ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" грудня 2015 р.Справа № 916/849/15-г

Розглянувши скаргу (вх. № 2-5405/15)ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Енергія і газ України на дії старшого державного виконавця у справі № 916/849/15-г

за позовом: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ІНФРАСТРУКТУРА ТЕХНОЛОДЖІ СЕРВІСІЗ ОСОБА_2 УКРАЇНА"

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА"

про стягнення 70960,07 грн.

Суддя Д'яченко Т.Г.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_3, представник за довіреністю

Від відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, представники за довіреністю

Від відділу ДВС: не з'явився

Суть спору: до господарського суду Одеської області надійшла скарга (вх. № 2-5405/15 від 02.10.2015) від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" на дії державного виконавця другого відділу ДВС Суворовського районного управління юстиції м. Одеси в порядку ст. 121-2 ГПК України, у якій скаржник просить суд скасувати постанову № В-3/1236 про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження ВП № 48719240, якою було накладено арешт на кошти боржника, які містяться на банківських рахунках та інших фінансових установах, відкрите старшим державним виконавцем другого Суворовського ДВС Одеського МУЮ на підставі наказу № 916/849/15-г від 30.06.2015р.

Заява мотивована тим, що боржника не було повідомлено належним чином про відкриття виконавчого провадження, у звязку з чим він не володів об'єктивною інформацією стосовно руху виконавчого провадження та строків для добровільного виконання судового рішення, у боржника була відсутня можливість здійснення своєчасного добровільного виконання судового рішення та планування майбутніх витрат. А як наслідок державним виконавцем неправомірно винесено постанову, якою накладено арешт на рахунки боржника, в тому числі на рахунки з спеціальним режимом використання і не надіслано боржнику та не внесено у єдиний державний реєстр виконавчих проваджень. У звязку з наведеним, боржник просить суд визнати дії старшого державного виконавця неправомірними, а постанову скасувати.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.10.2015р. скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" вх. ГСОО № 2-5405/15 від 02.10.2015р. у справі № 916/849/15-г прийнято до розгляду та призначено розгляд скарги у судовому засіданні.

Розглянувши матеріали скарги, заслухавши в судову засіданні пояснення представників сторін та органу ДВС, суд встановив.

Господарським судом Одеської області розглядалася справа за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ІНФРАСТРУКТУРА ТЕХНОЛОДЖІ СЕРВІСІЗ ОСОБА_2 УКРАЇНА" до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" про стягнення заборгованості на суму основної заборгованості за договором № 9/14 від 09.01.2014р. у розмірі 54023,70 грн., суму пені у розмірі 6860,30 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 1014,53 грн., інфляційні втрати у розмірі 9061,54 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 06.05.2015р. (суддя Дяченко Т.Г.) позовні вимоги у справі №916/849/15-г задоволено повністю.

Рішення господарського суду Одеської області від 06.05.2015р. оскаржувалось в апеляційному та касаційному порядку та постановами Одеського апеляційного господарського суду від 17.06.2015р. і Вищого господарського суду України від 15.09.2015р. залишено без змін.

30.06.2015 р., у зв'язку із набранням рішенням господарського суду Одеської області від 06.05.2015р. законної сили на виконання рішення судом видано відповідний наказ.

Вказаний наказ було предявлено до виконання. 11.09.2015 р. старшим державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_6 винесено постанову ВП №48719240 про відкриття виконавчого провадження.

Однак, боржник вказує на той факт, що ним отримано постанову лише 24.09.2014 року.

Після спливу 7-денного строку, встановленого для добровільного виконання наказу господарського суду Одеської області № 916/849/15-г від 30.06.2015р., старшим державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_6 24.09.2015 року винесено постанову ВП № 48719240 про арешт коштів боржника.

Про існування вказаної постанови ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Енергія і Газ України дізналося з повідомлення ПАТ „Державний ощадний банк України. Крім того, скаржник вказує на той факт, що дізнатися раніше про існування вказаної постанови не представлялося можливим, так як постанова про арешт коштів боржника не була своєчасно внесена у Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень та в порушення ЗУ „Про виконавче провадження взагалі не надсилалась боржнику.

Згідно ч. 1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України „Про виконавче провадження копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 52 Закону України „Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Статтею 57 Закону України „Про виконавче провадження встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Частиною 4 ст. 57 Закону України „Про виконавче провадження встановлено, що копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як видно з матеріалів справи, 08.12.2015 р. від скаржника надійшло клопотання (вх. № 30769/15) про долучення до матеріалів справи копій матеріалів виконавчого провадження №48719240, відкритого на підставі наказу від 30.06.2015 по господарській справі № 916/849/15.

