ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2015 р. Справа № 911/4096/15

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Астат Плюс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віо Інвест»

про вчинення певних дій

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віо Інвест»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астат Плюс»

про вчинення певних дій

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (керівник);

ОСОБА_2 (дов. б/н від 30.07.2015)

від відповідача ОСОБА_3 (дов. б/н від 03.08.2015).

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Астат Плюс» (далі позивач за первісним позовом/відповідач за зустрічним позовом) звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віо Інвест» (далі відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом) про встановлення порядку користування нежитловим приміщенням, розташованого за за адресою вул. Машинобудівників, 11а, м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська обл., яке належить ТОВ «Астат Плюс» та ТОВ «Віо Інвест» на праві спільної часткової власності по Ѕ частці кожному.

В обґрунтування позовних вимог позивач за первісним позовом посилається на неможливість спільного використання спірного нежитлового приміщення, у звязку з чим просить встановити порядок користування зазначеним приміщенням на підставі ст. 358 Цивільного кодексу України.

Крім того, позивач за первісним позовом зазначає, що він протягом тривалого часу, з 2009 по 2015 роки, утримував вищезазначені приміщення та є балансоутримувачем всієї будівлі.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.09.2015 порушено провадження у справі № 911/4096/15, розгляд справи призначено на 08.10.2015.

07.10.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача за первісним позовом надійшов супровідний лист із залученими до нього документами (вх. №23758/15 від 07.10.2015).

У судовому засіданні 08.10.2015 оголошено перерву до 05.11.2015.

09.10.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника ТОВ «Віо Інвест» надійшла зустрічна позовна заява про встановлення порядку володіння та користування майном, що перебуває у спільній частковій власності (вх. №23855/15 від 09.10.2015), згідно якої позивач за зустрічним позовом просив встановити порядок користування та володіння нежитловими приміщеннями торгівельно-побутового центру, загальною площею 1 717,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Машинобудівників, буд. 11а.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.10.2015 прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ТОВ «Віо Інвест», розгляд якої призначено на 05.11.2015.

04.11.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача за первісним позовом/ відповідача за зустрічним позовом надійшло клопотання про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду (вх. №26166/15 від 04.11.2015), згідно якого просив залишити зустрічну позовну заяву без розгляду з огляду на те, що у провадженні судді Бацуци В.М. перебуває справа №911/4162/15 за позовом ТОВ «Віо Інвест» до ТОВ «Астат Плюс» з того ж предмету і з тих же підстав, на підтвердження чого надав копію позовної заяви та копію ухвали про порушення провадження у справі №911/4162/15.

У судовому засіданні 05.11.2015 представник відповідача за первісним позовом надав відзив на первісну позовну заяву, згідно якого заперечив проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві.

Відповідач за первісним позовом, не погоджується з вимогами позивача за первісним позовом та в своїх запереченнях посилається на наступне.

На думку відповідача за первісним позовом, твердження позивача про те, що ТОВ «Віо Інвест» ігнорує конструктивні та обґрунтовані вимоги та пропозиції позивача не відповідають дійсності, оскільки, конструктивні переговори між співвласниками не проводились, а відбувалось лише навязування позивачем укладення договору про порядок володіння та користування майном, що є спільною частковою власністю (далі - договір) на єдиній умові - встановлення порядку користування та володіння лише за єдиним запропонованим варіантом. Будь-які інші варіанти встановлення порядку користування чи поділу спірного майна позивачем категорично не приймались.

Однак, як зазначає відповідач за первісним позовом, запропонований позивачем варіант встановлення порядку користування, який зазначався в проекті договору та є предметом даного позову є неприйнятним та економічно невигідним для відповідача та не враховує особливостей спірного приміщення, зокрема - вартості орендних площ в залежності від поверху на якому знаходяться приміщення.

Позивачем, також, не запропоновано можливості вирішення питання щодо порядку користування земельною ділянкою за умови встановлення саме такого варіанту.

У судовому засіданні 05.11.2015 оголошено перерву до 13.11.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.11.2015 продовжено строк вирішення спору у справі №911/4096/15 на 15 днів.

13.11.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача за первісним позовом / відповідача за зустрічним надійшов відзив на зустрічну позовну заяву (вх. №27085/15 від 13.11.2015), згідно якого просив відмовити ТОВ «Віо Інвест» в задоволенні зустрічної позовної заяви з підстав зазначених у відзиві.

