РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2015Справа №910/19271/15

За позовом Державного підприємства "Одеська залізниця", м. Одеса

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранслогістик-1", м. Київ

про розірвання договору оренди

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Турчин С.О.

Суддя Карабань Я.А.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача: Нікогосян О.С. (довіреність від 20.04.2015 № 368)

від відповідача: Мнацаканян С.А. (довіреність б/н від 05.10.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Державне підприємство "Одеська залізниця" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранслогістик-1" про розірвання договору оренди вантажних вагонів від 20.08.2013 №ОД/М-13-709дНЮ.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором оренди вантажних вагонів №ОД/М-13-709дНЮ від 20.08.2013 в частині сплати орендних платежів, що є істотним порушенням договору, а відтак підставою для розірвання договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2015 порушено провадження у справі № 910/19271/15 та призначено її до розгляду на 13.08.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2015 розгляд справи №910/19271/15 відкладено на 08.09.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2015 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/19271/15 на 15 днів до 12.10.2015.

В судовому засіданні 08.09.2015 судом оголошено перерву до 06.10.2015.

07.09.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява № НЮ-14/1166 від 28.09.2015 про виправлення технічної помилки шляхом викладення позовних у наступній редакції:

- розірвати договір оренди вантажних вагонів № ОД/М-13-709дНЮ від 20.08.2013, укладений між Державним підприємством "Одеська залізниця" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Укртранслогістик-1";

- судові витрати по справі покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртранслогістик-1".

Судом встановлено, що матеріально-правова вимога, обраний спосіб захисту порушеного права, обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, викладені у позові, залишились незмінними, а позивачем в прохальній частині позову лише допущено технічну описку щодо номеру договору, який позивач просить розірвати. Таким чином, суд розглядає даний спір в межах заявлених позовних вимог, але з урахуванням письмових пояснень.

06.10.2015 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про колегіальний розгляд справи.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги заперечив, посилаючись наступне:

- відповідачем здійснювався ремонт вагонів, витрати на який, у відповідності до умов договору, мали зараховуватись в рахунок орендних платежів.

- заборгованість відповідача за договором оренди вантажних вагонів № ОД/М-13-709дНЮ від 20.08.2013 відсутня та позивачем не надано доказів в підтвердження наявності заборгованості у відповідача за вказаним договором, а надані позивачем накопичувальні картки оформлені неналежним чином, у зв'язку із чим, не підтверджують заборгованість відповідача;

- підстави для розірвання договору, згідно із ст. 783 ЦК України та п. 11.4 договору оренди вантажних вагонів № ОД/М-13-709дНЮ від 20.08.2013, відсутні;

- позивачем не заявлялось претензій для позасудового врегулювання спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2015 призначено колегіальний розгляд справи № 910/19271/15.

07.10.2015, в результаті проведення автоматичного розподілу справи № 910/19271/15, вказана справа була передана на розгляд колегії суддів у складі: Турчин С.О. (головуючий), Карабань Я.А., Полякова К.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2015 колегією суддів у складі: Турчин С.О. (головуючий), Карабань Я.А., Полякова К.В. справу № 910/19271/15 прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду на 12.11.2015.

12.11.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшли пояснення щодо заборгованості відповідача за договором оренди вантажних вагонів № ОД/М-13-709дНЮ від 20.08.2013.

12.11.2015 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів та відзив на позовну заяву, в якому відповідач, окрім заперечень, наведених у відзиві, поданого до суду 06.10.2015, зазначив, що надані в оренду відповідачу орендні вагони знаходяться у позивача та окрім того надані в оренду третім особам.

Також, 12.11.2015 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке в судовому засіданні 12.11.2015 судом задоволено, у зв'язка із чим, зобов'язано сторін надати суду докази (акти), що підтверджують факт повернення вагонів відповідачем позивачу за спірним договором.

В судовому засіданні 12.11.2015 оголошено перерву до 03.12.2015.

03.12.2015 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли: клопотання про продовження строку вирішення спору, клопотання про відкладення розгляду справи, клопотання про призначення експертизи.

Однак, 03.12.2015 розгляд справи № 910/19271/15 не відбувся, у зв'язку з перебуванням судді Полякової К.В. на лікарняному.

Розпорядженням керівника апарату Кривенко О.М. № 04-23/2019 від 03.12.2015 було призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/19271/15 в зв'язку з перебуванням судді Полякової К.В. на лікарняному.

В результаті проведення повторного автоматичного розподілу справи № 910/19271/15, вказана справа була передана на розгляд колегії суддів у складі: Турчин С.О. (головуючий), Карабань Я.А., Сташків Р.Б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 колегією суддів у складі: Турчин С.О. (головуючий), Карабань Я.А., Сташків Р.Б. справу № 910/19271/15 прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду на 14.12.2015.

09.12.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшли пояснення, в яких позивач заперечив щодо заявленого відповідачем клопотання про призначення експертизи, посилаючись на те, що відповідно до умов договору оренди вантажних вагонів № ОД/М-13-709дНЮ від 20.08.2013 на відповідача було покладено обов'язок здійснювати ремонт вагонів, та згідно із договором, компенсація витрат відповідача не здійснюється.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.12.2015 надав суду пояснення щодо клопотання про призначення експертизи у даній справі, просив суд його задовольнити.

Представник позивача заперечив проти клопотання про призначення експертизи у справі.

Колегія суддів, розглянувши клопотання відповідача про призначення експертизи, встановила наступне.

В своєму клопотанні, відповідач просить суд призначити у справі №910/19271/15 комплексну судову економіко-товарознавчу експертиз, та на вирішення експертів поставити наступні питання:

яка залишкова балансова вартість трьохсот вагонів, що є предметом договору оренди вантажних вагонів від 20.08.2013 № ОД/М-13- 709дНЮ, станом на 20 серпня 2013 року?

яка ринкова вартість трьохсот вагонів, що є предметом договору оренди вантажних вагонів від 20.08.2013 № ОД/М-13-709дНЮ, станом на 20 серпня 2013 року?

як документально ДП "Одеська залізниця" оформила ремонт, здійснений за рахунок коштів ТОВ "Укртранслогістик-1", належних ДП "Одеська залізниця" трьохсот вагонів, що є предметом договору оренди вантажних вагонів від 20.08.2013 № ОД/М-13-709дНЮ?

яка залишкова балансова вартість трьохсот вагонів, що є предметом договору оренди вантажних вагонів від 20.08.2013 № ОД/М-13-709дНЮ, станом на дату проведення експертизи?

яка ринкова вартість трьохсот вагонів, що є предметом договору оренди вантажних вагонів від 20.08.2013 № ОД/М-13-709дНЮ, станом дату проведення експертизи?

Заявлене відповідачем клопотання обґрунтоване необхідністю встановлення розміру витрат, які здійснені ТОВ "Укртранслогістик-1" для ремонту вагонів, що надані в оренду за договором оренди вантажних вагонів № ОД/М-13- 709дНЮ від 20.08.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

В пункті 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" роз'яснено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Проте, з огляду на дійсні обставини справи, предмет спору та наявні в матеріалах справи докази, суд не вбачає дійсної потреби у спеціальних знаннях при вирішенні даного спору.

Жодних документів щодо яких відповідач просить суд призначити судову експертизу та доказів в обґрунтування здійснення відповідачем ремонту вагонів, що надані в оренду за договором оренди вантажних вагонів № ОД/М-13-709дНЮ від 20.08.2013, відповідач суду не надав.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для призначення експертизи у даній справі, у зв'язку із чим, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи.

Представник позивача в судовому засіданні надав документи, в підтвердження факту повернення відповідачем орендованих вагонів, надав пояснення по суті позовних вимог, підтримав вимоги з підстав викладених в позові, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 10.12.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.08.2013 між Державним підприємством "Одеська залізниця" (орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укртранслогістик-1" (орендар, відповідач) укладено договір оренди вантажних вагонів від 20.08.2013 №ОД/М-13-709дНЮ (надалі - договір оренди ), відповідно до умов якого орендодавець, передає, а орендар, приймає в тимчасове користування на засадах оренди 300 зерновозів з довготривалого запасу для перевезення вантажів, передбачених Правилами (п. 1.1.).

