ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року Справа № 902/106/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддівКорсака В.А. Данилової М.В., Данилової Т.Б.
розглянувши матеріали касаційної скарги Заступника прокурора Рівненської області
на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 08.09.2015
у справі Господарського суду Вінницької області № 902/106/15
за позовомЗаступника прокурора Вінницької області в інтересах держав в особі Вінницької міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оспром"
простягнення 707 363, 89 грн. збитків

в судовому засіданні взяли участь представники :
- - позивачаСеменков О.І.
- - відповідачаДрачук І.В.
- - Генеральної прокуратури України Томчук М.О.

В С Т А Н О В И В:

В січні 2015 року Заступник прокурора Вінницької області звернувся до Господарського суду Вінницької області в інтересах держави в особі Вінницької міської ради з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оспром", в якій просило суд стягнути з відповідача на користь позивача 707 363, 89 грн. збитків, які нанесені останньому внаслідок неодержання ним доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки площею 2, 2654 га по вул. Привокзальна, 40 у м. Вінниця.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач в порушення статей 125, 126 Земельного кодексу України (далі по тексту - ЗК України) без укладення договору оренди користується вказаною земельною ділянкою, на якій розташовані належні йому об'єкти нерухомого майна та не сплачує коштів за її використання, чим завдає позивачу збитків у вигляді неодержаних доходів.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 15.06.2015 (суддя головуючий Кожухар М.С., судді: Грабик В.В., Маслій І.В.) у позові відмовлено повністю. Рішення суду мотивовано спливом позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 08.09.2015 (Маціщук А.В. - головуючий, судді: Гулова А.Г., Петухов М.Г.) вказане судове рішення суду залишено без змін, але з інших мотивів. Постанова мотивована відсутністю в діях відповідача складу цивільного правопорушення та недоведеністю вчинення позивачем заходів до одержання доходів, про які заявлено у позові.

Вінницька міська рада, Товариство з обмеженою відповідальністю "Оспром" не скористались правом, наданим статтею 1112 Господарського процесуального кодексу України, не надіслали свої відзиви на касаційну скаргу, що в силу положень зазначеної статті не перешкоджає перегляду судового акту, що оскаржується.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Оспром" є правонаступником Закритого акціонерного товариства фірми "Райдуга", що підтверджується статутом відповідача, зареєстрованого державним реєстратором 19.10.2004 (а.с.151-160, т.1).

Відповідно до реєстраційних карток кадастрового обліку юридичних осіб, що користуються земельними ділянками у м. Вінниці № 43/8 від 07.07.1995, від 18.03.1998 та № 892/1 від 25.05.1999 , ЗАТ "Райдуга" надано земельну ділянку за адресою: м.Вінниця, Староміський район, вул. Привокзальна, 40 в постійне користування для виробничих потреб (а.с.3-4, 22, 24, т.2).

Подільським підприємством геодезії, картографії та кадастру в 1996 році виготовлено технічний звіт по встановленню зовнішніх меж землекористування акціонерного товариства "Райдуга" за адресою: м.Вінниця, Староміський район, вул. Привокзальна, 40 (а.с.5-20, т.2).

26.02.1998 виконавчим комітетом Вінницької міської ради було прийнято рішення № 224 "Про надання земельної ділянки та видачу державного акту Закритому акціонерному товариству фірмі "Райдуга", відповідно до якого вирішено надати Закритому акціонерному товариству фірмі "Райдуга" земельну ділянку площею 2,2466 га по вул. Привокзальна, 40 в постійне користування для виробничих потреб та видати державний акт на право постійного користування землею Закритому акціонерному товариству фірмі "Райдуга" на земельну ділянку площею 2,2466 га по вул. Привокзальна, 40" (а.с.21, т.2).

Ні ЗАТ Фірма "Райдуга", ні ТОВ "Оспром" державний акт відповідно до вищевказаного рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради не отримали. Отже, не реалізувавши своє право на отримання Державного акту на право користування відповідно до діючого раніше законодавства, ТОВ "Оспром" виявило бажання отримати земельну ділянку, на якій розташовані належні йому на праві власності об'єкти нерухомого майна, в оренду, для чого замовило технічну документацію та звернулося до Вінницької міської ради з відповідним клопотанням.

Так, листом № 94 від 31.05.2010 ТОВ "Оспром" звернулось до Вінницької міської ради із заявою про укладення договору оренди земельної ділянки загальною площею 2,2466 га за адресою: м. Вінниця, вул. Привокзальна, 40 /а.с.167 у т.1/.

Подільським підприємством геодезії, картографії та кадастру в 2011 році виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ТОВ "Оспром" на території Вінницької міської ради по вул. Привокзальна, 40 /а.с.25-34 у т.2/.

