введено до складу засновників ОСОБА_4 із розміром частки у статутному капіталі - 50%.

Згідно договору купівлі-продажу корпоративних прав від 04.08.2009 року ОСОБА_3 було передано ОСОБА_4 у власність корпоративні (майнові та немайнові) права на частку Приватного підприємства "Айсберг", на умовах цього договору (а.с. 72).

24.03.2009 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу посвідчено заяву ОСОБА_3 щодо реєстрації змін в установчих документах ПП"Айсберг" у зв`язку із виходом зі складу засновників ПП "Айсберг".

На підставі викладеного, 23.05.2011 року було внесено зміни до статуту ПП "Айсберг", зазначено, що ОСОБА_4 в рахунок оплати своєї частки передає наступне майно, що належить йому на праві приватної власності за договором купівлі-продажу корпоративних прав від 04 серпня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського територіального округу за № 5203 від 04.08.2009 року, а саме господарські будівлі та споруди: операторна ГСМ лі. "А-1" 24,10 кв.м., споруди УППН (інв. № 5,6), замощення бетонне (інв. № 12), резервуари (інв. 1, 2, 3, 4, 7, 8, 9, 10, 11, 13, 14).

Згідно статті 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Пунктом 4 статті 334 ЦК України встановлено, що якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Статтею 210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

Отже, виключно законом України встановлюється органи, що здійснюють державну реєстрацію, порядок такої реєстрації.

01 липня 2004 року було прийнято Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Статтею 1 вказаного Закону встановлено, що цей закон регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості.

Згідно статті 3 Закону речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Правочини щодо нерухомого майна вчиняються, якщо право власності на це майно зареєстровано відповідно до цього Закону.

Зареєстровані речові права та їх обмеження мають пріоритет над незареєстрованими в разі спору щодо нерухомого майна.

Частиною 1 ст. 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України).

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями.

Пунктом 5 розділу V Прикінцеві положення цього Закону встановлено, що до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

Реєстрацію прав власності згідно п. 1.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5 здійснюють комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць.

Згідно з ч. 2 ст. 182 ЦК України державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Як вже зазначалось судом, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації (ч. 4 ст. 334 ЦК України).

Це положення кореспондується з ч. 6 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, де зазначено, що правочини щодо нерухомого майна вчиняються, якщо право власності на це майно зареєстровано відповідно до цього Закону.

У відповідності з ст. 19 цього Закону підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно є в тому числі нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, довічного утримання, дарування, міни земельної ділянки або іншого нерухомого майна.

Згідно п. 7 розділу V вказаного Закону до приведення законів та інших нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Дослідженням матеріалів справи судом встановлено, що позивачем ( ПП "Айсберг") не було зареєстровано право власності на операторну ПММ (паливно-мастильних матеріалів), позначена на плані літ. "А-1", загальною площею 24,10 кв.м. у відповідності до вищевказаних вимог Цивільного кодексу та Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Враховуючи вищевикладене та те, що право власності у набувача виникає з моменту державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та позивачем не було проведено реєстрації відповідних змін, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині повернення відповідачем операторної ПММ (паливно-мастильних матеріалів), позначена на плані літ. "А-1", загальною площею 24,10 кв.м., розташованої за адресою: Харківська область, м. Зміїів, Таранівське шосе, 64., оскільки згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником даного нерухомого майна є ОСОБА_3, а не позивач ( ПП"Айсберг").

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача в сумі 1218,00 грн. Судовий збір за подання позивачем заяви про вжиття заходів забезпечення позову залишається за позивачем, оскільки судом було відмовлено в задоволенні даної заяви.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 182, 210, 291, 334, 526, 611, 612, 623-629, 657, 785, Цивільного кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Платінум-Ойл" (61057, АДРЕСА_1, ) повернути Приватному підприємству "Айсберг" (62303, Харківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, вул. Петровського, буд. 7-А, ) майно, що належить Приватному підприємству "Айсберг" () на праві власності, знаходиться за адресою: Харківська область, місто Зміїв, вул. Тарановське шосе, буд. 64, що було передно в оренду на підставі договору оренди обладнання № 1-11 від 22.07.2011 року, а саме:

- споруди установки підготовки та перекачування нафти (УППН) (інвентарний № 5,6);

- замощення бетонне (інвентарний № 12);

- резервуари металеві (інвентарний № 1, 2, 3, 4, 7, 8, 9, 10, 11, 13, 14).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "Платінум-Ойл" (61057, АДРЕСА_1, ) на користь Приватного підприємства "Айсберг" (62303, Харківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, вул. Петровського, буд. 7-А, ) 1218,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 03.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_5

922/5607/15