РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2015Справа №910/26440/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київспецпарксервіс»

до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркетснаб»

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Процьков О.П. (представник за довіреністю);

від відповідача 1: Сидоришина Т.Г. (представник за довіреністю);

від відповідача 2: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ТОВ «Київспецпарксервіс» звернулось до суду з позовом до КП «Киїтранспарксервіс» та ТОВ «Маркетснаб» про зобов'язання відповідача 1 виконати умови договору 1.1-03.15 від 29.04.2015 шляхом надання позивачу права на експлуатацію 35 фіксованих місць для денного платного паркування, а також 4 спеціальних місця для безкоштовного паркування інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою:м. Київ, пл.. Московська (Центральний автовокзал). Також просить зобов'язати відповідача 2 утриматись від вчинення дій, які перешкоджають відповідачу 1 виконувати умови вказаного договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.04.2015 між позивачем та відповідачем 1 укладено Договір №1.1-03.15, за умовами якого відповідач надав позивачу в експлуатацію 35 фіксованих місць для денного паркування, а також 4 спеціальних місця для безкоштовного пакування інвалідів. На виконання умов вказаного договору позивачем облаштовано паркувальні місця та здійснюється їх експлуатація. Листом від 04.09.2015 відповідач 1 повідомив позивача про розірвання договірних відносин в односторонньому порядку.

Незважаючи на відсутність обставин для розірвання договору та незгоду позивача з розірванням договору, відповідач фактично допустив до об'єкту відповідача 2, працівники якого перешкоджають користуванню позивачем паркувальними місцями, блокують та унеможливлюють господарську діяльність позивача на об'єкті.

На підставі викладеного просить зобов'язати відповідача 1виконувати умови договору та відповідача 2 не перешкоджати виконанню вказаного договору сторонами.

Представник відповідача 1 проти позову заперечував, вказавши, що між КП «Київтранспарксервіс» та позивачем було укладено вказаний договір, проте у зв'язку з систематичним порушенням зі сторони позивача умов договору, вказаний договір було розірвано а паркувальні місця, на підставі відповідного договору, передано в експлуатацію ТОВ «Маркетснаб». При цьому зазначив, що порушення позивачем умов договору виявлено шляхом проведення перевірок, за результатами яких встановлено, що паркувальний майданчик працює по договору з іншим суб'єктом господарювання - ТОВ «Парксервіс», в той час як у квитанціях, з паркувального майданчика є печатка «ЧП Астахов». Крім того представник відповідача вказав, що рахунок-фактура від 01.09.2015 був помилково виставлений позивачу і всі грошові кошти, отримані на підставі вказаного рахунку було повернуто позивачу. ТОВ «Маркетснаб» правомірно експлуатує паркувальний майданчик на підставі договору, який є чинним та недійсним не визнаний.

На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з наступних підстав.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст.11, 509 ЦК України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 29.04.2015 між КП «Київтранспарксервіс» (сторона 1) та ТОВ «Київспецпарксервіс» (сторона 2) укладено Договір № 1.1-03.15 про надання в експлуатацію фіксованих місць для денного паркування (договір), за умовами якого сторона 1 надає стороні 2 в експлуатацію 35 фіксованих місць для денного платного паркування транспортних засобів, а також 4 спеціальних місця для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м.Київ, пл. Московська (Центральний автовокзал) в межах ІІ територіальної зони паркування м. Києва.

Згідно пункту.1.2 договору сторона 1 визначена єдиним оператором з паркування транспортних засобів в м. Києві згідно з рішенням Київської міської ради від 26.06.2007 №930/1591. Паркувальний майданчик за адресою: м. Київ, пл.. Московська (Центральний автовокзал) закріплено за стороною 1 на підставі рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 (зі змінами і доповненнями).

