ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2015 р. Справа №917/2317/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк", вул.Набережна Перемоги, буд.50, м. Дніпропетровськ, 49094; адреса для листування: а/с 1800, м. Дніпропетровськ, 49027

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, вул. Суворова, буд.3, смт. Козельщина, Полтавська область, 39100

про стягнення заборгованості у розмірі 12499,11 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, дов. № 3306-К-О від 06.08.2015р.

від відповідача: не з'явився

Розглядається позовна заява про стягнення грошових коштів у розмірі 12499,11 грн., в тому числі 2494,65 грн. основного боргу за кредитним договором № PL27PZ від 10.01.2008р., 4597,35 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 5407,11 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Позивач в обгрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

В судове засідання 17.11.2015 року позивачем через канцелярію суду надано письмові пояснення до позовної заяви (вх. № 16675 від 17.11.2015р.).

В судове засідання 26.11.2015р. від позивача через канцелярію суду надійшла заява про зменшення позовних вимог (вх. № 17212 від 26.11.2015р.). В заяві позивач зменшив розмір позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача 2494,65 грн. основного боргу за кредитним договором № PL27PZ від 10.01.2008р., 4597,35 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 4233,20 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до постанови Пленуму ВГСУ від 26 грудня 2011 року N 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Враховуючи вищевикладене, суд, перевіривши заяву про збільшення позовних вимог на предмет вимог діючого законодавства, вважає її такою, що подана у відповідності до вищевказаних норм законодавства, тому приймає вищезазначену заяву до розгляду та задовольняє її, і подальший розгляд справи ведеться з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, зокрема, судом розглядаються вимоги про стягнення 2494,65 грн. основного боргу, 4597,35 грн. заборгованості по процентам та 4233,20 грн. пені.

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням наведеним у позовній заяві з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідач представництво у судове засідання не забезпечив. Останній відповідно до пп. 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України та пп. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" був належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань, про що свідчать матеріали справи.

Відповідно до пп. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказану обставину як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази, суд, встановив:

10.01.2008р. між ЗАТ КБ "Приватбанк" правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк" (надалі - Банк) та ФОП ОСОБА_1 (надалі - Клієнт) було підписано договір банківського рахунку № PL27PZ.

Відповідно до пункту 1.1. договору банк відкриває клієнту (відповідачу) поточний рахунок у національній та іноземній валюті та здійснює його розрахункове та касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативних актів Національного банку України та умов цього договору.

01.02.2008р. до договору банківського рахунку № PL27PZ від 10.01.2008р. між сторонами було укладено додаток №7, яким узгоджено Регламент надання мінімального бланкового овердрафтового кредиту на картковий рахунок (надалі - кредитний договір).

Умовами кредитного договору сторони визначили, зокрема, наступне:

- п.1.1. Банк при наявності грошових ресурсів зобов'язується здійснювати овердрафтне обслуговування клієнта на підставі Анкети-Заявки на встановлення овердрафтного кредиту на картковий рахунок (додаток №8 до даного договору), що полягає в проведенні платежів, здійснених довіреними особами клієнта з використанням корпоративний платіжних карт, понад залишок коштів на картковому рахунку клієнта №1341, відкритому в банку за рахунок кредитних коштів у межах ліміту, встановленого відповідно до п.1.3 цього договору, шляхом дебетування картрахунку.

- п.1.2. Кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта по поверненню кредиту, дебіторської заборгованості, сплаті відсотків та винагороди в обговорені цим додатком до даного договору терміни.

- п.1.3 Ліміт, згідно з цим додатком до договору, являє собою суму коштів у межах якої банк зобов'язується здійснювати оплату платежів довірених осіб клієнта, проведених із використанням корпоративних платіжних карток, понад залишок коштів на його картковому рахунку. Ліміт установлюється банком залежно від кількості корпоративних карток, оформлених на довірених осіб клієнта, і сумарного розміру бланкових лімітів овердрафтового кредитування, що банк встановлює згідно з Анкетою-заявою (додаток 8 до цього договору). На момент підписання цього додатку до договору ліміт складає 2500 грн. 00 коп. Номер корпоративної картки 857442. Проведення платежів клієнта в порядку встановленому цим додатком до договору, здійснюється банком у термін до « 01» лютого 2009р.

- п.1.4. Овердрафтове кредитування клієнта здійснюється банком у межах ліміту і терміну, установлених згідно з п.1.3 цього додатка до договору, з періодом безперервного користування кредитом не більше 30 днів. Періодом безперервного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на рахунку.Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на картковому рахунку клієнта після закриття банківського дня. Зменшення чи зростання заборгованості за кредитом у цей період не впливають на зміну дати початку періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, після закінчення якого на картковому рахунку зафіксоване нульове дебетове сальдо.