Полігон курсування вагонів: в межах України (внутрішньому, експортно- імпортному сполученнях, а також транзитні перевезення територією України), а також країн СНД та Балтії (п. 1.2. договору оренди).

Відповідно до п. 2.1. договору оренди, в оренду передаються вагони з довготривалого запасу що потребують капітально відновлювального ремонту з продовженням терміну експлуатації на 6 років. Акти передачі складаються на станції приписки.

Акти прийому-передачі підписуються: зі сторони орендаря посадовими особами, які діють на підставі прав, наданих по посаді, статуту підприємства або на підставі довіреностей; зі сторони орендодавця начальником станції, представником вагонного депо.

При необхідності залізниця може узгодити іншу станцію для прийому-здачі окремих вагонів. Сторони узгодили станцію приписки вагонів Херсон.

Згідно із п. 2.2. договору оренди, акти прийому-передачі складаються в 6 екземплярах (по одному для орендаря, станції, дирекції, ЄТехПД, 2 екземпляра для орендодавця).

Відповідно до п. 3.1. договору оренди, орендна плата за перший (базовий) місяць оренди складає 111,0 грн. (без ПДВ) на добу за один вагон. Якщо вказана ставка становить менше 10% на рік від вартості вагону, визначеної шляхом незалежної оцінки, з урахуванням відновлювального ремонту, орендодавець встановлює добову ставку з розрахунку 10% на рік від визначеної вартості.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Розрахунки проводяться щодекадно. Остаточний розрахунок (урахування індексу інфляції) проводиться не пізніше 15-го числа наступного місяця за звітним. Сторони узгодили розмір передплати з розрахунку орендної плати на 10 діб (п. 3.2. договору оренди).

Оплата належних залізниці платежів здійснюється шляхом списання коштів з рахунку орендатора у ЕТехПД. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п. 3.4. договору оренди).

Відповідно до п. 3.5. договору оренди, орендна плата нараховується з дати підписання сторонами актів приймання-передачі вагонів в оренду згідно з додатками. Нарахування та сплата орендної плати за цим договором припиняється з дати здачі вагонів з оренди на станції приписки. Орендна плата не нараховується на період знаходження вагона у плановому виді ремонту, тобто з дати виписки повідомлення форми ВУ-23М (про несправність вагону) до дати виписки повідомлення форми ВУ-36М (про приймання вагонів з ремонту).

Пунктом 5.3. договору оренди передбачено, що орендар зобов'язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до п. 11.1. договору оренди, цей договір діє з моменту підписання до 01.09.2019.

18.07.2014 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору оренди, якою було внесено зміни до п. 7.2. договору та доповнено розділ 5 пунктом п. 5.13 та розділ 10 пунктом 10.4. договору.

Також, між позивачем та відповідачем було укладено договір №1172934 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення вантажів та надані залізницею додаткові послуги від 26.06.2013, предметом якого є надання позивачем відповідачу послуг, пов'язаних із перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги.

На виконання умов договору оренди протягом жовтня 2013 року позивачем було передано, а відповідачем було прийнято в користування 300 вагонів, що підтверджується актами приймання-передачі від 15.10.2013 (на 50 вагонів), 16.10.2013 (на 110 вагонів), 17.10.2013 (на 45 вагонів), 18.10.2013 на 5 вагонів), 23.10.2013 (на 60 вагонів), 25.10.2013 (на 30 вагонів).

Між сторонами були підписані додатки до договору: №1 від 15.10.2013, №2 від 16.10.2013, №3 від 17.10.2013, №4 від 18.10.2013, №5 від 23.10.2013,№6 від 25.10.2013, в яких сторонами було визначено розмір орендної плати за кожний вагон.

Позивач, в обґрунтування позовних вимог, вказує, що відповідач в порушення умов договору оренди, з березня 2015 року не здійснює сплату орендних платежів, у зв'язку із чим, загальний розмір заборгованості із сплати орендної плати відповідача перед позивачем станом на час заявлення позову складає 8345955,60 грн. В підтвердження заборгованості відповідача за договором оренди, позивачем надано виписки по особовому рахунку та накопичувальні картки за березень 2015 - червень 2015 року: № 31030425 від 31.03.2015, №18040510 від 18.04.2015, № 21040528 від 21.04.2015, № 30040578 від 30.04.2015, №14050622 від 14.05.2015, № 02060713 від 02.06.2015, № 10060768 від 10.06.2015, № 18060830 від 18.06.2015, № 30060899 від 30.06.2015.