Пунктами 2.1.1, 2.1.2, 2.1.5 договору визначено, що сторона 1 здійснює контроль за виконанням умов цього договору, а також за дотриманням стороною 2 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ від 03.12.2009 № 1342, та Правил благоустрою м. Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051 на об'єкті. Здійснює моніторинг та обстеження території об'єкту, на час дії договору не має права передавати право на експлуатацію об'єкта іншим особам.

У відповідності до умов п.2.2.4 договору сторона 2 зобов'язана використовувати об'єкт самостійно, не передавати в експлуатацію об'єкт іншим особам та не стягувати плату за паркування транспортних засобів на об'єкті.

Умовами пунктів 5.1, 5.4-5.6 договору встановлено, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту погодження схеми ОДР в ГУ МВС ДАІ в м. Києві та затвердження в департаменті транспортної інфраструктури КМДА і діє до 31.12.2015. Розірвання договору сторонами в односторонньому порядку допускається лише визначених договором випадках, зокрема у разі грубого порушення умов договору (грубим порушенням умов договору є використання об'єкту не за цільовим призначенням або порушення п.2.2.5 договору) та у разі систематичного порушення умов договору (систематичним порушенням є порушення будь-яких умов договору, вчинене три та більше разів стороною 2 протягом дії договору).

Про розірвання договору в односторонньому порядку сторона 1 письмово попереджає сторону 2 не пізніше ніж за 10 календарних днів до дати розірвання договору шляхом направлення стороні 2 відповідного листа. Договір вважається розірваним після дати, зазначеної в повідомленні про розірвання договору.

Статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника відповідача, у зв'язку із систематичним порушенням позивачем умов п.2.2.1 договору, відповідач 1 неодноразово, листами від 25.08.2015 № 2513, від 31.08.2015 № 2593 попереджав відповідача 1 про усунення порушень умов договору та можливість розірвання договору у разі невжиття заходів щодо усунення порушень.

Оскільки позивач не усунув порушення умов договору, відповідач 1, листом від 04.09.2015 № 2690 повідомив позивача про те, що у зв'язку з порушенням пункту 2.2.1 та пункту 5.4 договору №1.1-03.15 від 29.04.2015, вказаний договір є розірваним достроково 0.09.2015.

Отже, спірний договір є розірваним відповідачем 1 в односторонньому порядку у зв'язку з порушенням позивачем умов договору тому відсутні підстави для зобов'язання відповідача 1 виконувати умови вказаного договору.

Крім того, як встановлено судом, між відповідачем 1 та відповідачем 2 07.09.2015 укладено договір №1.1-12.15 про надання в експлуатацію фіксованих місць для денного паркування. Вказаний договір укладено після розірвання договору з позивачем, договір є дійсним, відтак відповідач 2 правомірно експлуатує спірні паркувальні місця.

Враховуючи викладене, підстави для зобов'язання відповідача 2 не перешкоджати позивачу виконувати умови договору від29.04.2015 відсутні.

Доводи позивача щодо неправомірності розірвання відповідачем договору, судом оцінюються критично, оскільки як вбачається з матеріалів справи, відповідачем встановлено порушення позивачем умов договору, зокрема перевірками, проведеними у відповідності до п.2.1.1 договору встановлено факт використання паркувальних місць, переданий в експлуатацію позивачу, іншими особами. Вказане підтверджується матеріалами справи, а саме службовою запискою служби безпеки відповідача 1, копіями талонів і квитанцій, отриманих на паркувальному майданчику, скаргами та зверненнями громадян, а також листами відповідача1 про усунення порушень договору.

Крім того спірний договір з позивачем розірвано у порядку, встановленому положеннями договору та ст.651 ЦК України.

Згідно з положеннями ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Судовими доказами, за визначенням статей 32-36 ГПК України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 33, 34 ГПК України визначено, що кожна сторона за допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи позивача, викладені ним у позовній заяві, зокрема щодо чинності договору та неправомірності розірвання договору відповідачем 1, матеріалами справи не підтверджуються.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко