ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2015 р. Справа № 911/4681/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Автобансервіс, Києво-Святошинський р-н., с. Петропавлівська Борщагівка

до Товариства з обмеженою відповідальністю Мостобудівельний загін 112, м. Бровари

про стягнення 25 617,59 грн.

суддя Н.Г.Шевчук

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (дов. б/н від 23.10.2015);

від відповідача не з'явився.

встановив:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Автобансервіс (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю Мостобудівельний загін 112 (відповідач) про стягнення 25 914,35 грн. заборгованості за договором про спільне використання технологічних мереж №71/АП-12 від 01.02.2012, яка складається з: 13 908 грн. основного боргу, 10 788,92 грн. інфляційних втрат та 1217,43 грн. 3% річних.

27.11.2015 через канцелярію суду позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 13 908 грн. основного боргу, 10 492,26 грн. інфляційних втрат та 1217,33 грн. 3% річних.

Відповідно до частини 4 статті Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 55 Господарського процесуального кодексу України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошей - стягуваною сумою або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) поряду.

Враховуючи те, що у відповідності до вищезазначених норм законодавства ціну позову вказує позивач, суд зазначає, що має місце нова ціна позову 25 617,59 грн., виходячи з якої й вирішується спір.

Представник позивача повністю підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та просив суд їх задовольнити.

Відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника у судові засідання, письмового відзиву на позов та інших документів, витребуваних ухвалою суду, не подав.

Відповідно до частини 1 статті 93 Цивільного кодексу України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками адресат вибув, адресат відсутній і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України 02.06.2006 № 01-8/1228 Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році).

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічна правова позиція викладена в пунктах 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвали суду про порушення провадження від 23.10.2015, про відкладення розгляду справи від 16.11.2015 та від 30.11.2015 надсилались відповідачу за адресою, вказаною в Спеціальному витягу з ЄДРПОУ, що свідчить про те, що він був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

У випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічна правова пункті 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача суд

встановив:

01.02.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю Автобансервіс (власник мереж) та Товариством з обмеженою відповідальністю Мостобудівельний загін 112 (користувач) укладено договір №71/АП-12 про спільне використання технологічних мереж, відповідно до пункту 1.1 якого власник мереж зобовязується забезпечити передачу електричної енергії в межах величин, дозволених користувачу до використання, а користувач своєчасно сплачувати за використання електричної мережі, отримані послуги, в тому числі за перетікання реактивної електричної енергії.

Відповідно до пункту 4.1 договору користувач зобовязується здійснювати оплату за використання електричних мереж за розрахунковий період. Розрахунок плати за використання електричних мереж здійснюється згідно з додатком «Порядок розрахунку оплати обґрунтованих витрат споживача на передачу електричної енергії». Плата за використання електричних мереж вноситься користувачем на підставі рахунка, одержаного від власника мереж. Тривалість періоду для оплати отриманого рахунка становить 15 днів.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги на суму 13908 грн., що підтверджується підписаним уповноваженими особами та скріпленим печатками обох сторін актом приймання-передачі виконаних робіт №761 від 31.11.2012.

Позивач стверджує, що відповідач свої зобов'язання в частині оплати наданих послуг належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 13908 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до ТОВ Мостобудівельний загін 112 з претензією №01-14/3165 від 18.09.2015, в якій просив оплатити вказану заборгованість. Проте дана претензії залишені без відповіді та належного реагування, у звязку з чим позивач звернувся з позовом до суду.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Приписами частини першої статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно частини першої статті 854 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що на підрядника покладений обовязок щодо виконання певного кола робіт, встановленого та обумовленого умовами договору. В свою чергу, на замовника покладений обовязок щодо прийняття даних робіт та здійснення оплати.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що акт виконаних робіт підписаний уповноваженими представниками сторін, скріплений печатками підприємств без будь-яких претензій, що свідчило б про неповноту чи неякісне виконання позивачем своїх зобовязань згідно договору, а тому роботи вважаються прийнятими без зауважень в повному обсязі.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи позивача відповідачем не спростовані.

З огляду на викладене вище, факт порушення ТОВ Мостобудівельний загін 112 договірних зобовязань судом встановлений та по суті відповідачем не спростований, у звязку з чим вимога про стягнення суми основного боргу в розмірі 13 908 грн. за договором про спільне використання технологічних мереж №71/АП-12 від 01.02.2012 підлягає задоволенню.

Також позивач заявляє вимоги щодо стягнення з відповідача 10 492,26 грн. інфляційних втрат та 1217,33 грн. 3% річних. за період з 01.12.2012 по 31.10.2015.

Згідно з приписами частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, встановив, що заявлена позивачем до стягнення сума відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимоги щодо стягнення з відповідача 1217,33 грн. 3% річних підлягає задоволенню.

Стосовно нарахованих позивачем інфляційних суд встановив, що розрахунок позивача виконаний арифметично невірно, у звязку з чим, судом було здійснено власний розрахунок за допомогою калькулятора штрафів системи Ліга-Закон та встановлено, що розмір інфляційних за заявлений позивачем період складає 10486,63 грн.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІ
01.12.2012 - 31.10..75410486.63

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 13 908 грн. основного боргу, 10486,63 грн. інфляційних втрат та 1217,33 грн. 3% річних.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судом покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Мостобудівельний загін 112 (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Щолківська, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Автобансервіс (08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд. 2, ) 13 908 (тринадцять тисяч девятсот вісім) грн. основного боргу, 10 486 (десять тисяч чотириста вісімдесят шість) грн. 63 коп. інфляційних втрат, 1217 (одну тисячу двісті сімнадцять) грн. 33 коп. 3% річних та 1217 (одну тисячу двісті сімнадцять) грн. 73 коп. судового збору.

3. В іншій частині у позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Н.Г. Шевчук

Дата підписання повного рішення: 18.12.2015