ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року Справа № 910/24812/13
Вищий господарський суд України у складі колегії:

Головуючого:Грека Б.М.,
суддів:Васищака І.М., Студенця В.І.,
за участю представників сторін позивача - Грищенко О.М.; відповідача - Карманніков М.О.;
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сап Україна"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду
від12.10.2015
у справі № 910/24812/13
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Сап Україна"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільна група "Богдан"
простягнення 2 367 427, 50 грн

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сап Україна" (далі - ТОВ "Сап Україна") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільна група "Богдан" (далі - ТОВ "Автомобільна група "Богдан") про зобов'язання перерахувати на поточний рахунок ТОВ "Сап Україна" грошову суму у розмірі 2 367 427, 50 грн в якості оплати згідно рахунку-фактури № /2R-2012 від 09.10.2012 вартості переданих прав (дозволів) на користування програмним забезпеченням SAP у відповідності до договору № SAPUA37-ркп/2008 від 27.06.2008; стягнення грошової суми у розмірі 2 367 427, 50 грн як заборгованості згідно рахунку-фактури № /2R-2012 від 09.10.2012 вартості переданих прав (дозволів) на користування програмним забезпеченням SAP у відповідності до договору № SAPUA37-ркп/2008 від 27.06.2008.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2013 порушено провадження у справі № 910/24812/13 за позовом ТОВ "Сап Україна" до ТОВ "Автомобільна група "Богдан" про стягнення 2 367 427, 50 грн.

До прийняття рішення по суті спору ТОВ "Сап Україна" подало заяву про відмову від частини позовних вимог, а саме щодо зобов'язання перерахувати на поточний рахунок ТОВ "Сап Україна" грошову суму у розмірі 2 367 427, 50 грн в якості оплати згідно рахунку-фактури № /2R-2012 від 09.10.2012 вартості переданих прав (дозволів) на користування програмним забезпеченням SAP у відповідності до договору № SAPUA37-ркп/2008 від 27.06.2008.

Рішенням Господарського суду міста Києва (колегія суддів у складі: головуючий суддя Ломака В.С., судді Васильченко Т.В., Любченко М.О.) від 08.08.2014 провадження в частині позовних вимог про зобов'язання ТОВ "Автомобільна група "Богдан" перерахувати на поточний рахунок ТОВ "Сап Україна" грошову суму у розмірі 2 367 427, 50 грн припинено; позовні вимоги задоволено, стягнуто з ТОВ "Автомобільна група "Богдан" на користь ТОВ "Сап Україна" 2 367 427, 50 грн основного боргу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.) від 19.11.2014 рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2014 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.03.2015 постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2014 та рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2014 у справі № 910/24812/13 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Мельник В.І.) від 31.08.2015 позовні вимоги задоволено. Суд зобов'язав ТОВ "Автомобільна група "Богдан" перерахувати на поточний рахунок № 0064, відкритий в ПАТ "СІТІБАНК" ТОВ "Сап Україна", грошову суму у розмірі 2 367 427, 50 грн в якості оплати згідно рахунку-фактури № /2R-2012 від 09.10.2012 вартості переданих прав (дозволів) на користування Програмним забезпеченням SAP відповідно до договору № SAPUA37-ркп/2008 від 27.06.2008; стягнув з ТОВ "Автомобільна група "Богдан" на користь ТОВ "Сап Україна" 2 367 427, 50 грн основного боргу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді Алданова С.О., Коршун Н.М.) від 12.10.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2015 скасовано та прийнято нове, яким провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з ТОВ "Автомобільна група "Богдан" на користь ТОВ "Сап Україна" суми боргу в розмірі 591 856, 88 грн припинено, в задоволенні решти позовних вимог про стягнення 1 775 570, 62 грн відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015, ТОВ "Сап Україна" подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, а рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2015 залишити без змін.

Касаційна скарга мотивована тим, що постанова суду апеляційної інстанції є незаконною та необ'єктивною, оскільки не відповідає висновкам, викладеним у постанові суду та фактичним обставинам справи, матеріалам справи та чинному законодавству.

ТОВ "Сап Україна" посилається на те, що у справі № 5011-23/5116-2012 встановлено, що у відповідача не настав договірний обов'язок з оплати наданих позивачем прав користування програмним забезпеченням SAP до отримання партнером рахунків, як підстави для проведення оплати за надані позивачем права користування програмним забезпеченням (ліцензії), а відтак неможливо встановити настання порушення строків оплати згідно умов договорів (зокрема договору № SAPUA37-ркп/2008 від 27.06.2008). При цьому, скаржник з посиланням на норму ч. 2 ст. 35 ГПК України, вказує, що при новій переоцінці одних і тих же доказів (фактів, обставин) у даній справі, рішення суду буде прямо суперечити позиції судів у справі № 5011-23/5116-2012.