Оскільки, накопичувальні картки №14050622 від 14.05.2015, № 02060713 від 02.06.2015, № 10060768 від 10.06.2015, № 18060830 від 18.06.2015, № 30060899 від 30.06.2015 не були підписані відповідачем, то працівниками залізниці було складено відповідні акти загальної форми № 3674 від 14.05.2015, № 3675 від 02.06.2015, № 728 від 09.06.2015, №856 від 30.06.2015.

Не виконання відповідачем зобов'язань за договором оренди вантажних вагонів №ОД/М-13-709дНЮ від 20.08.2013 в частині сплати орендних платежів, на думку позивача є істотним порушенням договору, що є підставою для розірвання договору оренди вантажних вагонів № ОД/М-13-709дНЮ від 20.08.2013, у відповідності до ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Аналогічні норми містяться в положеннях ст. 283 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 1 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Як встановлено судом, позивачем були виконані умови договору щодо передання відповідачу в користування орендованого майна (вантажних вагонів), що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі та не заперечується відповідачем.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за договором оренди вантажних вагонів № ОД/М-13-709дНЮ від 20.08.2013 за період з травня 2015 року по червень 2015 року складає 8345955,60 грн.

Відсутність оплати відповідачем орендних платежів за період з травня 2015 року по червень 2015 року підтверджується наявними в матеріалах справи накопичувальними картками за березень 2015 - червень 2015 року: № 31030425 від 31.03.2015, №18040510 від 18.04.2015, № 21040528 від 21.04.2015, № 30040578 від 30.04.2015, №14050622 від 14.05.2015, № 02060713 від 02.06.2015, № 10060768 від 10.06.2015, № 18060830 від 18.06.2015, № 30060899 від 30.06.2015 та виписки по особовому рахунку.

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги стверджує, що позивачем не надано доказів в підтвердження наявності заборгованості у відповідача за вказаним договором а надані позивачем накопичувальні картки оформлені неналежним чином, у зв'язку із чим, не підтверджують заборгованість відповідача.

Судом встановлено, що накопичувальні картки № 31030425 від 31.03.2015, №18040510 від 18.04.2015, №21040528 від 21.04.2015, № 30040578 від 30.04.2015 підписані з боку відповідача (платника).

Накопичувальні картки №14050622 від 14.05.2015, № 02060713 від 02.06.2015, №10060768 від 10.06.2015, № 18060830 від 18.06.2015, № 30060899 від 30.06.2015 представником відповідача не підписані.

В пункті 5.1. роз'яснення Вищого господарського суду України № 04-5/601 від 29.05.2002 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" визначено, що облік використання коштів з особового рахунку ведеться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами.

Перевізні документи, відомості плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальні картки мають бути підписані уповноваженим працівником платника. У разі відмови від підписання зазначених документів станція складає акт загальної форми, додає його до відповідного документа та надсилає в ТехПД для списання грошей з особового рахунку. У разі незгоди платника з підставами або розміром нарахування він має право звернутися з претензією та/або позовом до залізниці з вимогою повернути у встановленому Статутом порядку на особовий рахунок зайво нараховану суму.

Враховуючи те, що накопичувальні картки №14050622 від 14.05.2015, № 02060713 від 02.06.2015, № 10060768 від 10.06.2015, № 18060830 від 18.06.2015, № 30060899 від 30.06.2015 не були підписані відповідачем, то працівниками залізниці було складено відповідні акти загальної форми № 3674 від 14.05.2015, № 3675 від 02.06.2015, № 728 від 09.06.2015, №856 від 30.06.2015, які є належними доказами наявності у відповідача заборгованості за вказані періоди.

Судом, також, встановлено, що накопичувальні картки, наявні в матеріалах справи складені у відповідності до Правил розрахунків за перевезення вантажів (ст. 62 Статуту) затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 № 644.

Натомість, відповідачем не надано доказів заперечень щодо нарахувань орендної плати та доказів звернення до позивача з претензіями чи з позовом з приводу розміру орендних платежів.

