ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

15 грудня 2015 року Справа № 911/2075/15

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий, судді Львов Б.Ю. (доповідач) і Палій В.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Київ,

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015

зі справи № 911/2075/15

за позовом Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Енерговугіллявидобування", м. Вишневе Київської області,

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 09.06.2015 задоволено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу та пені в розмірі 99 620 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015 зазначене рішення місцевого господарського суду зі справи скасовано та прийнято нове рішення про відмову в позові.

Відділення 27.11.2015 (згідно з відміткою канцелярії апеляційного суду) звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою від 26.11.2015 № 02-08.1/2332, у якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015 зі справи скасувати, а рішення господарського суду Київської області від 09.06.2015 залишити в силі. При цьому Відділенням заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати.

З 01.09.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", яким внесено зміни до Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674) та змінено порядок обчислення ставок судового збору за подання, зокрема, касаційних скарг. Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону № 3674 ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 120 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону № 3674 (у редакції, що діяла на час розгляду справи судом першої інстанції) ставку судового збору за подання позовної заяви майнового характеру було встановлено: 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (за станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

Отже, скаржник, звернувшись з даною касаційною скаргою, з огляду на майновий характер позову мав сплатити судовий збір у сумі 2 390,88 грн., чого ним зроблено не було.

У клопотанні скаржник просить відстрочити йому сплату судового збору або звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на відсутність фінансування на вказані цілі, що підтверджується копіями кошторису Відділення на 2015 рік, листа Міністерства фінансів України від 10.08.2015 № 31-08010-02-3/25812, листів Антимонопольного комітету України від 19.08.2015 № 300-29.4/01-8719 та від 05.06.2015 № 33-29/01-5812, доданих до матеріалів касаційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Згідно з частиною другою цієї статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Таку ж правову позицію викладено і в підпункті 3.1 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

За таких обставин згадане клопотання задоволенню не підлягає.

Пунктом 4 частини першої статті 1113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Керуючись пунктом 4 частини першої статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015 зі справи № 911/2075/15 відхилити.

2. Касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015 зі справи № 911/2075/15 до розгляду не приймати та повернути Київському міському територіальному відділенню Антимонопольного комітету України.

Суддя В.Селіваненко

Суддя Б.Львов

Суддя В.Палій