Окрім того, ТОВ "Сап Україна" не погоджується з рішеннями судів попередніх інстанцій в частині припинення провадження, оскільки, на його думку, підставою позовних вимог у даній справі є невиконання та порушення зобов'язання згідно рахунку-фактури № /2R-2012 від 09.10.2012. При цьому, скаржник вказує, що рішення Господарського суду міста Києва у справі № 5011-23/5116-2012 скасовано судами вищих інстанцій, у задоволенні позовних вимог відмовлено у зв'язку з передчасністю їх подання до суду, в той же час у даній справі мають місце нові докази та підстави обґрунтування позовних вимог.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 23.11.2015 касаційну скаргу ТОВ "Сап Україна" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 09.12.2015.

ТОВ "Сап Україна" також було подано додаткове обґрунтування касаційної скарги та нормативно-правове підтвердження вимог касаційної скарги.

ТОВ "Автомобільна група "Богдан" через канцелярію суду 15.12.2015 було подано письмові пояснення на касаційну скаргу ТОВ "Сап Україна", в яких відповідач просив оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального і процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено господарськими судами між ТОВ "Сап Україна" (товариство) та ТОВ "Автомобільна група "Богдан" (партнер) 27.06.2008 укладено договір про надання дозволу на користування програмним забезпеченням SAP та надання послуг з підтримки № SAPUA37-ркп/2008, за умовами якого товариство зобов'язалося надати вказаній партнером особі (кінцевому користувачу) дозвіл (ліцензію) на використання програмного забезпечення SAP та невід'ємно в комплексі створити в системі для кінцевого користувача технічну інсталяцію в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Партнер зобов'язався сплатити за вищезазначене згідно умов цього договору та додатків до нього (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 2.3 договору товариство надає партнеру право на перепродаж отриманих за цим договором майнових прав, а саме: прав користування програмним забезпеченням та прав надання послуг з підтримки кінцевому користувачу. Кінцевим користувачем за цим договором є ВАТ "Луцький автомобільний завод".

Згідно з п. 2.4 договору товариство зобов'язалося надавати партнеру послуги з підтримки переданого йому програмного забезпечення SAP, а партнер зобов'язався оплатити такі послуги в порядку та розмірах, зазначених цим договором, а також в додатках до нього.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що партнер сплачує товариству вартість прав користування програмним забезпеченням SAP у розмірі 2 367 427, 50 грн.

Оплата здійснюється на підставі погодженого плану платежів відповідно до додатку № 2 до цього договору (п. 5.2 договору).

У п. 5.3 договору сторони погодили, що рахунок підлягає сплаті партнером протягом 14 банківських днів з дати отримання партнером такого рахунку.

Відповідно до п. 8.3 договору надання товариством прав користування програмним забезпеченням SAP партнеру на визначену кількість користувачів оформлюється актом приймання-передачі програмного забезпечення, який підписується уповноваженими представниками сторін. Дата підписання сторонами акту є датою передачі програмного забезпечення.

Додатком № 2 до договору погоджено графік надання прав користування та план платежу за надання прав користування, відповідно до якого ТОВ "Автомобільна група "Богдан" зобов'язаний був здійснити наступні платежі: до 25.10.2008 - 295 928, 44 грн, до 25.11.2008 - 295 928, 44 грн, до 25.12.2008 - 295 928, 44 грн, до 25.01.2009 - 295 928, 44 грн, до 25.02.2009 - 295 928, 44 грн, до 25.03.2009 - 295 928, 44 грн, до 25.04.2009 - 295 928, 44 грн, до 25.05.2009 - 295 928, 44 грн.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ТОВ "Сап Україна" посилалося на те, що ним на виконання умов договору було надано ТОВ "Автомобільна група "Богдан" дозвіл на користування програмним забезпеченням SAP та його інсталяції шляхом відповідної передачі ліцензій в кількості наступних користувачів: пакет ERP (включає 5 професійних користувачів) - 1; професійний користувач - 115; професійний користувач з обмеженими правами - 45; ліцензія "Документообігу" SAP "Document Management System" - 30; База даних Oracle - 1, всього на суму 2 367 427, 50 грн, про що сторони підписали Акт передачі прав користування програмним забезпеченням SAP № 864814/2R/2008 від 27.06.2008.

