РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"11" грудня 2015 р. Справа № 924/1232/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мамченко Ю.А.

судді Дужич С.П. ,

судді Саврій В.А.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Хмельницької області від 08 жовтня 2015 року у справі № 924/1232/15

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 52000 грн. заборгованості за кредитом, 37382,21 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 22380,74 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 8424 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 08 жовтня 2015 року у справі №924/1232/15 позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", м. Дніпропетровськ до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький про стягнення 52000 грн. заборгованості за кредитом, 37382,21 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 22380,74 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 8424 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна перемоги, буд. 50, ідентифікаційний код 14360570) 52000 грн. заборгованості за кредитом, 37382,21 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 22380,74 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 8424 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 2403,74 грн. відшкодування судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 08 жовтня 2015 року по справі №924/1232/15 та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 18 листопада 2015 року у справі №924/1232/15 було повернуто апеляційну скаргу відповідача без розгляду на підставі пунктів 2, 3 частини 1 статті 97 ГПК України.

01 грудня 2015 року до Рівненського апеляційного господарського суду надійшла повторна апеляційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Листом №924/1232/15/6947/15 від 01 грудня 2015 року матеріали справи було витребувано з господарського суду Хмельницької області.

11 грудня 2015 року до Рівненського апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №924/1232/15 разом з апеляційною скаргою відповідача.

Дослідивши матеріали справи та подану апеляційну скаргу, колегією суддів встановлено, що вимоги ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 18 листопада 2015 року у справі №924/1232/15 щодо сплати судового збору не виконані, відтак апеляційна скарга підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 94 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, судовою колегією вбачається, що скаржником не надано доказів сплати судового збору (серед додатків, зазначених на останньому аркуші апеляційної скарги не зазначено доказів сплати судового збору). Водночас, апелянт зазначає, що трактування букви закону судом однобоко у розумінні хто зі сторін може бути звільнений від сплати судового збору тільки на підставі займаної ним сторони судового процесу грубо суперечить міжнародним нормативно-правовим актам про права людини. Відтак, скаржник в апеляційній скарзі просить суд звільнити його від сплати судового збору посилаючись на частину 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі зазначеній у частині першій цієї статті.

Однак, посилання скаржника на частину 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не може бути підставою для звільнення його від сплати судового збору, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 22 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Згідно з пунктом 23 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Пунктом 3.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21 лютого 2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України" передбачено, що статтею 5 Закону визначено, зокрема, випадки, коли окремі органи, здійснюючи надані їм законодавством повноваження, звільняються від сплати судового збору як позивачі. У вирішенні питання про те, чи здійснюють відповідні органи у спірних правовідносинах свої повноваження, господарському суду слід виходити з норм законів та інших актів законодавства України, якими передбачено такі повноваження. Якщо ж згадані органи звертаються до господарського суду не у зв'язку з виконанням своїх повноважень, або з вимогами, не пов'язаними з тими, за подання позовів щодо яких їх звільнено від сплати судового збору, або коли їх звільнено від такої сплати лише як позивачів, а вони беруть участь у справі не як позивачі, то вони зобов'язані сплачувати судовий збір у загальному порядку.

Таким чином, споживачі звільняються від сплати судового збору тільки якщо вони є позивачами по справі.

В свою чергу фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є відповідачем по справі, а не позивачем.

Також, в пункті 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» №7 від 21.02.2013 року зазначено, що відповідно до статті 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору відмовити.

Пунктом 3 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Отже, апеляційну скаргу слід повернути без розгляду.

Оскільки апеляційна скарга підлягає поверненню на підставі пункту 3 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України, клопотання скаржника про відновлення строків не розглядається.

Відповідно до частини 4 статті 97 ГПК України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга може бути подана повторно.

При повторному зверненні, у разі пропуску строку, встановленого для подання апеляційної скарги, апелянт зобов'язаний подати разом з апеляційною скаргою заяву (клопотання) про відновлення строку.

Керуючись статтями 86, 94, пунктом 3 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Повернути апеляційну скаргу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 на рішення господарського суду Хмельницької області від "08" жовтня 2015 року у справі №924/1232/15 без розгляду.

Справу №924/1232/15 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Додаток: заявнику - матеріали апеляційної скарги на 8 аркушах, в тому числі конверт.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Саврій В.А.