ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2015 р.Справа № 915/1788/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів секретар судового засіданняМорщагіної Н.С., Гладишевої Т.Я., Лисенко В.А., Селиверстова М.В.

за участю представників сторін:
від позивача:Запорожець Т.В. довіреність
від відповідача:не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , м. Миколаїв
на рішення господарського судуМиколаївської області
від11.11.2015 року
у справі№ 915/1788/15 (суддя: Олейняш Е.М.)
за позовомДержавного підприємства «Луцький ремонтний завод «Мотор»», м. Луцьк
до Військової частини НОМЕР_1 , м. Миколаїв
простягнення 17250,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Луцький ремонтний завод «Мотор»», м. Луцьк (далі Позивач) звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 , м. Миколаїв (далі Відповідач) 17250,00 грн. боргу.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 11.11.2015 року у справі № 915/1788/15 позов був задоволений. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь Державного підприємства "Луцький ремонтний завод "Мотор" 17250,00 грн. боргу та 1 218,00 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги суд, першої інстанції виходив з обґрунтованості та правомірності заявлених сум.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 м. Миколаїв звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Миколаївської області скасувати і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що Військова частина фінансується за рахунок встановлених програм та планів Державного бюджету і не має власних фінансових надходжень, нарахування коштів за Договором здійснюється фінансовими органами Міністерства оборони України. Військова частина не здійснює прибуткової господарської діяльності, у зв`язку з чим тільки після надходження коштів на відповідні рахунки Військової частини вона має змогу сплачувати кошти за Договором. На час прийняття рішення, Військова частина кошторисами, призначеними на оплату заборгованості за договором №5/34/422/492 від 17.10.2013року, не забезпечувалась, кошти на оплату договору не надходили.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивача, через канцелярію суду, надав відзив, у якому просить оскаржуване рішення залишити без зміни, оскільки вважає його законним та обґрунтованим, а мотиви, з яких подано апеляційну скаргу - безпідставними, у зв`язку з чим апеляційну скаргу просить залишити без задоволення.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, поважність не явки не повідомив.

Відповідно до статей 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України, фіксацію судового процесу технічними засобами здійснено не було, складено протокол судового засідання.

Враховуючи ті обставини, що в апеляційній скарзі заявник посилається лише на ті документи, які вже досліджувались судом, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представника відповідача.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17 жовтня 2013 року між Державним підприємством "Луцький ремонтний завод "Мотор", як Виконавцем та Військовою частиною НОМЕР_2 , м. Севастополь (на даний час Військова частина НОМЕР_1 ), як Замовником було укладено договір закупівлі послуг з виконання робіт на авіаційних двигунах РД-33-2С, які експлуатуються за технічним станом № 5/34/422/491 (далі договір), (арк. 49-56).

На виконання умов даного договору сторони підписали Специфікацію послуг та Протокол погодження ціни послуг (арк. 57-58).

Судом встановлено, що на підставі директиви Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 20 жовтня 2014 року № 350106/1/26дск/ОШ Плану проведення додаткових організаційних заходів у Повітряних Силах Збройних Силах України у 2014 році, згідно наказу командира в/ч НОМЕР_2 (204 бригади тактичної авіації), передислокованій з м. Севастополь до м. Миколаїв, 31.10.2014 року Військовій частині НОМЕР_2 надано умовне найменування в/ч НОМЕР_1 , у зв`язку з анулюванням з 31.10.2014 року умовного найменування в/ч А 4515 (арк. 75).

Відповідно до п. 1.1 Договору, виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з ремонтування та технічного обслуговування повітряних і космічних літальних апаратів, код 33.16.10 відповідно до Державного класифікатора продукції ДК016:2010, а саме: послуги з виконання робіт на авіаційних двигунах РД-33-2С №№ 80, 52, 23, 49, 23 згідно п.п. 6 (огляд жарової труби, завихрювачів, торців паливних форсунок ОКЗ, лопаток СА ТВТ та вхідних крайок лопаток СА ТНТ), п.п. 19 (опробування двигуна), п.п. 20 (перевірка технічного стану підшипника четвертої опори двигуна) переліку КВР, який введено в дію вказівкою головного інженера авіації ПС ЗС України від 21.04.2009 року № 440 (0009) за технічним станом по строку служби через 1 рік експлуатації за технічним станом (надалі - послуги), відповідно до діючої технічної та експлуатаційної документації.

За п. 1.2 Договору, замовник зобов`язується забезпечити приймання виконаних якісно послуг та оплатити їх.

Ціна становить суму 17 250 (сімнадцять тисяч двісті п`ятдесят грн. 00 коп.), в тому числі ПДВ 20% - 2 875 (дві тисячі вісімсот сімдесят п`ять) грн. 00 коп. (п. 3.1 Договору).

