ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Справа № 910/18291/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Добролюбової Т.В. (доповідач),
суддівГоголь Т.Г., Швеця В.О.
розглянувши матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСТІЛ-ПАК"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.10.15
у справі№910/18291/14 Господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСТІЛ-ПАК"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пекеджинг Україна"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Металпак"
простягнення 827 511,21 грн
У судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача: Пеплюк С.С. - за дов. від 19.05.15;

від відповідача: Садова О.П. - за дов. від 23.09.15.

Представники від третьої особи у судове засідання не з'явились, проте належно повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги.

Судовою колегією задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пекеджинг Україна" та здійснено фіксацію судового засідання технічними засобами за приписами статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСТІЛ-ПАК" 27 серпня 2014 року заявлений позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пекеджинг Україна" 2 063 604,44 грн, з яких: 1 510 207, 95 грн вартість товару з урахуванням пропорційного збільшення курсу долара США до гривні, 105 921,43 грн - інфляційні нарахування, 73 387,77 грн - 3% річних, 374 087, 29 грн - пеня. В обґрунтування позовних вимог Товариство посилалось на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором поставки від 06.09.11 №06/09/11, укладеним між відповідачем та третьою особою у справі, з оплати отриманого за видатковими накладними від 08.09.11 №РН-92 та від 08.09.11 №РН-93 товару на загальну суму 827 511, 21 грн. При цьому позивач зазначав, що право вимоги до відповідача у нього виникло на підставі укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Металпак" договору від 06.08.14, за яким на підтвердження права вимоги йому передавався договір поставки, специфікація до нього, ці ж дві видаткові накладні та довіреність на отримання товару від 08.09.11 №225813. При цьому позивач посилався на приписи статей 11, 509, 526, 530, 611, 625 Цивільного кодексу України, статті 222 Господарського кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.14 призначено судову експертизу для установлення наявності підробки підпису та печатки відповідача у договорі поставки. При проведенні експертизи у справі ухвалами місцевого господарського суду оригінали договору поставки від 06.09.11 №06/09/11 та специфікації до нього неодноразово витребовувалися у сторін. Оскільки оригінали зазначених документів так і не були надані 09.04.15 Київський науково дослідний інститут судових експертиз повідомив суд про неможливість надання висновку.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСТІЛ-ПАК" до початку розгляду спору по суті (новий склад суддів: Мудрий С.М. - головуючий, Комарова О.С., Чебикіна С.О.) 02.06.15 звернулось до суду з заявою про зміну підстав позову та зменшення позовних вимог, зокрема зменшило суму позову, тобто просило суд стягнути з відповідача тільки 827 511, 21 грн вартості отриманого від Товариства з обмежено відповідальністю "Металпак" товару. Як на підставу заявлених вимог Товариство посилалось на неналежне виконання відповідачем зобов'язань з оплати отриманої ним від третьої особи у справі жерсті літографованої ЕЖК 0,17*800*835 TS 290 за видатковими накладними від 08.09.11 №РН-92 на суму 444 585,11 грн та від 08.09.11 №РН-93 на суму 382 926,11 грн. При цьому позивач зазначав, що право вимоги до відповідача у нього виникло на підставі укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Металпак" договору про відступлення права вимоги від 26.08.14, за яким на підтвердження права вимоги йому за актом приймання-передачі від 26.08.14 Товариством з обмеженою відповідальністю "Металпак" передано зазначені дві видаткові накладні та довіреність на отримання товару від 08.09.11 №225813. При цьому, позивач посилався на приписи статей 509, 530, 626, 692 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.08.15, ухваленим у складі колегії суддів: Мудрого С.М. - головуючого, Комарової О.С., Чебикіної С.О., позов задоволено. Мотивуючи рішення суд виходив з установленого, зокрема з того, що відповідачем не сплачена вартість отриманого від третьої особи у справі товару за видатковими накладними від 08.09.11 №РН-92 та від 08.09.11 №РН-93 у сумі 827 511,22 грн. Оскільки договором від 26.08.14 право вимоги з оплати вартості товару Товариство з обмеженою відповідальністю "Металпак" відступило позивачу, суд визнав позовні вимоги обґрунтованими. При цьому суд установив, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСТІЛ-ПАК" даний позов заявлений у межах трирічної позовної давності, про застосування наслідків спливу якої було заявлено відповідачем. Суд керувався приписами статей 261, 257, 512, 514, 530, 692, 712 Цивільного кодексу України, статей 181, 193, 265 Господарського кодексу України.