У судовому засіданні 13.11.2015 оголошено перерву до 16.11.2015.

У судовому засіданні 16.11.2015 оголошено перерву до 23.11.2015.

У судовому засіданні 23.11.2015 представник позивача за первісним позовом підтримав позов в повному обсязі, представник відповідача за первісним позовом заперечив проти задоволення позову.

Крім того, позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) у судовому засіданні 23.11.2015 просив залишити зустрічну позовну заяву без розгляду.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) та відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом), суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Астат Плюс» є власником Ѕ частки нежитлового приміщення торгівельно-побутового центру, загальною площею 1 717,1 кв.м., розташованого за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Машинобудівників, буд. 11а, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 08.10.2009 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за номером 24094421 від 09.10.2009.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Віо Інвест» є власником Ѕ частки нежитлового приміщення торгівельно-побутового центру, загальною площею 1 717,1 кв.м., розташованого за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Машинобудівників, буд. 11а, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 08.10.2009 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за номером 24094482 від 09.10.2009.

Судом встановлено, що ТОВ «Астат Плюс» та ТОВ «Віо Інвест» володіють вищезазначеним нежитловим приміщенням на праві спільної часткової власності.

Звертаючись з позовом позивач за первісним позовом просив встановити порядок користування нежитловим приміщенням, загальною площею 1 717,1 кв.м., розташованого за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Машинобудівників, буд. 11а наступним чином: групи нежитлових приміщень розташованих на 1-му поверсі - частини приміщення №1 площею 476,5 кв. м.; приміщень №№ 2 - 4; 6 - 11; 12 -16, 19 загальною площею на першому поверсі 593,2 кв. м.; розташованих на 2-му поверсі - №№ 25; 27 - 32 загальною площею на другому поверсі 152,6 кв. м.; розташованих на 3-му поверсі - №38 площею 29,3 кв. м.; загальною площею на третьому поверсі 29,3 кв. м., надаються у користування Товариству з обмеженою відповідальністю «Астат Плюс» (загальна площа яких становить 775,1 кв. м.); групи нежитлових приміщень розташованих на 1-му поверсі - №№ 17 - 18; 20 - 21 загальною площею по першому поверху 57,4 кв. м.; розташованих на 2-му поверсі - частина приміщення №22 площею 7 кв. м.; приміщень №№ 23; 24; 33; 34 загальною площею по другому поверху 415,5 кв. м.; розташованих на 3-му поверсі - частини приміщень №35 площею 11,5 кв. м.; приміщень №№ 36; приміщення №39, приміщень №№40-45; загальною площею по третьому поверху 302,2 кв. м., надаються в користування Товариству з обмеженою відповідальністю «Віо Інвест» (загальна площа яких становить 775,1 кв. м.); при цьому частина приміщення №1 площею 14,5 кв. м.; приміщення № 5 площею 14,5 кв. м.; частина приміщення №22 площею 44,6 кв. м.; приміщення № 26 площею 40 кв. м.; частина приміщення №35 площею 34,6 кв. м.; приміщення №37 площею 18,7 кв. м. залишити в загальному користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Астат Плюс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Віо Інвест».

Позивач за первісним позовом обгрунтовує свої вимоги тим, що між сторонами неоднаразово проводились переговори щодо порядку спільного використання майна торгівельно-побутового центру, однак згоди так і не було досягнуто.

Крім того, позивач за первісним позовом зазначає, що він одноособово, починаючи з 2002 року, проводив роботи по проектуванню та землевідведенню під будівництво власного офісного приміщення, магазину, перукарні, аптеки та інше.

В обгрунтування позовних вимог, ТОВ «Астат Плюс» зазначає наступне.

29.10.2002 рішенням Вишневої міської ради Києво-Святошинського району було попередньо погоджено місцезнаходження земельної ділянки під будівництво торгівельно-побутового центру міні комплексу по вул. Машинобудівників, площею 300 кв.м.

16.09.2003 рішенням Вишневої міської ради Києво-Святошинського району було попередньо погоджено місцезнаходження земельної ділянки під будівництво торгівельно-побутового центру міні комплексу по вул. Машинобудівників, площею 300 кв.м. та додатково 800 кв.м.

