РІШЕННЯ

"08" грудня 2015 р.Справа № 921/1102/15-г/10

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Півторака М.Є.

За участі секретаря судового засідання Качунь І.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Приватного підприємця ОСОБА_1, 77670, Івано-Франківська область, Рожнятівський район, с. Небилів, вул. Польова,15

до відповідача: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Благодар-Агро", 47305, Тернопільська область, Збаразький район, с. Базаринці

про стягнення боргу в сумі 47 840,00 грн

За участі представників:

позивача: не прибув;

відповідача: не прибув;

Суть справи: Позивач приватний підприємець ОСОБА_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Благодар-Агро", с. Базаринці Збаразького району Тернопільської області, про стягнення заборгованості в сумі 47 840,00 грн; відшкодування понесених судових витрат просить покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги, позивач обґрунтовує невиконанням відповідачем зобов'язань щодо оплати поставленого йому необрізної дошки, у зв'язку із чим в останнього виникла заборгованість в сумі 47 840,00 грн., яка і є предметом судового розгляду.

В обґрунтування заявленого позову приватний підприємець надав суду Накладну № 3 від 14 квітня 2014 року на суму 47 840,00 грн , Рахунок № 3 від 14 квітня 2014 року на суму 47 840,00 грн; Довіреність № 25 від 14 квітня 2014 року; інші документи, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Посилається на приписи статей 525,526 Цивільного кодексу України; 1,12,54 ГПК України.

Ухвалою господарського суду від 12 листопада 2015 року порушено провадження у справі № 921/1102/15-г/10 та призначено судове засідання о 15 годині 45 хвилин 24 листопада 2015 року.

В судове засідання 24 листопада 2015 року представник позивача не прибув не прибув, разом з тим звернувся до суду з заявою (вх. №25180) від 24.11.2015 року про розгляд справи за відсутністю представника, за наявними доказами.

В судове засідання представник відповідача прибув, вказав про частково сплату заборгованості в сумі 30 000 грн. В обґрунтування надав платіжне доручення №1878 від 18 листопада 2015 року на суму 10 000 грн. та платіжне доручення №1892 від 19 листопада 2015 року на суму 20 000 грн.

Ухвалою господарського суду від 24.11.2015 року розгляд справи відкладено до 16 год. 08 грудня 2015 року; зобов'язано відповідача подати в судове засідання належним чином завірені копії платіжних доручень №1878 від 18 листопада 2015 року та № 1892 від 19 листопада 2015 року; виписку по банківських рахунках та попереджено сторони, що у випадку неявки їх представників у судове засідання, справу буде вирішено на підставі наявних в ній доказів.

Представник позивача у судове засідання 08.12.2015 року не прибув, а подав через канцелярію господарського суду заяву (вх. № 25674 від 07.12.2015 року) про розгляд справи № 921/1102/15-г/10 без участі його представника по наявних у справі доказах.

Представник відповідача у судове засідання 08.12.2015 року не прибув, витребуваних судом документів не представив.

Оскільки, участь представників сторін у судове засідання 08.12.2015 року не визнавалася обовязковою, надані позивачем документи є достатніми, а тому суд розглядає позов в порядку статті 75 ГПК України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи , господарський суд встановив наступне:

Згідно ст. ст. 1,2 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності.

Стаття 16 Цивільного Кодексу України також визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та визначає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина друга п. 1 ст. 16 ЦК України).

Позивач по справі: приватний підприємець ОСОБА_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований у встановленому законом порядку як субєкт підприємницької діяльності, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, і наділений правом на звернення до суду з позовом за захистом свої прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до статті 54 Господарського процесуального кодексу України, звертаючись з позовом до господарського суду, позивач самостійно визначає в позові предмет позову та його підстави, тобто, ті обставини, якими він обґрунтовує поданий позов; розглядаючи справу, господарський суд не може вийти за межі зазначених у позові предмету та підстав, за винятком випадків, прямо передбачених процесуальним законодавством.

Предметом позову приватний підприємець ОСОБА_1 визначив стягнення з відповідача боргу в сумі 47 840,00 грн.

Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту права є таким, що відповідає статтям 15, 16 Цивільного кодексу України.

