КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2015 р. Справа№ 910/17615/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Зубець Л.П.

Коротун О.М.

за участю секретаря судового засідання Гройсберг К.М.

від позивача: Пінчук-Ніколайчук Ю.В. - дов. від 17.06.2015 року б/н

від відповідача: Полєжаєва К.О. - дов. від 10.01.2015 року б/н

від третіх осіб: не з'явилися

розглянувши апеляційну скаргу Фірми „Т.М.М." - Товариства з обмеженою відповідальністю на рішення господарського суду міста Києва від 15.09.2015 року

у справі № 910/17615/15 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „МЕГА ТОРГ ЛТД" (м. Київ)

до Фірми „Т.М.М." - Товариства з обмеженою відповідальністю (м. Київ)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Ласка Лізинг" (м. Київ)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві (м. Київ)

2. Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві (м. Київ)

про стягнення 22 129 грн. 19 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю „МЕГА ТОРГ ЛТД" з позовом до Фірми „Т.М.М." - Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних за період з 01.08.2013 року до 28.01.2015 року у розмірі 2 943 грн. 51 коп., інфляційних втрат за період з 01.08.2013 року до 28.01.2014 року у розмірі 19 185 грн. 68 коп., усього 22 129 грн. 19 коп.

Ухвалою від 13.07.2015 року господарський суд міста Києва залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю „Ласка Лізинг".

Ухвалою від 08.09.2015 року господарський суд міста Києва залучив до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві та Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві.

Рішенням від 15.09.2015 року господарський суд міста Києва позов задовольнив повністю. Стягнув з Фірми „Т.М.М." - ТОВ з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь ТОВ „МЕГА ТОРГ ЛТД" 2 943 грн. 51 коп. 3% річних; 19 185 грн. 68 коп. втрат від інфляції та 1 827 грн. судового збору

Не погоджуючись з зазначеним рішенням місцевого господарського суду Фірма „Т.М.М." - ТОВ звернулася до апеляційного господарського суду з клопотанням про відновлення пропущеного строку для подачі апеляційної скарги та з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 15.09.2015 року у справі № 910/17615/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ „МЕГА ТОРГ ЛТД" частково, з урахуванням строків перерахування коштів на казначейські рахунки.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2015 року Фірмі „Т.М.М." - ТОВ у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Зубець Л.П., Сулім В.В., було відновлено строк на апеляційне оскарження, його апеляційна скарга була прийнята до провадження та призначено розгляд справи № 910/17615/15 у судовому засіданні за участю представників сторін та третіх осіб.

В зв'язку з перебуванням судді учасника колегії Суліма В.В. на лікарняному розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2015 року було визначено колегію суддів у складі: Гаврилюка О.М. (головуючий), Зубець Л.П., Коротун О.М.

В судове засідання 10.12.2015 року повноважні представники третіх осіб не з'явилися та про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Представник Пінчук-Ніколайчук Ю.В. в судовому засіданні надав довіреність від ТОВ „Ласка Лізинг", проте оскільки довіреність була видана до 02.12.2015 року, то в зв'язку з закінченням строку на який вона була видана вона не може підтверджувати повноваження представника.

В судовому засіданні 10.12.2015 року представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги. Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував, проте правом, наданим ст. 96 ГПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи 17.07.2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Ласка Лізинг" (лізингодавець) та Фірма „Т.М.М." - Товариства з обмеженою відповідальністю (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу № 1502/07/2008, відповідно до умов якого лізингодавець зобов'язався придбати у свою власність техніку у відповідності з встановленою лізингоодержувачем специфікацією продавця та передати її без надання послуг з управління та технічної експлуатації лізингоодержувачу в якості предмету лізингу в тимчасове володіння та користування за плату, а лізингоодержувач - прийняти її на умовах договору.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.12.2013 року у справі № 910/16245/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2014 року, за невиконання умов договору від 17.07.2008 року № 1502/07/2008 з Фірми „Т.М.М." - ТОВ на користь ТОВ „Ласка Лізинг" було стягнуто 65 591 грн. 06 коп. основного боргу, 766 грн. 72 коп. неустойки, 163 грн. 02 коп. 3% річних; 1 720 грн. 50 коп. судового збору.