Також, в матеріалах справи наявний складений, підписаний сторонами та скріплений печатками сторін акт звірки взаємних розрахунків, згідно із яким заборгованість ТОВ "Укртранслогістик-1" перед ДП "Одеська залізниця" по договору оренди вантажних вагонів № ОД/М-13-709дНЮ від 20.08.2013 за період з березня 2015 року по липень 2015 року складає 10974362,90 грн.

Щодо доводів відповідача, про здійснення ним ремонту вагонів, переданих в оренду, витрати на який, мали зараховуватись в рахунок орендних платежів, то колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 7.2. договору у редакції додаткової угоди №1 від 18.07.2014, орендодавець (позивач) зобов'язаний за власний рахунок виконувати деповський та капітальний ремонти орендованих вантажних вагонів.

Водночас, згідно із п. 5.3. договору оренди у редакції додаткової угоди №1 від 18.07.2014, орендар (відповідач) зобов'язаний за власний рахунок виконувати поточні ремонти орендованих вагонів.

Відповідно до п. 10.2. договору оренди вантажних вагонів № ОД/М-13-709дНЮ від 20.08.2013, всі види ремонту вагонів при проведені їх за межами території України проводяться за рахунок орендаря.

Пунктом 10.4. договору оренди у редакції додаткової угоди №1 від 18.07.2014 визначено, що порядок проведення поточного ремонту та розрахунків встановлюється окремими договорами між орендатором та кожною із залізниць України.

Також, пунктом 2.4. договору оренди передбачено, що технічне діагностування для продовження терміну служби, підготовка до передислокації до місця ремонту та капітально-відновлювальний ремонт вагонів з продовженням терміну служби до 6 років проводиться орендарем самостійно за власні кошти.

З огляду на наведені умови договору оренди вантажних вагонів № ОД/М-13-709дНЮ від 20.08.2013 на відповідача було покладено обов'язок здійснювати поточний ремонт вагонів, компенсація витрат на який не здійснюється.

Факт виконання відповідачем капітального ремонту (чи будь-якого виду ремонту) вагонів, наданих в оренду, а також наявність обставин, що свідчать про здійснення перерахунку орендних платежів, зарахування коштів витрачених на ремонт в рахунок орендних платежів, у відповідності до ст. ст. 33-34 ГПК України, мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Однак, відповідачем не надано жодного доказу, в підтвердження здійснення ТОВ "Укртранслогістик-1" ремонту наданих в оренду вагонів, як і не надано доказів вартості ремонтних робіт.

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що відповідач звертався до позивача з вимогою про зарахування коштів витрачених на ремонт в рахунок орендних платежів з наданням документів, що підтверджують наявність підстав для відповідного зарахування.

Таким чином, відповідачем в силу приписів ст. ст. 33-34 ГПК України не доведено обґрунтованості посилань на здійснення ТОВ "Укртранслогістик-1" ремонту вагонів, що надані в користування за договором оренди вантажних вагонів № ОД/М-13-709дНЮ від 20.08.2013, у зв'язку із чим, наведені твердження відповідача визнаються судом необґрунтованими.

Окрім того, колегією суддів враховано, що відповідачем не надано окремих договорів, укладених між ТОВ "Укртранслогістик-1" та кожною із залізниць України щодо врегулювання порядку проведення поточного ремонту та розрахунків, у відповідності до п. 10.4. договору оренди.

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищевстановлені судом обставини, розмір заборгованості відповідача перед позивачем по договору оренди вантажних вагонів від 20.08.2013 № ОД/М-13-709дНЮ за період з березня 2015 року по червень 2015 року в сумі 8345955,60 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем належними доказами не спростований.

Частиною 2 статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно з частиною 3 статті 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 651 ЦК України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Статтею 782 ЦК України визначено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Водночас, право наймодавця на відмову від договору найму, передбачене частиною першою статті 782 ЦК України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору (п. 5.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна").

Частиною 2 статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором оренди вантажних вагонів від 20.08.2013 № ОД/М-13-709дНЮ щодо оплати оренди за період з березня 2015 року по червень 2015 року, підтверджений матеріалами справи та відповідачем у встановленому порядку належними доказами не спростований.