Відповідно до п. 4.1, 4.2 Договору, замовник здійснює розрахунки з виконавцем за надані послуги шляхом: прямого банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця через відповідні реєстраційні рахунки військової частини НОМЕР_2 ; використання всіх форм (методів) розрахунків, визначених чинним законодавством України за взаємною (письмовою) згодою сторін. Розрахунки здійснюються за фактом надання послуг з можливою відстрочкою платежу до одного місяця після підписання акта технічного приймання наданих послуг та отримання замовником рахунку і податкової накладної.

Згідно з п. 11.5 Договору, Військова частина НОМЕР_2 - є розпорядником коштів при виконанні договору.

Відповідно до п. 5.13 Договору, датою закінчення надання послуг за договором - є дата затвердження акту приймання послуг.

Відповідно до п. 6.1.1 Договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги.

Відповідно до п. 6.2.3 Договору замовник має право повернути рахунок виконавцю без здійснення оплати в разі неналежного оформлення документів, зазначених у пункті 4.4 розділу IV цього договору (відсутність печатки, підписів тощо).

Відповідно до п. 6.4.1 Договору виконавець має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги.

Договір набирає чинності з моменту підписання двома сторонами і діє до 31.12.2013 року, але у будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань сторонами (п. 10.1 Договору).

На виконання умов договору виконавцем було надано послуги, а замовником перевірено та прийнято надані послуги, про що між сторонами складено та підписано акти технічного приймання послуг від 02.11.2013 року, а саме:

- акт технічного приймання послуг на двигуні РД-33-2С №80 на суму 3 450 грн., в т.ч. ПДВ 575 грн. (арк. 66);

- акт технічного приймання послуг на двигуні РД-33-2С №52 на суму 3 450 грн. з ПДВ (арк. 67);

- акт технічного приймання послуг на двигуні РД-33-2С №23 на суму 3 450 грн. з ПДВ (арк. 68);

- акт технічного приймання послуг на двигуні РД-33-2С №49 на суму 3 450 грн. з ПДВ (арк. 69);

- акт технічного приймання послуг на двигуні РД-33-2С №23 на суму 3 450 грн. з ПДВ (арк. 70).

Акти технічного приймання послуг від 02.11.2013 року затверджено Військовою частиною НОМЕР_2 та ДП "Луцький ремонтний завод "Мотор", а також скріплено печатками юридичних осіб.

17.10.2013 року виконавцем були виставлені відповідні рахунки-фактури № 16, 17, 18, 19, 20 на загальну суму 17250 грн.

24.06.2015 року позивачем була виставлена відповідачу претензія № 1-58/1239/вк щодо сплати заборгованості у розмірі 17250,00 грн..

Відповіддю на претензію від 24.07.2015 року № 350/174/301/2514/пс, відповідач повідомив,що кошторисами, призначеними на оплату даної заборгованості не забезпечувалась, кошти на оплату договору не надходили.

Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань призвело до звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних інтересів.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст. 43, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Приписи статті 11 Цивільного кодексу України передбачають, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одеський апеляційний господарський суд вважає, що між сторонами був укладений договір, який за своєю правовою природою є змішаним та включає в себе елементи договору про надання послуг та договору підряду, тому, спірні відносини регулюються главою 63 Цивільного кодексу України та главою 61 Цивільного кодексу України, відповідно.

За приписами ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частина 1 ст.902 Цивільного кодексу України зазначає, що Виконавець повинен надати послугу особисто.

Відповідно до ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 837 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з п.4.2 договору, розрахунки здійснюються за фактом надання послуг з можливою відстрочкою платежу до одного місяця після підписання акта технічного приймання наданих послуг та отримання замовником рахунку і податкової накладної.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов`язковим.

Частина 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України зазначає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

На момент прийняття рішення сторонами не було надано суду ні доказів оплати заборгованості у розмір 17250,00грн., ні спростування факту наявності існування заборгованості.

Що стосується відсутності у відповідача коштів на оплату даної заборгованості, колегія суддів зазначає, що відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення договірних зобов`язань.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , м. Миколаїв залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 11.11.2015 року у справі № 915/1788/15 залишити без змін.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь Державного бюджету України (ГУДКС України в Одеській області, МФО банку 828011, р/р 2002, , одержувач УК у м. Одеса 22030001, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Одеський апеляційний господарський суд (назва суду, де розглядається справа):1339,80 грн. судовий збір за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ, оформивши його згідно приписів Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України, в порядку передбаченому розділом ХІІ-1 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 21.12.2015р.

Головуючий суддя: Н.С. Морщагіна

Судді: Т.Я. Гладишева

В.А. Лисенко

Надруковано примірників: 1 - позивачам; 1-відповідачу; 1-у справу; 1-ГСМО; 1-ОАГС