05.12.2013 року ТОВ „Ласка Лізинг" і ТОВ „МЕГА ТОРГ ЛТД" уклали договір уступки права вимоги (заміни сторони у зобов'язанні) № 215/11-2013, відповідно до умов якого ТОВ „Ласка Лізинг" передало, а ТОВ „МЕГА ТОРГ ЛТД" прийняло на себе право вимоги виконання зобов'язань, які виникли на підставі договору від 17.07.2008 року № 1502/07/2008.

Ухвалою від 03.11.2014 року господарський суд міста Києва здійснив заміну ТОВ „Ласка Лізинг" його правонаступником - ТОВ „МЕГА ТОРГ ЛТД".

ТОВ „МЕГА ТОРГ ЛТД" вказує на те, що ТОВ „Ласка Лізинг" рішення суду виконувалося неналежним чином внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість за період з 01.08.2013 року до 28.01.2015 року зі сплати 3% річних у розмірі 2 943 грн. 51 коп. та зі сплати втрат від інфляції у розмірі 19 185 грн. 68 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідач заперечував проти вказаного періоду, посилаючись на те, що грошові кошти на виконання наказу господарського суду міста Києва № 910/16245/13 були сплачені позивачу 30.05.2014 року, що підтверджується меморіальним ордером від 30.05.2014 року № 218239468, проте Управління Державної казначейської служби України у Святошинському районі м. Києва не перерахувало їх одразу. Крім того відповідач зазначив, що перебування грошових коштів на казначейських рахунках не може вважатися користуванням боржником коштами стягувача, а тому період нарахування 3% річних та втрат від інфляції має завершуватися 29.05.2014 року.

Втім відповідно до п. 1.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 року № 14 з урахуванням п. 30.1 ст. 30 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. При цьому порушення банком, що обслуговує платника (боржника), строку перерахування коштів до банку, який обслуговує кредитора, або несвоєчасне зарахування банками коштів на рахунок кредитора, в зв'язку з чим сталося прострочення виконання грошового зобов'язання, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання цього зобов'язання, однак надає боржникові право звернутися до банку, який його обслуговує, з вимогою щодо сплати пені відповідно до п. 32.2 ст. 32 названого Закону (див. також ч. 3 ст. 343 Господарського кодексу України).

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновком, що Фірми „Т.М.М." - ТОВ не позбавлена права звернутися з відповідним позовом до осіб, винних у затримці перерахування грошових коштів з 30.05.2014 року по 29.01.2015 року.

Відповідач в добровільному порядку рішення суду по справі № 910/16245/13 не виконав, що потягло за собою примусове виконання, в рамках якого за меморіальним ордером від 30.05.2014 № 218239468 були списані грошові кошти з рахунку Фірми „Т.М.М." - ТОВ на рахунок ВДВС, відкритий у казначействі.

З матеріалів справи вбачається, що з 30.05.2014 по 28.01.2015 грошові кошти списані з рахунку Фірми „Т.М.М." - ТОВ, в т.ч. і на виконання наказу господарського суду міста Києва № 910/16245/13, перебували на рахунку ВДВС, який пояснень стосовно причин затримки в перерахуванні коштів з рахунку казначейства не подав.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Позивач просив суд стягнути на свою користь 3% річних за період з 01.08.2013 року до 28.01.2015 року у розмірі 2 943 грн. 51 коп., інфляційних втрат за період з 01.08.2013 року до 28.01.2014 року у розмірі 19 185 грн. 68 коп.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зробила перерахунок розміру 3 % та інфляційних втрат річних та дійшла висновку, що місцевий господарський суд правомірно стягнув 3% річних в розмірі та 2 943 грн. 51 коп. та інфляційні втрати в розмірі 19 185 грн. 68 коп.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування рішення господарського суду.

Колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України колегією суддів Київського апеляційного господарського суду судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фірми „Т.М.М." - Товариства з обмеженою відповідальністю на рішення господарського суду міста Києва від 15.09.2015 року у справі № 910/17615/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 15.09.2015 року у справі № 910/17615/15 залишити без змін.

3. Справу № 910/17615/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Л.П. Зубець

О.М. Коротун