- п.1.5. Клієнт сплачує відсотки за весь час фактичного користування кредитом, згідно п.п. 3.1, 3.2, 3.3 цього додатка до договору.

- п.3.1. За користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на картковому рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки виходячи з диференційованої процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом і встановлений у розділі 4 цього додатку до чинного договору.

- п.3.2. У разі порушення клієнтом будь-якого із зобов'язань з погашення кредиту клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі подвійної ставки річних інтервалу " 16-30 днів" від суми залишку непогашеної заборгованості.

- п.4.1. Для розрахунку відсотків за користування кредитом встановлюється диференційована процентна ставка. Процентна ставка до розрахунку залежить від терміну існування непогашеного залишку по кредиту і визначається наступною таблицею: протягом 1-3 днів - 20,5%, протягом 4-7 днів - 20,5%, протягом 8-15 днів - 20,5%, протягом 16-30 днів - 20,5%.

- п.5.1. У разі порушення клієнтом будь-якого із зобов'язань: по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 1.5, 1.9., 1.12.1. 3.1, 3.2, 3.3 цього додатку до чинного договору, термінів повернення кредиту й інших витрат передбачених п.п. 1.3, 1.4, 1.6, 1.7, 1.8, 1.9, 1.12.2, 1.12.4 цього додатку до чинного договору, винагороди, передбаченого п.п.1.10. 3.4, 3.5, 3.6 цього додатку до договору, клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який виплачується пеня. Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань передбаченої п.5.1, 5.2 здійснюється протягом 3 років із дня, коли відповідне зобов'язання повинне було бути виконане клієнтом.

- п.5.2. Терміни давності позову за вимогою про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів за цим додатком до даного договору установлюється сторонами тривалістю 5 років.

Позивач на виконання умов договору надав відповідачу кредитний ліміт у розмірі 2500,00 грн. Відповідач скористався кредитними коштами в межах встановленого ліміту. Дана обставина підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою по рахунку відповідача та свідчить про повне виконання позивачем умов вищезазначеного Договору.

За даними позивача, позичальник свої зобов'язання за Договором щодо своєчасної сплати кредитних платежів систематично не виконував.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогами щодо стягнення з відповідача 12499,11 грн., в тому числі 2494,65 грн. основного боргу за кредитним договором № PL27PZ від 10.01.2008р., 4597,35 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 4233,20 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

При вирішенні спору, суд приймає до уваги наступне.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Стаття 181 Господарського кодексу України передбачає загальний порядок укладання господарських договорів. Частина 1 зазначеної статті визначає, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини по кредитному договору.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

За приписами ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 2500 грн., належним чином виконав зобов'язання за вищезазначеним Договором. Дана обставина відповідачем не спростована.

В порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним Договором та приписів ст. 1049 Цивільного кодексу України відповідач кредит не повернув, проценти та комісію за користування кредитом не сплатив. Дана обставина відповідачем не спростована. Отже, строк повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом, комісії за користування кредитом, є таким, що настав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 2494,65 грн. заборгованості за кредитом, 4597,35 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 05.11.2008 р. по 01.09.2015 р. підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України). Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

У п.5.1 кредитного договору сторони передбачили, що у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов'язань: по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 1.5, 1.9., 1.12.1. 3.1, 3.2, 3.3 цього додатку до чинного договору, термінів повернення кредиту й інших витрат передбачених п.п. 1.3, 1.4, 1.6, 1.7, 1.8, 1.9, 1.12.2, 1.12.4 цього додатку до чинного договору, винагороди, передбаченого п.п.1.10. 3.4, 3.5, 3.6 цього додатку до договору, клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який виплачується пеня. Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань передбаченої п.5.1, 5.2 здійснюється протягом 3 років із дня, коли відповідне зобов'язання повинне було бути виконане клієнтом.

Згідно ст. 3 Закону України № 543/96-ВР від 22.11.1996 р. "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (із змінами та доповненнями) розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 4233,20 грн. пені за період з 01.09.2010 р. по 01.09.2015 р. р. (з урахуванням моменту виникнення у відповідача зобов'язань з оплати кредиту та відсотків по ньому та проведених відповідачем часткових оплат пені), суд прийшов до висновку, що заявлений розмір пені відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню (розрахунок суми пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (вул. Суворова, буд.3, смт. Козельщина, Полтавська область, 39100, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код 14360570) 2494,65 грн. заборгованість за кредитом, 4597,35 грн. заборгованість за процентами, 4233,20 грн. пені та 1218 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено ______________.2015 р.

Суддя Киричук О.А.