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Коршун Н.М. - головуючого, Дикунської С.Я., Ткаченка Б.О., постановою від 26.10.15, перевірене рішення у справі скасував, прийняв нове рішення про відмову у позові. Апеляційний господарський суд виходив з того, що звернувшись до місцевого господарського суду з заявою про зміну підстав позову та зменшення позовних вимог, позивач одночасно змінив і підставу і предмет позову, у зв'язку з чим фактично подав новий позов. Визнавши дату звернення з заявою днем заявлення нового позову, суд відмовив у задоволені позовних вимог через пропуск позивачем позовної давності. При цьому суд керувався приписами статей 256, 257, 261, 512, 514, 525, 526, 655, 692 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, статті 22 Господарського процесуального кодексу України.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСТІЛ-ПАК" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та додатковими поясненнями до скарги, в яких просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.10.15 скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі. Обґрунтовуючи свої вимоги скаржник, вважає, що апеляційний господарський суд в порушення приписів частини 4 статті 22, статей 99, 101 Господарського процесуального кодексу України, статей 256, 257, 261, 267 Цивільного кодексу України, дійшов помилкового висновку про пропуск Товариством позовної давності. Скаржник зазначає, що як на підставу для стягнення вартості поставленого товару він посилався на видаткові накладні від 08.09.11 №РН-92 та від 08.09.11 №РН-93. Відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" саме видаткова накладна, як документ первинного бухгалтерського обліку, фіксує факт здійснення господарської операції, встановлює договірні відносини сторін і є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Поряд з цим, скаржник наголошує, що підставою позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача, а не пред'явлення нової вимоги, тобто нового позову.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пекеджинг Україна" надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому Товариство просить постанову у справі залишити без змін з мотивів, викладених апеляційною інстанцією у тексті оскаржуваного судового акта, а касаційну скаргу залишити без задоволення.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Металпак" відзив на касаційну скаргу судом не отримано.

Вищий господарський суд України, заслухавши доповідь судді Добролюбової Т.В., пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача та заперечення на касаційну скаргу представника відповідача, переглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції приписів чинного законодавства, відзначає таке.