02.12.2004 рішенням Вишневої міської ради Києво-Святошинського району було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокове користування на умовах оренди та надання її під будівництво побутово-торгівельного комплексу по вул. Машинобудівників у м. Вишневе.

31.10.2006 рішенням Вишневої міської ради Києво-Святошинського району було затверджено проект та надано дозвіл позивачу на проведення будівельних робіт по будівництву торгово-побутового центру.

З квітня 2004 року по грудень 2007 року Позивачем здійснювалися наступні дії: проектування, замовником якого був саме Позивач, розміщення на об'єкті необхідних Позивачу приміщень, а саме: магазин продовольчих та промислових товарів, аптека, кафе-бар, перукарня, косметологічний кабінет та пункт хімчистки; виконання підготовчих робіт; виконання будівельних робіт: прокладка комунікацій, фундаментні та монолітно каркасні бетонні роботи.

30.09.2007 між Позивачем та Приватним підприємством «Квартал-Економ- Магазин» було укладено договір про наміри.

Відповідно до умов Договору про наміри Позивач зобов'язувався відповідно до побажань та проектної документації ПП «Квартал-Економ-Магазин» збудувати торгівельні площі розміром 650 м2 на першому поверсі будівлі торгівельно-побутового центру в м. Вишневе по вул. Машинобудівників, 11-а та передати дані площі в оренду ПП «Квартал-Економ-Магазин».

Між Позивачем та ПП «Квартал-Економ-Магазин» було погоджено всю необхідну документацію, яка влаштовувала сторони, та почалося будівництво Позивачем торгівельних площ для ПП «Квартал-Економ-Магазин» розміром 650 м2 на першому поверсі будівлі торгівельно-побутового центру.

Зі слів позивача за первісним позовом, договірні відносини між Позивачем та Відповідачем почалися лише з 27.02.2008, коли між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір №08-02- 27/2 про пайову участь у будівництві торгівельно-побутового центру, розташованого в м. Вишневе по вул. Машинобудівників, 11-а.

Предметом даного договору була пайова участь Позивача та Відповідача у будівництві торгівельно-побутового центру площею 1 920,6 м.кв., розташованого в м. Вишневе по вул. Машинобудівників, 11-а.

24.07.2009 Інспекцією ДАБК у Київській області Позивачу (на підставі Акта готовності об'єкта до експлуатації від 24.07.2014р.) було видано Свідоцтво №10000021 про відповідність збудованого об'єкта, в м. Вишневе по вул. Машинобудівників, 11-а, проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил та було підтверджено його готовність до експлуатації.

28.07.2009 між Позивачем та Відповідачем було укладено Акт розподілу об'єкту будівництва, згідно якого кожна із сторін отримала у власність 50% від основної площі об'єкту.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини на основі права спільної часткової власності на нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Машинобудівників, буд. 11а.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі ЦК) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 329 ЦК юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Статтею 355 Цивільного кодексу України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 356 ЦК власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Згідно ч. 1, 2 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Відповідно до ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Учасники права спільної часткової власності, як і індивідуальні власники, наділяються правами володіння, користування та розпорядження майном. Але оскільки право кожного співвласника не обмежується якоюсь чітко визначеною частиною, а поширюється на усе спільне майно, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, порядок вираження якої законом не встановлено.

Тому способи вираження цієї згоди можуть бути різними, наприклад у формі письмового договору, у формі надання доручення одному зі співласників чи іншій особі.

Інститутом, що дозволяє кожному співвласникові розширити обсяг повноважень щодо своєї частки, залишаючись при цьому співвласником, є домовленість про порядок володіння та користування майном.

Така домовленість оформляється договором. З огляду на відсутність спеціальних норм при вирішенні питання про належну форму договору про визначення порядку володіння та користування спільним майном слід керуватися загальними положеннями про форму правочину (ст. ст. 205 - 210 ЦК) та форму договору (ст. 639 ЦК). Лише стосовно володіння та користування земельною ділянкою закон встановлює обов'язковість письмової форми та нотаріального посвідчення договору (ч. 2 ст. 88 ЗК).

У випадку не досягнення такої згоди, співвлісники мають право згідно ч. 3 ст. 358 Цивільного кодексу України вимагати надання у володіння та користування конкретної частини майна в натурі.

