РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"15" грудня 2015 р. Справа № 903/632/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Петухов М.Г.

суддя Гулова А.Г. ,

суддя Маціщук А.В.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Каскад" вих. № 227 від 11.12.2015р. про прийняття додаткового рішення

за апеляційною скаргою позивача - Ковельської міської ради

на рішення господарського суду Волинської області від 20.08.2015 р.

та на додаткове рішення господарського суду Волинської області від 25.08.2015 р.

у справі № 903/632/15

за позовом Ковельської міської ради

до відповідачів:

1) виконавчого комітету Ковельської міської ради

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Каскад"

про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 12.06.2001р. №229 та визнання недійсним свідоцтва про право власності

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. рішення господарського суду Волинської області від 20.08.2015 р. та додаткове рішення господарського суду Волинської області від 25.08.2015 р. у справі № 903/632/15 залишено без змін, а апеляційну скаргу Ковельської міської ради - без задоволення. Справу № 903/632/15 повернуто в господарський суд Волинської області.

11 грудня 2015 року електронною поштою до Рівненського апеляційного господарського суду надійшла від Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Каскад" заява вих. № 227 від 11.12.2015р. про прийняття додаткового рішення. 14 грудня 2015 року на адресу суду поштою надійшла заява від Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Каскад", аналогічна за своїми номером, датою та змістом. У зазначених заявах заявник просить прийняти додаткове рішення про стягнення з Ковельської міської ради на користь ТзОВ "Каскад" господарських витрат на послуги адвоката, а також стягнути з Ковельської міської ради на користь ТзОВ "Каскад" 2 500 грн. на оплату послуг адвоката.

З'ясовуючи наявність правових підстав для задоволення заяв ТзОВ "Каскад", колегія суддів зважає на таке.

У підтвердження судових витрат щодо участі адвоката ОСОБА_1 в судовому процесі, останнім 10 грудня 2015 року електронною поштою на адресу суду направлено договір про надання правової допомоги від 02.12.2015р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №193, платіжне доручення № 848 від 03.12.2015р. (призначення платежу: "за надання адвокатських послуг зг. договору №04/15 від 26.10.2015р."). Копії означених документів також долучено до заяви про прийняття додаткового рішення.

Натомість, у матеріалах справи відсутні докази понесення відповідачем витрат щодо оплати послуг адвоката ОСОБА_1 Наявна лише довіреність № 203 від 28.10.2015р., відповідно до якої ТзОВ "ВКП"Каскад" уповноважує ОСОБА_1 представляти товариство в судах. Окрім того, у судовому засіданні 9 грудня 2015 року, керівником ТзОВ "ВКП"Каскад" не було надано колегії суддів ні копії ні оригінали документів на підтвердження факту понесення витрат на оплату послуг адвоката ОСОБА_1 Наведене, зокрема, стверджується проведеним у даній справі фіксуванням судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В контексті ст. 44 Господарського процесуального кодексу України до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката, судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають оплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами, а також в тому випадку, коли відповідні послуги надавались адвокатом стосовно конкретного боржника та повноваження адвоката підтвердженні відповідними документами.

Частиною 3 статті 48 ГПК України передбачено, що витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"

За змістом ст. 84 ГПК України, рішення господарського суду ухвалюється іменем України і складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. В резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

У п. 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" №6 від 23.03.2012р. роз'яснено, що господарські суди повинні дотримуватись передбаченої статтями 84, 86 ГПК структури та послідовності викладення рішення (вступна, описова, мотивувальна та резолютивна частини). Про зміну сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, своїх процесуальних позицій у порівнянні з позовною заявою, відзивом на неї, клопотанням тощо слід зазначати в описовій частині рішення.

Згідно з п. 9 наведеної Постанови, у резолютивній частині рішення має бути остаточна відповідь щодо усіх вимог, які були предметом судового розгляду.

За змістом ст. 88 ГПК України, господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо: 1) з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення; 2) не вирішено питання про розподіл господарських витрат або про повернення судового збору з бюджету.

В абз. 2, 4 п. 13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" № 6 від 23.03.2012р. роз'яснено, що про відхилення заяви сторони чи прокурора щодо прийняття додаткового рішення виносяться ухвала (стаття 86 ГПК). Господарським судам слід мати на увазі, що прийняття додаткового рішення допустиме виключно з підстав, передбачених статтею 88 ГПК. Якщо порушується питання про прийняття додаткового рішення з інших підстав, суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Порушення вимог цієї статті тягне за собою зміну або скасування додаткового рішення в апеляційному чи у касаційному порядку (пункт 4 частини першої статті 104, стаття 11110 ГПК).

У даному випадку, апеляційне провадження у справі №903/632/15 завершено 9 грудня 2015 року, за результатами якого прийнято постанову від 09.12.2015р., тоді як адвокат ОСОБА_1 звернувся про відшкодування судових витрат лише 10.12.2015р., надавши лише копії документів електронною поштою, а заяви ТзОВ "ВКП"Каскад" про прийняття додаткового рішення надійшли до суду апеляційної інстанції 11 та 14 грудня 2015 року.

Вимога згідно наведених заяв про стягнення господарських витрат на послуги адвоката ОСОБА_1 в сумі 2 500 грн. не була предметом дослідження ні судом першої інстанції, ні на момент розгляду апеляційної скарги.

Тобто, вимога наведеного змісту не стосується позовної вимоги, а питання щодо розподілу господарських витрат заявлено після завершення судового провадження у даній справі.

Отже, відповідач звернувся із заявами, відповідно до яких просить стягнути господарські витрати на послуги адвоката після розгляду справи по суті.

За таких умов, Рівненський апеляційний господарський суд не наділений процесуальними повноваженнями розглянути заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Каскад" про прийняття додаткового рішення.

УХВАЛИВ:

Заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Каскад" вих. № 227 від 11.12.2015 р. про прийняття додаткового рішення залишити без задоволення.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гулова А.Г.

Суддя Маціщук А.В.