Вказавши відповідачем у справі ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Благодар Агро", місцезнаходження якого с. Базаринці Збаразького району Тернопільської області приватний підприємець ОСОБА_1 вважає, що вказана юридична особа порушила його права.

В силу ст. 11 ЦК України цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 ст. 202 ЦК України).

За змістом приписів статей 205 та 206 ЦК України вбачається, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом, однак, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Позивач вважає, що між ним і відповідачем у справі виникли зобовязання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним и використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В звязку з цим, з посиланням на ст. 692 ЦК України, зазначає, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

У судовому засіданні встановлено, що згідно з усними домовленостями приватний підприємець ОСОБА_1, с. Небилів Івано-Франківської області поставив ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Благодар Агро", с. Базаринці Збаразького району Тернопільської області необрізну дошку на загальну суму 47 840,00 грн в підтвердження чого позивач надав суду Накладну № 3 від 14 квітня 2014 року, в якій в графі "кому відпущено" вказано: ТзОВ "БлагодарАгро", с. Базаринці; через кого відпущено: "ОСОБА_3В." за довіреністю № 25 від 14 квітня 2014 року; назва і сорт товарів: дошка необзізна; одиниця виміру: 59,80; ціна: 800; сума 47 840.

14 квітня 2014 року приватний підприємець ОСОБА_1 виписав ТзОВ "Благодар-Агро" Рахунок № 3, в якому вказано: дошка н/о, кількістю 59,80 кв. м. на суму 47 840,00 грн.

Даний товар отримав представник ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Благодар Агро" ОСОБА_3 по довіреності №25 від 14 квітня 2014 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Аналогічна за змістом норма міститься і в ст.509 ЦК України.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З наведеною правовою нормою кореспондуються і положення ч.1 ст. 193 ГК України.

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України субєкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з врахуванням особливостей, передбачених господарським кодексом України.

У відповідності до ст. 509 Цивільного Кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Беручи до уваги доводи позивача та оцінені докази, суд дійшов висновку про те, що, між приватним підприємцем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Благодар Агро", с. Базаринці Збаразького району виникли зобовязання з договору купівлі-продажу згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзподільних документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 1.7. Постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застовування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення. Оскільки згаданою статтею 530 ЦК України не визначена форма пред'явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої 4 вимоги, кредитор (позивач) зобов'язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв'язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред'явленою.

Подання ж кредитором позовної заяви, адресованої господарському суду (а не боржнику) і надіслання останньому як відповідачеві копії такої заяви є складовими судової процедури, а не цивільних правовідносин, і відповідні дії не можуть розглядатися як вимога у розумінні зазначеної норми ЦК України.

При цьому підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних зобовязань, є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобовязання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України (постанова Вищого господарського суду України від 21.04.2011 року № 9/252-10).

06 жовтня 2015 року ПП ОСОБА_1 на адресу ТОВ "Благодар-Агро" було надіслано претензію №4, яка була залишена останнім без відповіді.

Матеріали справи свідчать, що приватний підприємець ОСОБА_1 поставив відповідачу продукцію (дошку необрізну) на суму 47 840,00 грн, однак ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Благодар Агро" не здійснило оплату за поставлений товар і на час подання позову до суду борг становить 47 840,00 грн, що є недопустимим.

Пунктом 1 статті 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобовязання припиняються: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобовязання; у разі поєднання управленої та зобовязаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Відповідач не надав суду доказів виконання зобовязання.

Доказів які б засвідчували протилежне судом не здобуто, в той же час, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Судові витрати згідно ст.ст. 44-49 ГПК України відшкодовуються за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 43, 44-49, 75, 82-85,121 Господарського процесуального кодексу України, статтями 11,16, 525, 526, 612 ЦК України,173, 193, 202 ГК України господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Благодар-Агро", 47305, с. Базаринці Збаразького району Тернопільської області, на користь приватного підприємця ОСОБА_1, 77670, Івано-Франківська область, Рожнятівський район, с. Небилів, вул. Польова,15, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 47 840,00 грн боргу; 1 218,00 грн в повернення сплаченого судового збору. Видати наказ.

3.Рішення набуває законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання, протягом десяти днів з дня прийняття рішення, через місцевий господарський суд.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5.Повне рішення складено та підписано 08 грудня 2015 року.

Суддя М.Є. Півторак