Частиною 1 ст. 180 Господарського кодексу України передбачено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України).

Так, укладаючи договір оренди вантажних вагонів від 20.08.2013 № ОД/М-13-709дНЮ, позивач мав на меті та розраховував отримати плату за користування відповідачем вагонами, наданими в оренду.

Проте, не виконавши своїх зобов'язань, відповідач істотно порушив умови договору оренди, оскільки таке порушення призвело до позбавлення позивача того, на що він розраховував при укладенні договору оренди, а саме, отримання грошових коштів за користування відповідачем вагонами, що підтверджується умовами договору оренди.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За таких обставин, враховуючи порушення відповідачем істотних умов договору оренди та позбавлення позивача таким порушенням того, на що він розраховував при його укладенні, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача в частині розірвання договору оренди вантажних вагонів № ОД/М-13-709дНЮ від 20.08.2013.

Разом з тим, посилання відповідача на відсутність, згідно із ст. 783 ЦК України та п. 11.4 договору, підстав для розірвання договору оренди вантажних вагонів № ОД/М-13-709дНЮ від 20.08.2013, визнаються судом необґрунтованими, оскільки, судом встановлено наявність істотного порушення відповідачем умов договору оренду, що в силу приписів ст. 651 ЦК України, є підставою для розірвання даного договору.

Також, судом враховано, що відповідно до актів прийму-здачі від 30.07.2015 відповідачем здійснено повернення позивачу вагонів, що надані в користування, тобто після виникнення заборгованості, якою обґрунтовано наявність істотного порушення (вагони повернуті 30.07.2015, в той час, як спірним періодом у даній справі є березень 2015 року - червень 2015 року).

Доводи відповідача про надання третім особам в оренду вантажних вагонів, що були передані відповідачу за договором оренди № ОД/М-13-709дНЮ від 20.08.2013 не підтверджені належними доказами, та з урахуванням факту повернення орендованого майна, не спростовують висновків суду щодо наявності підстав для розірвання договору оренди внаслідок істотного порушення його умов відповідачем.

Крім того, повернення орендованого майна у даному випадку не призводить до настання правових наслідків, встановлених статтею 795 ЦК України (припинення договору оренди), оскільки, об'єктом оренди за договором оренди № ОД/М-13-709дНЮ від 20.08.2013 є вантажні вагони, а не будівля або інша капітальна споруда (їх окрема частина). Порядку щодо повернення та правових наслідків, у зв'язку із поверненням, іншого майна, ніж визначене статтею 795 ЦК України, положеннями чинного законодавства не передбачено.

Наслідком же повернення орендованого майна, відповідно до умов договору оренди № ОД/М-13-709дНЮ від 20.08.2013 є припинення нарахування орендної плати (п. 3.5.), жодних умов щодо припинення дії договору оренди сторони в даному договорі не передбачили.

З приводу посилань відповідача на те, що позивачем не заявлялось претензій для позасудового врегулювання спору, то колегія суддів зазначає, що обов'язкове досудове врегулювання спорів порушує право особи на судовий захист, а можливість використання суб'єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Відсутність досудового врегулювання господарського спору не позбавляє сторону права на судовий захист (рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 №15-рп/2002 "У справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Кампус Коттон клаб" щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів)").

Враховуючи вищевстановлені обставини, позовні вимоги про розірвання договору оренди вантажних вагонів № ОД/М-13-709дНЮ від 20.08.2013 за висновками суду є правомірними та обґрунтованими, у зв'язку з чим, суд задовольняє позовні вимоги Державного підприємства "Одеська залізниця".

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір оренди вантажних вагонів від 20.08.2013 №ОД/М-13-709дНЮ, укладений між Державним підприємством "Одеська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, будинок 19; ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укртранслогістик-1" (01001, м. Київ, вулиця Еспланадна, будинок 32-В, ).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранслогістик-1" (01001, м. Київ, вулиця Еспланадна, будинок 32-В, ) на користь Державного підприємства "Одеська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, будинок 19; ) судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

4 Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 14.12.2015.

Головуючий суддя С.О. Турчин

Суддя Я.А. Карабань

Суддя Р.Б. Сташків