01.07.2011 Вінницькою міською радою на 8 сесії 6 скликання прийнято рішення № 350 "Про затвердження документації із землеустрою, передачу земельних ділянок в оренду, власність, постійне користування та зміну функціонального призначення, укладення додаткових угод, внесення змін в рішення від 24.12.2010 року № 64" (а.с.16-18, 59-60, т.1).

Відповідно до додатку № 8 до рішення міської ради від 01.07.2011 № 350 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки розташованої в м. Вінниці на вул. Привокзальній, 40, розроблений ДП "Поділлягеодезкартографія" на замовлення ТОВ "Оспром"; передано ТОВ "Оспром" в оренду земельну ділянку, загальною площею 2,2654 га, що розташована в м. Вінниці на вул. Привокзальній, 40, терміном на 10 років; віднесено земельну ділянку до категорії земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення (а.с.18, 61, т.1).

Відповідно до вказаного рішення міська рада вирішила також, що договори оренди земельних ділянок укладаються після подання укладеного договору з департаментом комунального господарства та благоустрою на комплексне опорядження, утримання та благоустрій, а також зобов'язала орендарів земельних ділянок виконати умови, викладені у висновках уповноважених органів, та додержуватись встановлених обмежень (обтяжень) у використанні земельних ділянок.

Відповідно до додатку № 6 до рішення міської ради від 19.08.2011 № 408, внесено зміни до рішення Вінницької міської ради від 01.07.2011 № 350 та доповнено пункт 2 додатку 8 словами "…для виробничих потреб." (а.с.21, 64, т.1).

23.05.2005 виконавчим комітетом Вінницької міської ради прийнято рішення № 596 "Про відшкодування збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельних ділянок", а саме: про створення комісії по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельних ділянок комунальної власності міста, затвердження її складу, затвердження положення про цю комісію та форми акту комісії по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельних ділянок комунальної власності міста (а.с.77, т.1).

16.02.2012 виконавчим комітетом Вінницької міської ради прийнято рішення № 325 (а.с.31, т.1), яким внесено зміни до рішення № 596 від 25.03.2005, викладено додатки 1 "Склад комісії по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельних ділянок міста" (а.с.32, т.1), додаток 2 "Положення про комісію по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельних ділянок міста" (а.с.33-35, 75-76, т.1), додаток 3 "Акт про визначення розміру збитків" (а.с.36, 74, т.1).

02.08.2012 заступником начальника відділу Департаменту самоврядного контролю Вінницької міської ради відповідно до Плану проведення перевірки, затвердженого 31.07.2012 (а.с.99 у т.1), наказу директора департаменту № 214 від 31.07.2012 (а.с.97 у т.1) та посвідчення на проведення перевірки № 154/9-04-27 від 31.07.2013 (а.с.98 у т.1) здійснено перевірку дотримання ТОВ "Оспром" вимог законодавства при використанні земель міста Вінниці. За результатом перевірки складений акт № 244/9-04-11 від 02.08.2012 (а.с.12-13, 55-56 у т.1).

У акті зазначено, що ТОВ "Оспром" використовує земельну ділянку, розташовану по вул. Привокзальній, 40 у м. Вінниці загальною площею 2,2654 га для виробничих потреб. На земельній ділянці розташовані нежитлові будівлі, які належать товариству. Дана земельна ділянка використовується товариством без документів, що посвідчують право власності або право користування, оскільки ТОВ "Оспром" не виконано п.7 рішень Вінницької міської ради від 01.07.2011 № 350 та № 408 від 19.08.2011та не подано на державну реєстрацію договір оренди земельної ділянки. Також, товариством не укладено договір на комплексне опорядження, утримання, зовнішній благоустрій території, прилеглої до об'єкту або землекористування замовника та не укладено договір на вивіз ТПВ (а.с.55-56 у т.1).

В акті було запропоновано ТОВ "Оспром" оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку по вул.Привокзальній, 40 у м.Вінниці, де розташоване належне йому нерухоме майно та відшкодувати збитки, завдані територіальній громаді міста використанням земельної ділянки без правоустановчих документів в розмірі орендної плати за землю за ставками, які діяли на період виникнення збитків, відповідно до Порядку встановлення розмірів орендної плати за земельні ділянки, затвердженого рішенням міської ради (з урахуванням функціонального використання земельної ділянки), з дати прийняття рішення Вінницької міської ради від 01.07.2011 № 350.

У листопаді-грудні 2012 року, листопаді 2013 року, квітні, липні, жовтні 2014 року ТОВ "Оспром" надсилались повідомлення про виклик на засідання комісії по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельних ділянок міста (а.с.22, 65,124-134, 229-233 у т.1).

29.10.2014 проведено засідання комісії по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельних ділянок комунальної власності міста, якою визначено розмір заподіяних відповідачем збитків, заподіяних ТОВ "Оспром" використанням земельної ділянки без оформлення договору оренди у розмірі 707 363,89 грн. за період з 02.08.2012 по 29.10.2014, про що складений акт (а.с.25, 68 у т.1).

