РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2015Справа №910/23344/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів,"Фінансова компанія"Перша купецька гільдія", що діє від свого імені в інтересах фонду "Поларінвест"

до Публічного акціонерного товариства "ДОЧІРНИЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Київінвестбуд"

про визнання недійсним договору

Суддя Борисенко І.І.

Представники :

від позивача Вернер А.І.- представник за довіреністю

від відповідача1 Ковриженко С.О.- представник за довіреністю

від відповідача 2 Кишковський О.В.- представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів,"Фінансова компанія" Перша купецька гільдія", що діє від свого імені в інтересах фонду "Поларінвест" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДОЧІРНИЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ" ; Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Київінвестбуд" про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів від 21.01.2008 р. № 13947Д.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладений між закритим акціонерним товариством "БАНК НРБ" та товариством з обмеженою відповідальністю "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "КИЇВІНВЕСТБУД" договір купівлі-продажу цінних паперів від 21.01.2008 № 13947Д не відповідає вимогам закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" щодо викупу облігацій емітентом", порушує права та інтереси позивача стосовно отримання у власність 797 квадратних метрів загальної площі квартир в І,ІІ,ІІІ секціях 4-х секційного житлового комплексу по вул. Київський шлях,28 в м. Бориспіль, Київської області.

Відповідач-1 надав суду письмові пояснення, в яких повністю заперечує проти позову, стверджує, що у відповідності до приписів закону в судовому порядку захисту підлягають саме порушені чи оспорювані права та інтереси заявника, в свою чергу, на думку відповідача-1, з укладенням договору від 21.01.2008 р. № 13947Д права позивача ніяким чином не порушуються.

Відповідач 2 в письмових поясненнях зазначив, що договір слід визнати недійсним, відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України.

До господарського суду міста Києва надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Київінвестбуд" (відповідача-2) від 12.10.2015р. про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку.

Клопотання відповідача-2 судом не задоволено, як необґрунтоване, оскільки рішення з даного господарського спору жодним чином не може вплинути на права та обов'язки національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів,"Фінансова компанія" Перша купецька гільдія" подано клопотання про участь у справі посадових осіб Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, у задоволенні якого судом відмовлено у зв'язку з необґрунтованістю.

Представником відповідача-1 подана до суду заява від 05.11.2015р. про застосування строків позовної давності. За твердженням відповідача-1, в даному випадку Договір купівлі - продажу цінних паперів №13947 було укладено 21.01.2008р., а позивач звернувся до суду з позовом лише в вересні 2015р. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). З цих підстав Відповідач-1 просить застосувати наслідки спливу строків позовної давності до позовних вимог та відмовити в задоволенні позову щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів від 21.01.2008 р. № 13947Д.

Позивач надав суду письмові пояснення щодо застосування строків позовної давності від 19.11.2015р. №46. В письмових поясненнях зазначає, що позивач не був стороною оспорюваного правочину, а Відповідач-1 приховав факт укладення такого правочину від власників його облігацій. Стверджує, що про факт укладання правочину йому стало відомо лише у лютому 2015р. у ході розгляду справи про банкрутство відповідача-2.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між закритим акціонерним товариством "БАНК НРБ", як покупцем, та товариством з обмеженою відповідальністю "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "КИЇВІНВЕСТБУД", як емітентом, укладено договір купівлі-продажу цінних паперів при первинному розміщенні від 21.01.2008 № 13946Д, відповідно до п.1.1 якого емітент (Відповідач-2) зобов'язується передати у власність покупця (Відповідача-1) , а покупець зобов'язується прийняти і оплатити пакет облігацій Відповідача-2: іменних, цільових, серія С, без документарної форми існування, код код ISIN UA , загальною кількістю - 643510, загальною вартістю 27 374 915,40 грн.

На виконання Договору первинного розміщення Відповідач-1 перерахував 21.01.2008р. вартість облігацій на рахунок Відповідача-2 №30 у АТ «Сбербанк Росії», а Відповідач-2 здійснив 21.01.2008р. списання зі свого рахунку в цінних паперах №302120 у депозитарії ВАТ «МФС» на рахунок у цінних паперах Відповідача-1 №001109. Зазначене підтверджується випискою по особовим рахункам з 01.01.2008р. по 01.02.2008 (рахунок Відповідача-2 №30) та випискою про операції з цінними паперами на рахунку у цінних паперах №001109 за період з 01.11.2007 по 01.1.2008.