Дослідивши долучені документи, судом встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження міститься супровідний лист за вих. № 223 від 24.09.2015 р. про надсилання на адреси: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Енергія і Газ України, ТОВ Інфраструктура технолоджі сервіс та інжиніринг Україна, ПАТ „ВТБ Банк, „Банку Петрокоммерц-Україна та Феодоському обласному управлінню АТ „Ощадбанк постанови В-3/1236 ВП №48719240 від 24.09.2015р. про накладення арешту на грошові кошти для відома та виконання.

Суд зазначає, що доказами належного надсилання поштової кореспонденції являється фіскальний чек та опис вкладення до поштового відправлення.

Однак, судом встановлено, що фактично боржнику копія постанови про накладення арешту не надсилалась. Так, як докази надсилання постанови у матеріалах справи містяться лише три копії фіскальних чеків Украпошти, а саме: копія фіскального чеку „Укрпошти № 9275 від 25.09.2015 про направлення „Банку Петрокоммерц-Україна, копія фіскального чеку „Укрпошти № 9277 від 25.09.2015 про направлення Феодоському обласному управлінню АТ „Ощадбанк та копія фіскального чеку „Укрпошти № 9276 від 25.09.2015 про направлення ПАТ „ВТБ Банку. Докази надсилання зазначеного листа та постанови державного виконавця боржнику у матеріалах виконавчого провадження відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази направлення державним виконавцем копії постанови про арешт коштів боржника ВП № 48719240 від 24.09.2015р. боржнику в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 4 ст. 57 Закону України „Про виконавче провадження, а наявний у справі супровідний лист вих. № 223 від 24.09.2015р., в якому зазначено про направлення на адресу боржника вказаної постанови, не є належним та допустимим доказом відправлення органом ДВС вказаної кореспонденції.

Таким чином, щодо доводів скаржника про не надсилання постанови про арешт коштів боржника, суд погоджується з цими твердженнями, тому визнає доводи правомірними, та визнає постанову В-3/1236 (ВП № 48719240) від 24.09.2015 р. державного виконавця про арешт коштів боржника - недійсною.

Крім того, у свої скарзі на дії ДВС, як на один із доводів про необхідність скасування постанови № В-3/1236 про арешт коштів боржника, скаржник посилався на відсутність вказаної постанови у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень та на накладення арешту вказаною постановою на рахунки боржника з спеціальним режимом використання.

Суд, дослідивши доводи боржника в цій частині, встановив що вони є необґрунтованими та такими що підлягають відхиленню з наступних підстав.

Так, 24.09.2015 року старшим державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_6 винесено постанову № В-3/1236 про арешт коштів боржника.

Згідно ст. 57 Закону України „Про виконавче провадження арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Як видно з матеріалів справи (наданих скаржником копій матеріалів виконавчого провадження), на момент винесення постанови про арешт коштів боржника 24.09.2015р., старшим державним виконавцем Висоцькою А.В. було отримано інформаційну довідку про відкриті рахунки боржника від державної податкової служби України, у якій вказаний лише код фінансової установи, назва фінансової установи, номер рахунку та код валюти рахунку, інформація про рахунки з спеціальним режимом використання чи з обмеженим режимом використання у вказаній довідці відсутня.

Таким чином, суд приходить до висновку, що державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на момент вчинення виконавчих дій, а саме винесення постанови № В-3/1236 не володіла інформацією про існування рахунків з спеціальним режимом використання, хоча вжила всіх належних заходів для виявлення рахунків боржника.

Що стосується доводів скаржника про відсутність постанови у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень і як наслідок її недійсність, то суд зазначає, що Законом України „Про виконавче провадження не передбачено внесення документів до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, а лише Інструкцією з організації примусового виконання рішень та Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, які не мають вищої юридичної сили, а лише визначають окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, з огляду на наведене, суд відхиляє доводи скаржника, як тікі, що не доведені та не обгрунтовані.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 9.13 Постанови Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України зазначено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Приймаючи до уваги вищевикладене, скарга ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Енергія і Газ України в порядку ст. 121-2 ГПК України підлягає задоволенню по суті з визнанням недійсною постанови № В-3/1236 (ВП №48719240) старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_6 про арешт коштів боржника від 24.09.2015 року.

Приймаючи до уваги вищевикладене, керуючись ст. 86, 121-2 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1.Скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Енергія і Газ України (вх. ГСОО № 2-5405/15 від 02.10.2015р.) в порядку ст. 121-2 ГПК України у справі №916/849/15-г задовольнити.

2.Визнати постанову № В-3/1236 (ВП №48719240) старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_6 про арешт коштів боржника від 24.09.2015 року. - недійсною.

Копію ухвали направити сторонам та до Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.

Ухвалу може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Суддя Т.Г. Д'яченко