ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2015 року Справа № 912/3159/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач)

Суддів: Чус О.В., Джихур О.В. ( зміна складу судової колегії відбулася на підставі розпорядження секретаря судової палати ОСОБА_1 від 08.12.2015 року)

При секретарі Ковзикові В.Ю.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №14-167 від 11.06.2014 р., представник;

від відповідача представник у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення господарського суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2015 року у справі № 912/3159/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Долинські обєднані мережі»

про стягнення 219 010, 22 грн.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови (статті 85, 99, 105 Господарського процесуального кодексу України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2015 року (суддя Змеул О.А.) у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"- відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги позивач посилається на те, що суд порушив норми матеріального та процесуального права та ухвалив рішення без дослідження усіх істотних обставин справи.

Зокрема, суд у своєму рішенні послався на правову позицію Верховного Суду України, яка є діаметрально протилежною стосовно правовідносин, які склалися по даній справі, оскільки укладання між сторонами договору про організацію взаєморозрахунків за поставлений газ не позбавляє позивача права на стягнення штрафних та фінансових санкцій.

Суд не врахував, що розрахунок суми позовних вимог здійснений позивачем станом на 30 вересня 2014 року, тобто, до виконання відповідачем умов договору про організацію взаєморозрахунків, тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими.

Відмовивши у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції тим самим порушив баланс інтересів сторін.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19 листопада 2015 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 9 грудня 2015 року.

Розпорядженням секретаря судової палати ОСОБА_1 від 08 грудня 2015 року було змінено склад колегії суддів , у зв»язку з відпусткою судді Дарміна М.О., визначено для розгляду справи № 912/3159/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В. ( доповідач), судді Чус О.В., Джихур О.В.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, надавши клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до абзацу 2 п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року N 18 (із змінами і доповненнями) (далі - Постанова Пленуму), господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, оскільки ним не доведено належними доказами неможливість забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Відповідно до абзацу 1 п. 3.9.2. Постанови Пленуму, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, з аналізу вищенаведених норм випливає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів вважає можливим вирішити спір на підставі наявних у матеріалах справи доказів, оскільки про інше сторонами не було зазначено, а правом надати письмові пояснення відповідач до судового засідання не скористався.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 30.09.2014 у справі №912/2361/14, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.12.2014, позов було задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Долинські об'єднані мережі" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" борг - 1 270068,58 грн; втрати від інфляційних процесів - 14730,63 грн; пеню - 110054,15 грн; штраф - 116 557,27 грн, три відсотка річних - 47 488,23 грн., а також судовий збір - 31176,38 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

Звертаючись до Товариства з обмеженою відповідальністю "Долинські об`єднані мережі" (далі - Відповідач) із позовом про стягнення суми 219010,22 грн. за договором купівлі-продажу природного газу № 12/899-БО-18 від 03.10.2012, з яких сума 196 357,78 грн. інфляційних втрат та сума 22 652,46 грн. трьох процентів річних, позивач - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Позивач) посилався на несвоєчасне проведення відповідачем розрахунку за спожитий природний газ, що у відповідності до вимог закону та умов договору є підставою для стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд першої інстанції виходив з того, що 01.10.2014 між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Кіровоградській області, Департаментом фінансів Кіровоградської облдержадміністрації, фінансовим управлінням Долинської райдержадміністрації, Долинською міською радою, Товариством з обмеженою відповідальністю "Долинські об'єднані мережі" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" було підписано договір № 516/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік"), що є зміною порядку і строку проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу.

Оскільки наслідком виконання договору про організацію взаєморозрахунків згідно з пунктом 16 є відсутність у сторін жодних претензій одна до одної стосовно предмета Договору, а відповідач сплатив кошти за поставлений природний газ у сумі 1270068,58 грн. у порядку та строки, що передбачені договором про організацію взаєморозрахунків № 516/30, то відсутні підстави для стягнення заявлених позивачем інфляційних втрат та 3% річних.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 жовтня 2014 року між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Кіровоградській області, Департаментом фінансів Кіровоградської облдержадміністрації, фінансовим управлінням Долинської райдержадміністрації, Долинською міською радою, Товариством з обмеженою відповідальністю "Долинські об'єднані мережі" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" було підписано договір № 516/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік"), що є зміною порядку і строку проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу.

Предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 року № 30.

Умовами цього договору передбачено не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але також змінено порядок і строки виконання боржником грошових зобовязань перед кредитором, які виникли на підставі Договору.

За змістом підпункту 2 пункту 11 договору про організацію взаєморозрахунків сторони зобовязалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій із погашення заборгованості відповідно до Договору, а також засвідчили, що після виконання договору сторони не мають одна до одної жодної претензії стосовно його предмета (п.16).

Отже, уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, сторони у такий спосіб змінили порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений згідно з Договором.

Разом із тим, договір про організацію взаєморозрахунків не передбачав можливості існування між сторонами інших грошових зобовязань і підстав для інших грошових вимог.

Порушенням зобов'язання відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Проте, як встановлено судом першої інстанції, на виконання договору про організацію взаєморозрахунків, 15 жовтня 2014 року за платіжним дорученням № 1 від 03 жовтня 2014 року (призначення платежу - п.24 статті 14 та п.2 статті 16 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік", за природній газ 2012 р., договір №12/899-БО-18 від 03 жовтня 2012 року Постанова КМ України від 29 січня 2014 року №30, договір 516/30 від 01 жовтня 2014 року ) на рахунок НАК "Нафтогаз України" за рахунок коштів субвенції з державного бюджету було перераховано 1 270 068,58 грн.

Оскільки розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені договором про організацію взаєморозрахунків, а сторони у справі згідно з пунктом 16 цих договорів засвідчили, що після виконання договору вони не матимуть одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору, тому правових підстав для задоволення позову немає.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду України від 25 березня 2015 року у справі № 924/1265/13, та від 30 вересня 2014 року у справі № 5011-35/1534-2012-42/553-2012, відповідно до яких для застосування наслідків, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами і порядку і строків, визначених договором про організацію взаєморозрахунків.

Доводи апелянта про не врахування судом першої інстанції Постанови КМУ від 5 листопада 2014 року № 638 про внесення змін до Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, є безпідставними з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, договір № 516/30 про організацію взаєморозрахунків був укладений 1 жовтня 2014 року.

Відповідно до абзацу 18 пункту 4 Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування ( в редакції станом на час укладання договору) із суб'єктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу, та енергопостачальниками або газодобувними підприємствами проводяться розрахунки з погашення кредиторської заборгованості за спожиті енергоносії (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій).

Постанова КМУ від 5 листопада 2014 року № 638, якою означений абзац 18 пункту 4 викладено в новій редакції: "з урахуванням пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду" набрала чинності з 27 листопада 2014 року і не розповсюджується на правовідносини сторін, які виникли на підставі договору № 516/30 про організацію взаєморозрахунків від 1 жовтня 2014 року, який був виконаний 15 жовтня 2014 року.

Крім того, колегія суддів вважає неспроможними доводи апелянта про безпідставне посилання суду першої інстанції на правову позицію Верховного Суду України, висловлену по справам від 09 вересня 2014 року (справа №5011-1/1043-2012-42/528-2012); від 16 вересня 2014 року (справа №5011-42/1230-2012-69/542-2012); від 23 вересня 2014 року (справа №5011-35/1271-2012); від 01 липня 2015 року (справа №924/1230/14), у яких, на думку апелянта, висновки є діаметрально протилежними стосовно правовідносин, які склалися по даній справі.

Як вбачається з означених справ, позивачем по яким є Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", предметом позову було стягнення сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України після укладання договору про організацію взаєморозрахунків.

Із зазначених висновків слідує, що уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу.

Отже, для застосування наслідків за порушення грошового зобовязання, встановлених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи і яким сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Оскільки оплата в сумі 1 270 068,58 грн. за платіжним дорученням № 1 від 03 жовтня 2014 року на рахунок НАК "Нафтогаз України" за рахунок коштів субвенції з державного бюджету на виконання договору про організацію взаєморозрахунків відбулась у порядку та строки, передбачені договором, а сторони у справі згідно з пунктом 16 цих договорів засвідчили, що після виконання договору вони не матимуть одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору, тому господарський суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає вимогам ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 103 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2015 року у справі № 912/3159/15 - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10 грудня 2015 року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя О.В.Джихур

Суддя О.В.Чус