Також між закритим акціонерним товариством "БАНК НРБ", як покупцем, та товариством з обмеженою відповідальністю "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "КИЇВІНВЕСТБУД", як емітентом, укладено договір купівлі-продажу цінних паперів при первинному розміщенні від 21.01.2008 № 13947Д ( оспорюваний договір).

Відповідно до п.1.1 оспорюваного договору (Відповідач-1) (Продавець) зобов'язується передати у власність покупця (Відповідача-2 ) (Покупець), а покупець (Відповідач-2) зобов'язується прийняти і оплатити пакет облігацій Відповідача-2:

- вид та форма випуску цінних паперів - облігації підприємств іменні цільові;

- форма існування - бездокументарна;

- емітент облігацій - товариство з обмеженою відповідальністю "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "КИЇВІНВЕСТБУД";

- серія облігацій - С;

- код ISIN UA ;

- кількість - 643510;

- номінальна вартість однієї облігації серії 42,50 грн;

Загальна вартість цінних паперів за договором - 27 374 915,40 грн.

На виконання оспорюваного Договору Відповідач-2 перерахував 21.01.2008р. вартість облігацій на рахунок Відповідача-1 №3739705 у АТ «Сбербанк Росії», а Відповідач-1 здійснив 31.01.2008р. списання зі свого рахунку в цінних паперах №001109 у зберігача АТ «Сбербанк Росії» на рахунок у цінних паперах Відповідача-2 №302120 у депозитарії ВАТ «МФС». Зазначене підтверджується випискою по особовим рахункам з 01.01.2008р. по 01.02.2008 (рахунок Відповідача-2 №30) та випискою про операції з цінними паперами на рахунку у цінних паперах №001109 за період з 01.1.2007 по 01.11.2008.

Відповідно до п. 7.3 договору, Договір набирає чинності з дати його підписання і скріплення печатками сторін та діє до повного виконання сторонами взятих на себе за правочином зобов'язань.

За твердженням Позивача, оспорюваний правочин вчинено всупереч вимог Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" щодо викупу облігацій емітентом. На думку позивача, оспорюваний Договір також суперечить п.п. 4.5 п.4 глави 1, п.п.1.4 глави 2 розділу 2 положення №322 та п. 14 проспекту емісії, тому, оспорюваний правочин підлягає визнанню судом недійсним на підставі ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування недійсності оспорюваного Договору Позивач зазначив, що викуп облігацій емітентом не передбачений, а тому оспорюваний договір не може бути укладений.

Крім того, позивач зазначає, що він є власником цінних паперів товариства з обмеженою відповідальністю "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "КИЇВІНВЕСТБУД" та є його кредитором у межах справи про банкрутство, а отже, у разі задоволення позову та подальшого проведення реституції, грошові кошти, повернуті відповідачу 2, буде включено до ліквідаційної маси й за рахунок останніх можуть бути погашені кредиторські вимоги позивача.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що оспорюваний договір купівлі-продажу цінних паперів при первинному розміщенні від 21.01.2008 № 13947Д, та всі договірні документи з боку Позивача та Відповідача підписані уповноваженими на те особами.

Спірний Договір було підписано з боку Відповідача-1 Золотьком Дмитром Яковичем на підставі довіреності №235 від 26.09.2006р. та з боку Відповідача -2 президентом Ганичем Ярославом Володимировичем, який діє на підставі Статуту.

Укладений між закритим акціонерним товариством "БАНК НРБ" та товариством з обмеженою відповідальністю "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "КИЇВІНВЕСТБУД" Договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

За твердженням Відповідача-1 Договір купівлі-продажу цінних паперів 21.01.2008 № 13947Д був укладений з метою здійснення професійної діяльності на ринку цінних паперів від імені та за свій рахунок з метою перепродажу цінних паперів, що не заборонено законодавством.

Пунктом 11.9 Проспекту емісії передбачено право власників облігацій купувати, продавати, іншим чином відчужувати облігації на вторинному ринку, з урахуванням особливостей, встановлених Проспектом емісії.

Відповідно до п. 3 розділу 1 Положення №322 облігації, які пропонуються для відкритого (публічного) розміщення, є такими, що вільно оберегаються. Першими та наступними власниками таких облігацій можуть бути будь-які юридичні та/або фізичні особи.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Згідно приписів статті 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу.