В Акті зазначено, що програмне забезпечення передається за електронними каналами зв'язку шляхом вивантаження програмного забезпечення з Інтернету та шляхом надання доступу до мережі SAP порталу за адресою: http://www.service.sap.com. Крім того, в Акті зазначається, що сторони не мають жодних претензій щодо наданого дозволу та переданого позивачем відповідачу ПЗ.

У квітні 2012 року ТОВ "Сап Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Автомобільна група "Богдан" про стягнення боргу й рішенням суду від 12.06.2012 у справі № 5011-23/5116-2012 відповідний позов було задоволено частково, однак постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2012, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 20.03.2013 вказане рішення було скасовано та прийнято нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому, апеляційний суд виходив з того, що пунктом 5.3 спірних договорів, в тому числі і договору № SAPUA37-ркп/2008, сторонами було передбачено, що рахунок підлягає сплаті партнером протягом 14 банківських днів з дати отримання такого рахунку. Таким чином, на думку суду, сторони досягли згоди, що настання у ТОВ "Автомобільна група "Богдан" обов'язку з розрахунку з ТОВ "Сап Україна" за спірними договорами можливо лише після отримання відповідних рахунків, виставлених ТОВ "Сап Україна". Тобто термін виконання зобов'язання визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, та підлягає виконанню з настанням цієї події, а обов'язку партнера розрахуватися за надані йому права користування програмним забезпеченням SAP має передувати виконання товариством обов'язку з виставлення рахунків на оплату та направлення їх ТОВ "Автомобільна група "Богдан".

Встановивши, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази направлення та вручення відповідачу рахунків позивача на оплату наданих прав користування програмним забезпеченням SAP, апеляційний суд вказав, що неможливо встановити настання порушення строків оплати згідно умов договорів. Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції, при розгляді справи № 5011-23/5116-2012 дійшла висновку, що враховуючи недоведеність отримання партнером рахунків, як підстави для проведення оплати за надані товариством послуги згідно договорів, то відповідно у ТОВ "Автомобільна група "Богдан" не настав договірний обов'язок по оплаті наданих ТОВ "Сап Україна" прав користування програмним забезпеченням SAP, а тому у позові було відмовлено.

В подальшому, як встановлено господарськими судами, ТОВ "Сап Україна" на виконання п. 5.3 договору направило ТОВ "Автомобільна група "Богдан" рахунок-фактуру № /2R-2012 від 09.10.2012 на суму 2 367 427, 50 грн, який було отримано ТОВ "Автомобільна група "Богдан" 10.10.2012, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією повідомлення про вручення поштового відправлення та опису-вкладення.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога ТОВ "Сап Україна" до ТОВ "Автомобільна група "Богдан" про стягнення грошової суми у розмірі 2 367 427, 50 грн як заборгованості згідно рахунку-фактури № /2R-2012 від 09.10.2012 вартості переданих прав (дозволів) на користування програмним забезпеченням SAP у відповідності до договору № SAPUA37-ркп/2008 від 27.06.2008.

Місцевий господарський суд, приймаючи рішення про задоволення позову, виходив із того, що обставини щодо того, що рахунок є обов'язковою передумовою, а не підставою для оплати, без якого у боржника не могло виникнути обов'язку з оплати вже встановлено судом у справі № 5011-23/5116-2012 і новій переоцінці не підлягає.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого господарського суду, виходив з того, що висновки суду апеляційної інстанції у справі № 5011-23/5116-2012, які покладено в основу оскаржуваного у даній справі рішення, є правовою оцінкою суду, а не обставиною справи, якій може надаватися преюдиційне значення. При цьому, з врахуванням заяви про застосування позовної давності, а також погодженого сторонами додатку № 2 до договору графіку надання прав користування та плану платежів за надання прав користування, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що строк позовної давності щодо всіх платежів за договором на момент звернення позивача до суду з даним позовом у даній справі (20.12.2013) сплинув.

Разом з тим, як встановлено судом апеляційної інстанції, в межах справи №5011-23/5116-2012 позивачем було заявлено, в тому числі, й вимогу про стягнення 591 856, 88 грн на підставі договору, яка складається з сьомого та восьмого платежів в розмірі 295 928, 43 грн кожен, згідно додатку №2 до договору. Таку вимогу позивачем було заявлено 20.04.2012, відтак на момент звернення з позовом про стягнення суми 591 856, 88 грн по сьомому та восьмому платежах строк позовної давності не сплинув, а згідно з ч. 2 ст. 264 ЦК України мало місце переривання цього строку. Проте, з огляду на те, що спір між ТОВ "САП Україна" та ТОВ "Автомобільна група "Богдан" про стягнення 591 856, 88 грн по сьомому та восьмому платежах на підставі договору згідно додатку №2 до нього вже вирішено, є рішення, яке набрало законної сили, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що провадження у справі № 910/24812/13 в цій частині підлягає припиненню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

У п. 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 зазначено, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Згідно з ч. 1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора (ч. 2 ст. 613 ЦК України).