Вказаний акт затверджений рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2426 від 06.11.2014. Запропоновано боржнику відшкодувати визначені збитки в повному обсязі не пізніше 30-ти денного строку з дня прийняття даного рішення та оформити право користування земельними ділянками відповідно до норм чинного законодавства (а.с.23-24, 66-67, т.1).

Зазначене рішення направлено відповідачу та отримано останнім.

Відповідач збитків в добровільному порядку не відшкодував, про що зазначається у листі департаменту фінансів Вінницької міської ради № 10-00-012-53543 від 23.12.2014 (а.с.70 у т.1).

В своєму позові про стягнення збитків (упущеної вигоди) за період з 02.08.2012 по 29.10.2014 прокурор послався на те, що відповідач в порушення вимог діючого законодавства без укладення договору оренди користується земельною ділянкою площею 2, 2654 га по вул. Привокзальна, 40 у м. Вінниця, на якій розташовані належні йому об'єкти нерухомого майна та не сплачує коштів за її використання, чим завдає позивачу збитків у вигляді неодержаних доходів.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції послався на сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, що є підставою для відмови у позові.

Постанова апеляційного господарського суду, якою залишене вказане рішення суду без змін, але з власних мотивів, обґрунтована тим, що в діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення, необхідний для застосування такого заходу відповідальності як відшкодування збитків. За висновком суду, позивачем не доведено вчинення ним заходів для одержання доходів, про які заявлено у позові.

Колегія суддів вважає висновки судів попередніх інстанцій передчасними і недостатньо обґрунтованими, у зв'язку чим, прийняті у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд з наступних підстав.

Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (пункт "д" частини 1 статті 156 ЗК України).

За змістом статті 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993 відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Вирішуючи даний спір необхідно брати до уваги загальні положення статті 22, глави 82 ЦК України (далі по тексту - ЦК України).

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Верховний Суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах про відшкодування збитків (упущеної вигоди) дійшов висновку про те, що використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів позбавляє її власника права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено. Бездіяльність відповідача у вчиненні передбачених законодавством заходів зі своєчасного оформлення права користування земельною ділянкою, на якій розташовані нежитлові будівлі та споруди, що йому належать на праві приватної власності, кваліфікується як невжиття ним належних заходів, спрямованих на своєчасне оформлення правовстановлюючих документів (див. постанови Верховного Суду України: від 01.07.2015 у справі № 916/3311/14, від 07.10.2015 у справі № 916/3371/14).

Статтею 11128 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Суд апеляційної інстанції зробивши висновок про відсутність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, за встановлених обставин використання ним земельної ділянки без правовстановлюючих документів, не врахував зазначених вимог законодавства та висновків Верховного Суду України, викладених у вищезазначених постановах, у зв'язку з чим постанову апеляційної інстанції не можна визнати такою, що повністю відповідає вимогам законодавства.

Крім того, колегія вважає за необхідне звернути увагу щодо питання застосування позовної давності.

Статтями 256, 261 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

За змістом частини третьої статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

В заяві щодо застосування строків позовної давності (т.1, а.с.175-176), відповідач посилається на те, що прокуратурою пропущено строк позовної давності, встановлений статтею 257 ЦК України, без поважних причин, у зв'язку з чим, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Частиною четвертою статті 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмові у позові.

При вирішенні питання щодо застосування позовної давності господарські суди попередніх інстанцій не звернули увагу на період нарахування збитків, який зазначений у позовній заяві.

За таких обставин, у колегії суддів відсутні підстави визнати рішення судів попередніх інстанцій такими, що повністю відповідають вимогам законодавства.

Відповідно до пунктів 1, 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" № 6 від 23.03.2012 (із змінами і доповненнями) рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення має бути викладено чітко, зрозуміло, грамотно (тобто не містити граматичних і стилістичних помилок, виправлень). Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого:

- чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються;

- чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин;

- яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Оскаржувані судові рішення таким вимогам не відповідають.

Відповідно до пункту 3 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а судові акти попередніх інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати все вищевикладене, всебічно і повно з'ясувати обставини справи, дійсні права та обов'язки сторін та перевірити розрахунок заявлених до стягнення збитків (упущеної вигоди) на предмет його обґрунтованості. В залежності від встановленого, вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 49, 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 08.09.2015 та рішення Господарського суду Вінницької області від 15.06.2015 у справі № 902/106/15скасувати.

Справу № 902/106/15 направити на новий розгляд до Господарського суду Вінницької області.

Стягнути з Прокуратури Рівненської області в доход Державного бюджету України 16 976, 74 грн. судового збору за подання касаційної скарги.

Доручити Господарському суду Вінницької області видати наказ на виконання даної постанови.

Головуючий суддя В.А. Корсак

С у д д і М.В. Данилова

Т.Б. Данилова