Згідно загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачених частиною 2 статті 203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Нормативно-правовим актом, що регулює відносини, які виникають під час розміщення, обігу цінних паперів і провадження професійної діяльності на фондовому ринку, з метою забезпечення відкритості та ефективності функціонування фондового ринку є Закон України "Про цінні папери та фондовий ринок".

У розумінні ст.1 вказаного нормативно-правового акту (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розміщенням цінних паперів є відчуження цінних паперів емітентом або андеррайтером шляхом укладення цивільно-правового договору з першим власником. Обіг цінних паперів - це вчинення правочинів, пов'язаних з переходом прав власності на цінні папери і прав за цінними паперами, за винятком договорів, що укладаються під час розміщення цінних паперів.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" цінні папери - це документи встановленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчують грошові або інші майнові права, визначають взаємовідносини особи, яка їх розмістила (видала), і власника, та передбачають виконання зобов'язань згідно з умовами їх розміщення, а також можливість передачі прав, що випливають із цих документів, іншим особам. Цінні папери за порядком їх розміщення (видачі) поділяються на емісійні та неемісійні. Емісійні цінні папери - це цінні папери, що посвідчують однакові права їх власників у межах одного випуску стосовно особи, яка бере на себе відповідні зобов'язання (емітент). До емісійних цінних паперів належать: акції; облігації підприємств; облігації місцевих позик; державні облігації України; іпотечні сертифікати; іпотечні облігації; сертифікати фондів операцій з нерухомістю; інвестиційні сертифікати; казначейські зобов'язання України.

Суду доведено, що у номері 174 від 11.09.2007 офіційного друкованого видання державної комісії з цінних паперів та фондового ринку "Відомості державної комісії з цінних паперів з фондового ринку" було опубліковано проспект емісії випуску облігацій товариства з обмеженою відповідальністю "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "КИЇВІНВЕСТБУД".

У п. 11.4 проспекту емісії випуску облігацій товариства з обмеженою відповідальністю "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "КИЇВІНВЕСТБУД" зазначено, що фінансові ресурси, залучені від розміщення цінних паперів в сумі 148.638.150,00 грн. будуть спрямовані на здійснення господарської діяльності емітента по фінансуванню будівництва чотирьохсекційного житлового комплексу по вул. Київський шлях, 28 у місті Бориспіль, Київської області.

Датою початку розміщення всіх серій облігацій визначено 21.09.2007, а такою закінчення - 21.09.2008 (включно).

Розміщення облігацій та оплата за цінні папери здійснюється відповідно до договору купівлі-продажу облігацій, укладеного між покупцем та емітентом в особі уповноваженого андерайтера. Ціна продажу може бути меншою за номінальну вартість облігацій. Оплата облігацій здійснюється у національній валюті України, юридичними особами за рахунок коштів, що знаходяться у їх розпорядженні після оплати податків та обов'язкових платежів, в фізичними особами - за рахунок особистих коштів.

У п. 14 проспекту емісії випуску облігацій товариства з обмеженою відповідальністю "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "КИЇВІНВЕСТБУД" визначено умови закінчення обігу облігацій, можливість викупу емітентом облігацій у власників після закінчення терміну розміщення та, якщо така можливість передбачена, порядок викупу емітентом облігацій й ціна, за якою здійснюється викуп. Зокрема, наведеним пунктом визначено, що облігації вільно обертаються на ринку протягом всього терміну їх обліку. Власниками облігацій можуть бути фізичні та юридичні особи, резиденти та нерезиденти України, без будь-яких обмежень. Право власності на придбані цінні папери виникає згідно ст.5 Закону України "Про національну депозитарну систему та особливості обігу цінних паперів в Україні" з моменту зарахування облігацій на рахунки власників цінних паперів за умови їх повної оплати. Обіг облігацій всіх серій починається після реєстрації звіту про результати розміщення облігацій та видачі свідоцтва про випуск облігацій державною комісією цінних паперів та фондового ринку по 30.03.2012 (включно). Наведеним пунктом передбачено, що викуп облігацій емітентом не здійснюється.

29.01.2008р. Державною комісією з цінних паперів та фінансового ринку України було видано тимчасове свідоцтво про реєстрацію випуску облігацій серії С від 10.09.2007р. №557/2/07-Т про реєстрацію випуску облігацій підприємств у відповідності до якого засвідчено випуск облігацій серії С, який здійснюється товариством з обмеженою відповідальністю "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "КИЇВІНВЕСТБУД".

