КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2015 р. Справа№ 910/1331/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Калатай Н.Ф.

Від позивача - Комісар С.П. ( довір №19 від 07.04.14);

Дубовик В.В. (довір. №52 від 31.12.14);

Від відповідача - Богданець В.А. (довір. №300-122/02-10200 від 06.10.15);

Харченко С.В. ( довір. №300-122/01-5447 від 25.05.15);

Від третьої особи - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2015р.

у справі № 910/1331/14 (суддя Прокопенко Л.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго"

до Антимонопольного комітету України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Виконавчий комітет Сумської міської ради

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2015р. у справі №910/1331/14 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункти 2, 3, 4 рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №31-р/тк від 27.11.2013 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", а саме:

- визнано дії товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго", які полягають у розрахунку двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення з порушенням порядку їх формування, що призвело до необгрунтованого збільшення річної плати за ці послуги, порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною 1 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з централізованого опалення в межах території обслуговування в місті Суми, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

- Відповідно до статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, викладеного у пункті 2 цього рішення, накладено на товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" штраф у розмірі 500 000 (п'ятсот тисяч) гривень.

- Товариству з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" припинити порушення, викладене у пункті 2 цього рішення, шляхом приведення вартості послуг з централізованого опалення до економічно обґрунтованого рівня та подання на затвердження уповноваженому органу у двомісячний строк з дня одержання рішення та повідомите про це Антимонопольний комітет України, надавши підтвердні документи.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду грунтується на тому, що ТОВ "Сумитеплоенерго" не має повноважень щодо самостійного встановлення тарифів, тому дане товариство не могло зловживати монопольним (домінуючим) становищем на ринку, в розумінні ч.1 ст.13 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2015р. в частині задоволення позовних вимог позивача та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що порушення законодавства про захист економічної конкуренції полягає у розрахунку ТОВ «Сумитеплоенерго» двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення без врахування приєднаного теплового навантаження споживачів, а виходячи із 1кв.м. опалювальної площі незалежно від наявності приладів обліку, що суперечить вимогам Порядку нарахування тарифів та Правил розрахунку двоставкого тарифу в частині розрахунку річної (місячної) абонентської плати, яка мала б розраховуватися на теплове навантаження об'єкта теплоспоживання на 1 Гкал/год. Судом, як зазначає скаржник, не враховано, що відповідно до ч.2 ст. 31 Закону Укроаїни «Про житлово-комунальні послуги» виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Скаржник в апеляційній скарзі зазначає й про порушення судом норм процесуального права, які полягали в тому, що такий спосіб захисту як визнання рішення протиправним не відповідає вимогам статті 16 ЦК України, статті 20 ГК України та статтям 59, 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» а також у тому, що у порушення ст. 43 ГПК України судом першої інстанції не враховані пояснення відповідача та надані докази.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2015р. розгляд апеляційної скарги призначено на 08.12.2015р.

08.12.2015р. в судове засідання апеляційного господарського суду не з'явилась третя особа, у зв'язку з чим розгляд апеляційної скарги відкладено на 15.12.2015р.

15.12.2015р. в судове засідання апеляційного господарського суду не з'явилась третя особа.

Враховуючи те, що третя особа про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення третій особі, явка учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов'язковою, судова колегія ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності третьої особи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін судова колегія встановила.

Рішенням № 31-р/тк "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України 27.11.2013 визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого опалення у межах території обслуговування міста Суми. Визнано дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго", які полягають у розрахунку двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення з порушенням порядку їх формування що призвело до необгрунтованого збільшення річної плати за ці послуги, порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з централізованого опалення в межах території обслуговування в місті Суми, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку. Відповідно до статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, викладеного у пункті 2 цього рішення, накладено на товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" штраф у розмірі 500 000(п'ятсот тисяч)гривень. Товариству з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" припинити порушення, викладене у пункті 2 цього рішення, шляхом приведення вартості послуг з централізованого опалення до економічно обґрунтованого рівня та подання на затвердження уповноваженому органу у двомісячний строк з дня одержання рішення та повідомити про це Антимонопольний комітет України, надавши підтвердні документи.

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Приймаючи рішення №31-р/тк відповідачем в його основу покладено висновок про те, що позивачем в 2008-2010 роках порушено порядок формування (розрахунку) двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення, затверджених рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 10.10.2008 за № 488 "Про тарифи на послуги з теплопостачання, що надаються на базі міського цілісного майнового комплексу по виробництву та транспортуванню тепла та електричної енергії ТОВ "Сумитеплоенерго", а також рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 28.12.2010 за №830 "Про тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються на базі міського цілісного майнового комплексу по виробництву та транспортуванню тепла та електричної енергії ТОВ "Сумитеплоенерго" для населення" .

Зокрема в оскаржуваному рішенні відповідач зазначає що внаслідок порушення розрахунків тарифів на послуги з централізованого опалення ТОВ "Сумитеплоенерго", споживачі сплачували завищену річну вартість послуг, до призвело до ущемлення їх інтересів. Такі дії були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку, коли б унаслідок змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, споживачі надавали б перевагу тому суб'єкту господарювання, який пропонував найбільш вигідні умови, тобто мали б можливість вибору.