При поданні позову Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСТІЛ-ПАК" була заявлена матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача 2 063 604,44 грн, з яких: 827 511,21 грн вартості товару з урахуванням пропорційного збільшення курсу долара США до гривні у сумарному розмірі 1 510 207, 95 грн, 105 921,43 грн - інфляційних нарахувань, 73 387,77 грн - 3% річних, 374 087, 29 грн - пені. Підставою для стягнення заявлених сум Товариством визначено: 1) укладання між Товариством з обмеженою відповідальністю "Металпак" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пекеджинг Україна" договору поставки від 06.09.11 №06/09/11; 2) поставка Товариством з обмеженою відповідальністю "Металпак" відповідачу жерсті літографованої ЕЖК 0,17*800*835 TS 290 за видатковими накладними від 08.09.11 №РН-92 на суму 444 585,11 грн та від 08.09.11 №РН-93 на суму 382 926,11 грн; 3) порушення грошового зобов'язання Товариством з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пекеджинг Україна" з оплати вартості отриманого від Товариства з обмеженою відповідальністю "Металпак" товару; 4) відступлення Товариством з обмеженою відповідальністю "Металпак" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСТІЛ-ПАК" права вимоги оплати товару до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пекеджинг Україна" згідно з умовами договору від 06.08.14. Відповідно до заяви про зміну підстав позову та зменшення позовних вимог від 02.06.15 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСТІЛ-ПАК" просило суд стягнути з відповідача 827 511,21 грн вартості отриманої від Товариства з обмеженою відповідальністю "Металпак" жерсті літографованої ЕЖК 0,17*800*835 TS 290. Підставою даної вимоги Товариство визначило: 1) укладання між третьою особою у справі та відповідачем договору поставки у спрощеній формі згідно зі статтею 181 Господарського кодексу України; 2) поставку відповідачу товару за тими ж, що і в позовній заяві двома видатковими накладними від 08.09.11 №РН-92 та №РН-93 на загальну суму у розмірі 827 511,21 грн; 3) порушення грошового зобов'язання Товариством з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пекеджинг Україна" з оплати вартості отриманого від Товариства з обмеженою відповідальністю "Металпак" товару; 4) відступлення Товариством з обмеженою відповідальністю "Металпак" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСТІЛ-ПАК" права вимоги оплати товару до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пекеджинг Україна" згідно з договором від 26.08.14. Тобто, як установлено судами обох інстанцій Товариством з обмеженою відповідальністю "Металпак" на підставі видаткових накладних від 08.09.11 №РН-92 на суму 444 585,11 грн та від 08.09.11 №РН-93 на суму 382 926,11 грн поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пекеджинг Україна" жерсть літографовану ЕЖК 0,17*800*835 TS 290. Товар за зазначеними накладними був отриманий уповноваженим представником відповідача Ковалик Оленою Євгенівною на підставі довіреності від 08.09.11 серії 12 ААВ №225813, що відповідачем не заперечується. Установлено судами і те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Металпак" відступило право вимоги сплати вартості поставленого на підставі вищевказаних накладних товару позивачу у даній справі. Відповідач був повідомлений про зміну кредитора, проте за поставлений товар не розрахувався ні зі старим, ні з новим кредитором. Місцевий господарський суд розглянув спір з урахуванням заяви про зміну підстав позову і зменшення позовних вимог від 02.06.15, проте відмовив у задоволенні заяви позивача про збільшення позовних вимог за клопотанням останнього. Суд установив, що між третьою особою у справі та відповідачем був укладений договір поставки у спрощений спосіб на виконання якого відповідач отримав товар на загальну суму 827 511,21 грн. Суд першої інстанції надав оцінку доводам відповідача про отримання товару неналежної якості, які були відхилені судом з огляду на те, що з акта експертизи від 02.11.11 №139-11-00136 та копій рекламації від 25.10.11 №NOG 2510/2011_2, від 25.10.11 №NOG 2510/2011_2 через відсутність доказів того, що саме переданий Товариством з обмеженою відповідальністю "Металпак" товар є неналежної якості. Крім того, суд визнав що позов пройшов авторозподіл 29.08.14 в межах трирічної позовної давності, тобто в період з 09.09.11 до 09.09.14. Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд вірно виходив з наявності заборгованості у відповідача з оплати отриманого за видатковими накладними від 08.09.11 №РН-92 та №РН-93 товару, оскільки і товар, і гроші за нього не можуть знаходитись у однієї особи - покупця. Приймаючи оскаржувану постанову апеляційний господарський суд наведеного не спростував та не врахував таке. У заяві про зміну підстав та зменшення суми позову позивач зазначав, що підставою позову є фактичне передання відповідачу товару, відповідно до видаткових накладних від 08.09.11 №РН-93 та від 08.09.11№ РН-92, довіреності від 08.09.11 №225813 і просив суд стягнути з останнього 827 511,21 грн вартості товару. Апеляційний господарський суд помилково визнав, що зазначеною заявою позивач змінив одночасно підставу та предмет позову, а відтак подав новий позов. Виходячи з цього помилковим є і висновок суду щодо подачі позову поза межами позовної давності. Права та обов'язки сторін унормовані статтею 22 Господарського процесуального кодексу України. Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення у справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви. Тобто право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 Господарського процесуального кодексу України з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду, відкриття судового засідання, роз'яснення сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому процесуальним законодавством порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається у протоколі судового засідання. Як вірно установлено місцевим господарським судом, ухвалою господарського суду міста Києва від 26.05.15 дану справу прийнято до провадження колегією суддів у складі: Мудрий С.М. - головуючий, Комарова О.С. та Чебикіна С.О. у зв'язку з повторним автоматичним розподілом. З цього часу розгляд справи розпочався заново. Матеріалами справи підтверджено висновок суду першої інстанції, що з заявою про зміну підстав та розміру позовних вимог позивач звернувся 02.06.15 тобто до початку розгляду справи по суті. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Як установлено місцевим господарським судом, у зазначеній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача грошову суму у розмірі 827 511,21 грн у якості оплати вартості товару. Як на підставу заявлених вимог позивач послався на дві видаткові накладні від 08.09.11 №РН-93 та від 08.09.11 № РН-92. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову процесуальним законодавством не допускається. Зміна підстав позову може здійснюватися у формі доповнення його новими фактами, заміни одних фактів іншими, виключення фактів, що не мають значення для справи і зазначених позивачем помилково. Апеляційна інстанція не звернула уваги на ту обставину, що позивач як у заяві про зміну підстав та зменшення суми позову, так і у позовній заяві посилався на одні й ті ж видаткові накладні від 08.09.11 №РН-93 та № РН-92, як на підставу для стягнення вартості товару у сумі 827 511, 21 грн, отримання якого відповідачем не заперечується упродовж усього розгляду спору. При цьому зазначена вартість товару була предметом позовних вимог з самого початку спору, оскільки позивач у спірній заяві фактично зменшив позовні вимоги на суму пропорційного збільшення курсу долара США до гривні, розраховану з вартості отриманого товару у розмірі 827 511, 21 грн, 105 921,43 грн інфляційних нарахувань, 73 387,77 грн 3% річних та 374 087, 29 грн пені. З огляду на викладене, висновки апеляційної інстанції про те, що позивач зазначеною заявою змінив і підставу і предмет позову у зв'язку з чим подав новий позов визнаються судом помилковими. Оскільки апеляційна інстанція викладеного не врахувала, висновок суду про пропуск Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСТІЛ-ПАК" позовної давності, як похідний від висновку про звернення з даними позовними вимогами 02.06.15 не можуть бути визнані обґрунтованими. Поряд з цим, суд першої інстанції не допустив порушення норм ні процесуального, ні матеріального права. Цим судом вірно установлено, що заборгованість відповідача перед позивачем, як новим кредитором, за поставлений товар складає 827 511,21 грн та факт звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСТІЛ-ПАК" з даним позовом у межах трирічної позовної давності. Відтак висновок місцевого суду про задоволення позовних вимог визнається правомірним. За приписам статей 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень, при цьому, підставами для скасування постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Таким чином, доводи касаційної скарги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, відтак касаційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення у справі.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 1115, 1117, 1118, 1119, 11110, 11111, Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.10.15 у справі №910/18291/14 скасувати.

Рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.15 у цій справі залишити в силі.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСТІЛ-ПАК" задовольнити.

Головуючий суддя Т.Добролюбова

Судді Т.Гоголь

В.Швець