Відповідно до умов договору від 21.01.2008 № 13947 Д емітентом (відповідачем-2) було передано у власність покупця - ЗАТ «Банк НРБ ( правонаступником якого є ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» (Відповідач-1) цінні папери - облігації товариства з обмеженою відповідальністю "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "КИЇВІНВЕСТБУД"серії С (іменні цільові) у кількості 643 510штук.

Придбання емітентом у власників оплачених ними облігацій цього емітента, що здійснюється після закінчення строку розміщення та/або під час обігу облігацій, за своєю правовою природою є викупом облігацій (п.1 Положення про порядок випуску облігацій підприємств, яке затверджено Рішенням № 322 від 17.07.2003 державної комісії з цінних паперів та фондового ринку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тобто, оспорюваний правочин свідчить про викуп цінних паперів їх емітентом, чого проспектом випуску облігацій товариства з обмеженою відповідальністю "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "КИЇВІНВЕСТБУД" передбачено не було.

Однак, одночасно, положенням про порядок випуску облігацій підприємств також передбачено, що викуп може здійснюватись після закінчення строку розміщення та/або під час обігу облігацій.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" визначено, що чинення правочинів, пов'язаних з переходом прав власності на цінні папери і прав за цінними паперами (обіг цінних паперів), можливе після реєстрації Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку звіту про результати розміщення облігацій та видачі свідоцтва про реєстрацію випуску облігацій.

З матеріалів справи вбачається, що свідоцтво № 557/2/07 про реєстрацію виписку облігацій підприємств, у відповідності до якого Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку засвідчено випуск облігацій серії С, який здійснюється товариством з обмеженою відповідальністю "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "КИЇВІНВЕСТБУД", було видано державною комісією з цінних паперів та фондового ринку України лише 29.01.2008р. та складено звіт про результати розміщення облігацій Відповідача-2 .

Положенням про порядок випуску облігацій підприємств, затвердженим рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 17 липня 2003р. №322 (в редакції, що діяла на дату укладення оспорюваного Договору) містить визначення терміну «викуп облігацій».

Відповідно до розділу 1 Положення «викуп облігацій» - це придбання емітентом у власників оплачених ними облігацій цього емітента, що здійснюється під час розміщення та/або обігу облігацій.

Пунктом 9 розділу 1 Положення передбачено, що після закінчення строку розміщення та/або під час обігу облігацій власник облігацій має право звернутися до емітента з вимогою викупити оплачені власником облігації.

Емітент зобов'язаний здійснити викуп облігацій у їх власників у разі, коли умовами розміщення облігацій передбачені випадки такого викупу. При цьому умови розміщення мають містити порядок повідомлення власників облігацій про здійснення викупу облігацій, порядок установлення ціни викупу облігацій і строк, у який облігації можуть бути пред'явлені їх власниками для викупу.

Таким чином, зобов'язання здійснити викуп облігацій із врахуванням усіх особливостей порядку викупу, виникає у емітента внаслідок певних дій власника облігацій, які мають передувати процедурі викупу облігацій. Однак, будь яких доказів щодо вчинення зазначених дій Відповідачем-1 як власником облігацій, Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не надав, і на них не йдеться посилання в позові.

Тому, суд вважає недоведеним доводи Позивача про здійснення Відповідачем-2 викупу облігацій в розумінні Положення №322.

Враховуючи вищенаведені норми, а також те, що Проспект емісії не містить умов викупу облігацій, договір купівлі-продажу цінних паперів від 21.01.2008 № 13947Д має ознаки саме договору купівлі-продажу цінних паперів, а не викупу цінних паперів емітентом.

Позивач стверджує, що фактично грошові кошти, отримані емітентом від емісії цінних паперів та продажу їх частини не було використано на цілі, що наведені у проспекті емісії, тобто, на фінансування будівництва чотирьохсекційного житлового комплексу по вул. Київський шлях, 28 у місті Бориспіль, Київської області, а витрачено на викуп цінних паперів. Вказані обставини, на думку позивача свідчать, про порушення його прав як інвестора у цінні папери.

Крім того, на думку позивача, порушення його прав полягає в тому, що позивач є не тільки власником цінних паперів товариства з обмеженою відповідальністю "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "КИЇВІНВЕСТБУД", а і його кредитором у межах справи про банкрутство, а отже, у разі задоволення позову та подальшого проведення реституції, грошові кошти, повернуті відповідачу-2, буде включено до ліквідаційної маси й за рахунок останніх можуть бути погашені кредиторські вимоги позивача.