Отже, за висновком відповідача, дії ТОВ "Сумитеплоенерго", які полягають у розрахунку двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення з порушенням порядку їх формування, що призвело до збільшення річної плати за послуги, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку централізованого опалення шляхом вчинення таких дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Разом з тим, суд не може погодитися з вказаним висновком відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Пунктом 1 частини 2 наведеної норми передбачено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Отже, як обґрунтовано зазначає місцевий господарський суд, для наявності складу порушення передбаченого наведеними нормами необхідно встановити, що позивач самостійно, використовуючи своє монопольне становище на ринку встановив тарифи, розмір яких є необґрунтовано завищений, що було б неможливо за умови існування значної конкуренції на ринку.

Господарським судом міста Києва встановлено, що в ході дослідження, яке проведено посадовими особами АМК України під час розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції ТОВ "Сумитеплоенерго", встановлено, що позивач займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого опалення в територіальних межах території обслуговування ТОВ "Сумитеплоенерго" в місті Суми з часткою 100 відсотків.

Позивачем в поясненнях зазначено, що транспортування теплової енергії є природною монополією, а виробництво та постачання теплової енергії належить до суміжних ринків природних монополій. Таке становище обумовлене технологічним процесом надання послуги з централізованого опалення, який не передбачає можливості запровадження конкуренції на даному ринку - вибору споживачем теплопостачальника або підключення до одного житлового приміщення одразу декілька магістральних теплових мереж від різних теплоелектростанцій чи котелень.

Статтею 10 Закону України "Про ціни і ціноутворення" передбачено, що суб'єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують вільні ціни та державні регульовані ціни.

Відповідно до вимог ч. 1. ст. 12 зазначеного Закону, Державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб'єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про ціни і ціноутворення", органи місцевого самоврядування забезпечують реалізацію державної цінової політики у межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування" (в редакції, що діяла на момент прийняття рішення Виконкомом Сумської міської ради від 10.10.2008 року №488), до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

Станом на момент прийняття рішення Виконкомом Сумської міської ради від 28 грудня 2010 року № 830, діяла інша редакція наведеної норми: "встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, які встановлюються Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України), транспортні та інші послуги".

Відповідно до вимог ч.1 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 13 цього ж Закону, комунальними послугами зокрема є централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

Порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг, які затверджують органи місцевого самоврядування, визначає Кабінет Міністрів України. Зокрема в період проведення розрахунку позивачем двоставкових тарифів на надання послуг з централізованого опалення в 2008, 2010 роках діяла Постанова Кабінету міністрів України від 10 липня 2006 року № 955 "Про затвердження Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води".

Позивач зазначає, що розраховуючи в 2008 та 2010 р. двоставковий тариф на послуги з централізованого опалення для населення ТОВ "Сумитеплоенерго" діяло не за власним умислом, а на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України № 1267 від 24.10.2007 р., розпорядження Кабінету Міністрів України №229-р від 26.04.2007.

Так, 26 квітня 2007 р. Кабінет Міністрів України прийняв розпорядження №229-р «Про заходи з підготовки об'єктів паливно-енергетичного комплексу та житлово-комунального господарства до роботи в осінньо-зимовий період 2007/08 року» .

Пунктом 4 Розпорядження КМ України № 229-р від 26.04.2007 Міністерству з питань житлово-комунального господарства разом з місцевими органами виконавчої влади доручено вжити заходів до запровадження двоставкових тарифів на послуги з теплопостачання для кінцевих споживачів.

24.10.2007 р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1267, якою вніс зміни до 39 Порядку формування тарифів №955, зокрема, п.39 Порядку №955 викладено в імперативній формі "Підприємства застосовують двоставкові тарифи на надання послуг з централізованого опалення, затверджені в установленому порядку".

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що порушення законодавства про захист економічної конкуренції полягає у розрахунку ТОВ «Сумитеплоенерго» двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення без врахування приєднаного теплового навантаження споживачів, до уваги судовою колегією не приймаються, оскільки застосовування двоставкових тарифів, встановлено органом місцевого самоврядування, отже в 2008-2012р. позивач застосовував не власні рахунки, а двоставкові тарифи, в тому числі абонентську плату, встановлені рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради №488 від 10.10.2008р., №830 від 28.12.2010р., з огляду на що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ТОВ "Сумитеплоенерго" не має повноважень щодо самостійного встановлення тарифів.

Отже, дане товариство, навіть за умови того, що воно займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого опалення в територіальних межах обслуговування в місті Суми з часткою 100 відсотків, не могло зловживати монопольним (домінуючим) становищем на ринку, в розумінні ч. 1 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Щодо порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, то такі порушення не знайшли свого підтвердження в ході перегляду апеляційним господарським судом рішення, який відповідно до частина 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2015р. не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2015р. у справі №910/1331/14 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/1331/14.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді О.М. Баранець

Н.Ф. Калатай