Судом критично оцінюються твердження позивача за первісним позовом, що законодавством передбачено, що за відсутності згоди співвласників щодо володіння і користування, а також при недосягненні домовленості про спосіб та умови поділу майна спір може бути вирішений у судовому порядку, з огляду на те, що ні Господарський кодекс України ні Цивільний кодекс України не містять зазначені норми.

Крім того, судом встановлено, сторони не виділили в натурі частки та не досягли згоди щодо володіння та користування нежитловим приміщенням, яке знаходиться в їх спільній частковій власності та не оформили договір про право користування спірним приміщенням.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами були вчинені дії, спрямовані на укладання договору про порядок володіння та користування спірним нежитловим приміщенням.

Так в матералах справи наявний проект договору про порядок володіння та користування майном, що є спільною частковою власністю, проте на розгляд суду спір про спонукання до укладання договору про порядок володіння та користування спірним майном не передавався.

Натомість, позивач за первісним позовом звернувся до суду із позовною заявою про встановлення порядку користування приміщенням.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ч.2 ст.20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Враховуючи положення вищезазначених норм, суд дійшов висновку, що позивач за первісним позовом, звертаючись до суду з вимогою встановити порядок користування нежиловим приміщенням, розташованого за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Машинобудівників, буд. 11а, обрав невірний спосіб захисту, не передбачений ані нормами Господарського кодексу України ані нормами Цивільного кодексу України, у той час як норма, якою позивач обгрунтовує свою вимогу, не презюмує право власника майна на звернення до суду з відповідною вимогою.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача за первісним позовом про встановлення порядку користування нежитловим приміщенням, розташованого за за адресою вул. Машинобудівників, 11а, м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська обл., яке належить ТОВ «Астат Плюс» та ТОВ «Віо Інвест» на праві спільної часткової власності по Ѕ частці кожному, не підлягає задоволенню.

При цьому суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутись до суду з позовом про спонукання до укладання договору щодо користування спірним майном.

У судовому засіданні 23.11.2015 суд дослідивши матеріали зустрічної позовної заяви та заявленого клопотання ТОВ «Астат Плюс» про залишення зустрічного позову без розгляду, дійшов висновку залишити зустрічний позов без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні господарського суду або іншого органу, який діє в межах своєї компетенції, є справа з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Як вбачається з матеріалів спарви 09.10.2015 ТОВ "Віо Інвест" подало зустрічну позовну заяву (вх. 23855/15 від 09.10.2015) по справі №911/4096/15, відповідно до якої просило встановити порядок користування та володіння нежитловими приміщеннями.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.10.2015 зустрічну позовну заяву ТОВ «Віо Інвест» прийнято до розгляду у справі №911/4096/15.

Проте, судом встановлено, що 08.09.2015 ТОВ «Віо Інвест» звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до ТОВ «Астат Плюс» про встановлення порядку користування та володіння вищезазначеними нежитловими приміщеннями.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.09.2015 порушено провадження у справі №911/4162/15 за позовом ТОВ «Віо Інвест» до ТОВ «Астат Плюс» про встановлення права користування нежитловим приміщенням.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що подана ТОВ «Віо Інвест» зустрічна позовна заява у справі №911/4096/15 є ідентичною позовній заяві у справі №911/4162/15, а саме: спір у справі №911/4162/15 виник між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Крім того, судом враховано, що на момент прийняття зустрічної позовної заяви у справі №911/4096/15 (ухвала господарського суду Київської області від 12.10.2015), позовна заява ТОВ «Віо Інвест» вже перебувала на розгляді суду у справі №911/4162/15.

Отже, суд залишає зазначену зустрічну позовну заяву без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 81 ГПК.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за первісним позовом покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Астат Плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віо Інвест» про встановлення порядку користування нежитловим приміщенням, розташованого за адресою вул. Машинобудівників, 11а, м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська обл. - відмовити повністю.

2. Зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Віо Інвест» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астат Плюс» про встановлення порядку користування та володіння нежитловим приміщенням, розташованого за адресою вул. Машинобудівників, 11а, м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська обл. - залишити без розгляду.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено: 14.12.2015.

Суддя В.М. Антонова