Проте, суд вважає, що твердження позивача не свідчать про порушення внаслідок укладання оспорюваного правочину прав та законних інтересів позивача.

Матеріалами справи доведено, що фактично оспорюваний правочин було вчинено у 2008, однак у відповідності до наявних в матеріалах справи документів, а саме у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, який у відповідності до ч.1 ст.16 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" створено з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру державну реєстрацію, наведено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів,"Фінансова компанія"Перша купецька гільдія" створене у 2011 році.

Відповідно до приписів ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені Законом України, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ч. 4 ст.91 Цивільного кодексу України).

Тобто, саме з моменту державної реєстрації, тобто з 07.12.2011 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів,"Фінансова компанія"Перша купецька гільдія" набуло статус учасника господарських правовідносин як юридична особа.

За поясненнями позивача та з наявних в матеріалах справи документів про внесення інституту спільного інвестування до Єдиного державного реєстру інститутів спільного інвестування вбачається, що пайовий венчурний інвестиційний фонд "ПОЛАРІНВЕСТ" недиверсифікованого виду закритого типу та Пайовий венчурний інвестиційний фонд "НОРДІНВЕСТ" недиверсифікованого виду закритого типу було створені, а отже, і почали свою діяльність лише у 2013 році.

Тобто, при укладанні у 2008 оспорюваного правочину, ніяким чином не могли порушуватись права та законні інтереси суб'єкта господарювання та пайових фондів, які ще не було створено.

Судом також прийнято до уваги, що фактично заявник набув право власності на цінні папери товариства з обмеженою відповідальністю "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "КИЇВІНВЕСТБУД" лише у 2013 році, тобто, більш ніж через п'ять років після укладання оспорюваного правочину.

Посилання позивача на те, що у разі задоволення позову та подальшого проведення реституції, грошові кошти буде включено до ліквідаційної маси й за рахунок останніх можуть бути погашені кредиторські вимоги позивача в межах провадження справи про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "КИЇВІНВЕСТБУД", суд також не приймає до уваги при оцінці обставин відносно порушення прав позивача.

Відповідно до приписів ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У даному випадку, за своєю правовою природою реституція - це поновлення порушених майнових прав, приведення їх до стану, що існував на момент вчинення дії, якою заподіяно шкоду, тобто повернення або відновлення матеріальних цінностей у натурі - тих самих, або подібних, або речей такої самої вартості. Якщо їх неможливо повернути у натурі, то відшкодовується їх вартість у грошах.

Отже, наведеними вище нормами законодавства визначено, що реституція має місце лише у правовідносинах сторін договору та ніяким чином не впливатиме на права та інтереси третіх осіб.

Інших обставин, які б дійсно вказували б на порушення внаслідок укладання спірного правочину прав та законних інтересів позивача заявником не наведено, а судом не встановлено.

Таким чином, з огляду на наведене вище, приймаючи до уваги всі фактичні обставин справи в їх сукупності, у суду відсутні підстави вважати, що в результаті укладання оспорюваного правочину було порушено права та законні інтереси позивача, які могли б бути захищені судом у даній справі.

Тому, Заява відповідача-1 про застосування строків позовної давності залишена судом без розгляду з огляду на наявність самостійних підстав для відмови в задоволенні позову.

Судом при цьому враховані приписи п. 2.2 Постанови № 10 від 29.05.2013 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", відповідно до яких позовна давність застосовується лише за наявності порушення прав особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду.

Тобто, з огляду на те, що судом не було встановлено, що внаслідок укладання оспорюваного правочину порушені права та законні інтереси позивача у суду відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин строків позовної давності.

Враховуючи вищенаведене, Позивачем не доведено суду та не надано належних доказів на підтвердження наявності підстав для визнання Договору купівлі-продажу цінних паперів 21.01.2008 № 13947Д, недійсним, відповідно до вимог ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В порушення ст. 33 Господарського процесуального кодексу України Позивачем не доведено у спосіб встановлений ст. 34 цього ж Кодексу законних підстав для задоволення позовних вимог. Доводи, викладені у його позовній заяві та письмових поясненнях спростовані доданими до позову документами та поясненнями Відповідача-1, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Витрати по оплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України покладаються на Позивача.

Керуючись ст. ст.49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 10.12.2015р.

Суддя І.І.Борисенко