Разом з тим, рахунок-фактура є документом, який містить лише платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною обставиною у розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України; тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов'язку сплатити належні за договором платежі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29.09.2009 у справі № 37/405.

З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що висновок суду апеляційної інстанції у справі № 5011-23/5116-2012 є правовою оцінкою суду, а не обставиною справи, якій може надаватись преюдиційне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

У п. 4.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013 № 10 зазначено, що у зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов'язань, що з нього виникають (наприклад, у зв'язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків. Позовна давність за позовами, пов'язаними з простроченням почасових платежів (проценти за користування кредитом, орендна плата тощо), обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ТОВ "Автомобільна група "Богдан" 1 775 570, 64 грн, оскільки позовна давність, про застосування якої заявлено відповідачем, щодо такої вимоги сплила, а тому оскаржувана постанова суду в цій частині підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судом апеляційної було встановлено, що в межах справи №5011-23/5116-2012 позивачем було заявлено, в тому числі, й вимогу про стягнення 591 856, 88 грн на підставі договору, яка складається з сьомого та восьмого платежів в розмірі 295 928, 43 грн кожен, згідно з додатком №2 до договору. Таку вимогу позивачем було заявлено 20.04.2012, відтак на момент звернення з позовом про стягнення суми 591 856, 88 грн по сьомому та восьмому платежах строк позовної давності не сплинув, а згідно з ч. 2 ст. 264 ЦК України мало місце переривання цього строку.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки спір між ТОВ "САП Україна" та ТОВ "Автомобільна група "Богдан" про стягнення 591 856, 88 грн по сьомому та восьмому платежах на підставі договору згідно додатку №2 до нього вже вирішено, є рішення, яке набрало законної сили, то провадження у справі №910/24812/13 в цій частині підлягає припиненню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Колегія суддів, вважає такий висновок суду апеляційної інстанції передчасним та необґрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Припинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини другої статті 80 ГПК можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку. За відсутності таких умов заінтересована особа вправі звернутися з позовом до господарського суду на загальних підставах.

З врахування викладеного, суд апеляційної інстанції не визначивши предмета та підстав позову у справі №5011-23/5116-2012, а відтак не порівнявши його з предметом та підставами позову у даній справі, дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для припинення провадження у даній справі в частині суми основного боргу в розмірі 591 856, 88 грн.

Окрім того, судом апеляційної інстанції не враховано, що висновки суду апеляційної інстанції у справі №5011-23/5116-2012, на підставі яких відмовлено у позові у даній справі, колегією суддів Київського апеляційного господарського суду правомірно не взято до уваги, оскільки вони є лише правовою оцінкою суду, а не обставиною справи, якій може надаватись преюдиційне значення. При цьому, судом апеляційної інстанції при розгляді даної справи встановлені інші обставини.

Таким чином, постанова суду апеляційної інстанції в частині припинення провадження у справі щодо позовних вимог про стягнення з ТОВ "Автомобільна група "Богдан" на користь ТОВ "Сап Україна" суми боргу в розмірі 591 856, 88 грн, підлягає скасуванню, а справа в цій частині - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (ч. 1 ст. 11110 ГПК України).

Підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (ч. 1 ст. 11110 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки апеляційний господарський суд в частині позовних вимог про стягнення суми основного боргу в розмірі 591 856, 88 грн припустився неправильного застосування приписів ч. 1 ст. 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та ч. 1 ст. 43 цього Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, то це відповідно є підставою для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції та направлення справи в цій частині на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін, і, залежно від встановленого та відповідно до вимог чинного законодавства, вирішити спір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сап Україна" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 у справі № 910/24812/13 в частині припинення провадження щодо позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільна група "Богдан" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сап Україна" суми боргу в розмірі 591 856, 88 грн скасувати, а справу в цій частині передати на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду

В іншій частині постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 у справі № 910/24812/13 залишити без змін.

Головуючий - суддя Грек Б.М.

Судді: Васищак І.М.

Студенець В.І.