ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 р. Справа № 909/1232/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводі С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зорепад", вул.

ОСОБА_1АДРЕСА_1, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78200,

до відповідача: Коломийської міської ради, просп. М. Грушевського,1, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78200,

про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки

за участю:

від позивача: ОСОБА_2 - представник, (довіреність б/н від 17.11.2015 року)

від відповідача: ОСОБА_3 - головний спеціаліст юридичного відділу, (довіреність на ведення справ у суді № 1520/0/01-37/24 від 18.11.2015 року; посвідчення № 115 від 15.06.2012 року)

встановив: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зорепад" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Івано-Франківської області із позовом до Коломийської міської ради (далі - відповідач) про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладений між ОСББ "Зорепад" та Коломийською міською радою 19.07.2012 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у м. Коломия за № 00213 01.10.2012 року з дня його укладення.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що спірний договір невідповідає нормам ст. 42 ЗК України в редакції від 06.05 2012 року (частин 1 та 2 даної норми), зокрема у встановлені строковості та платності користування, одночасно позивачем зазначено про підписання його особою, яка не наділена обсягом цивільної дієздатності на момент його підписання. З огляду на вказане позивач вважає , що при укладанні оспорюваного договору порушено ч.2 ст.203 ЦК України, а тому просить суд визнати недійсним договір оренди землі з підстав зазначених у ч.1,3 ст.215 ЦК України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та поясненні на відзив на позовну заяву (вх.№19427/15 від 10.12.15) просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (вх.№18852/15 від 01.12.15) та просить суд в позові відмовити. Свої заперечення мотивує необгрунтованістю позовних вимог, спростовуючи їх тим, що спірний договір укладений на виконання рішення Коломийської міської ради "Про надання в оренду земельної ділянки по вул. Богдана Хмельницького, 86" №1039-17/2012 від 19.04.2012 року, яке в законному порядку не оскаржувалось та є чинним. Щодо позовних вимог про визнання спірного договору недійсним, з підстав підписання його неуповноваженою особою (ОСОБА_4М.), в той час як головою ОСББ "Зорепад" була ОСОБА_5, то відповідач вказує , що проект відведення земельної ділянки, на підставі якого укладався спірний договір виготовлявся та затверджувався саме за заявами голови ОСББ "Зорепад" ОСОБА_5, про що свідчить заява позивача про намір укладання спірного договору та інші документи наявні у проекті землеустрою .

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши зібрані докази відповідно до приписів ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд виходить з наступного.

07.10.2011року головою ОСББ "Зорепад" ОСОБА_5 подано до Кроломийської міської ради заяву про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку по вул .ОСОБА_1 86.

19 квітня 2012 року Коломийською міською радою шостого демократичного скликання сімнадцятої сесії №1039-17/2012 року прийнято рішення "Про надання в оренду земельної ділянки по вул. Богдана Хмельницького,86", яким вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобов"язано Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зорепад" у двохмісячний термін укласти з Коломийською міською радою договір оренди землі.

19 липня 2012 року між Об"єднанням співласників багатоквартирного будинку "Зорепад" (по договору - оорендар/по справі - позивач) та Коломийською міською радою (по договору - орендодавець/по справі - відповідач) укладено договір оренди землі, згідно якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та будівель торгівлі в м. Коломия по вул. Б.Хмельницькогог, 86 загальною площею 4 294,00кв.м., в тому числі для обслуговування багатоквартирного житлового будинку 4 173, 77 кв.м. та для обслуговування будівель торгівлі - 120,23 кв.м. строком на 50 років.

З тексту договору вбачається , що він підписаний зі сторони орендодавця - міським головою ОСОБА_6, а зі сторони орендаря - керівником ОСББ ОСОБА_4.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 цієї норми передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі визнання правочину недійсним.

Статтею 3 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

В силу ст. 5 зазначеного кодексу земельне законодавство базується на принципах забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст.13 Конституції України земля є об'єктом права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до вимог ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ч.1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч.1 ст. 124 вказаного кодексу передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст.626, ст. 627, п.1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Положеннями частин 1, 2, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Вказану правову позицію викладено у постанові пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними".

Як вбачається із матеріалів справи, спірний договір укладений виключно на виконання рішення Коломийської міської ради та на умовах визначених даними рішеннями.

Будь-яких доказів скасування чи оспорювання рішення Коломийської міської ради "Про надання в оренду земельної ділянки по вул. Богдана Хмельницького, 86" №1039-17/2012 від 19.04.2012р. суду не подано, отже спірне рішення є чинним.

Щодо посилання позивача на підписання спірного договору неуповноваженою особою, як на одну з підстав недійсності договору, то слід зазначити наступне.

При підписанні договору оренди сторони дійшли згоди за усіма істотними умовами, характерними для договорів даного типу.

Жодних заперечень чи претензій сторонами не було заявлено одна одній при його підписанні.Підписи предстаників сторін договору скріплені печатками.

В процесі виконання договірних зобов'язань, позивач підтвердив схвалення договору шляхом сплати орендної плати, що підтверджується довідкою Коломийської ОДПІ №6276/10/15-07-09/1431 від 07.12.2015 .

Окрім того слід зазначити, що проект відведення земельної ділянки, на підставі якого укладено договір оренди, виготовлявся та затверджувався за заявами голови ОСББ "Зорепад" ОСОБА_5

Таким чином, відповідно до положень ст. 241 ЦК України, правочин вважається схваленим, зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Доказами такого схвалення може бути відповідне письмове звернення до другої сторони угоди чи до її представника або вчинення дій, які свідчать про схвалення угоди (прийняття її виконання, здійснення платежу другій стороні і т.ін.).

З огляду на викладені обставини, вимога про визнання недійсним договору з мотивів відсутності належних повноважень в особи на укладення угоди задоволенню не підлягає.

Щодо посилання позивача на невідповідність договору оренди ст. 42 Земельного кодексу України в редакції чинній на момент укладення договору оренди землі, а саме у встановленні строковості та платності користування земельною ділянкою, то слід зазначити наступне.

Позивач , як було зазначено вище , не оскаржував рішення ради про надання в оренду земельної ділянки і уклав договір оренди землі, який не може відповідати вимогам ст.42 ЗК України. Вказана норма встановлює можливість одержання земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний будинок та належні до нього будівлі , споруди та прибудинкові території, в постіїне користування або у власність особами, що здійнюють управління цим будинком , а не регулює правовідносини оренди землі.Одночано слід заначити , що позивач , за умовами договору , земельну ділянку використовує не тільки для обслуговуання багатоквартирного житлового будинку, а і будівель торгівлі.

Міська рада приймала рішення щодо передачі в оренду спірної земельної ділянки позивачу саме на підставі заяв ОСББ "Зорепад" як і передбачено ст. 123 ЗК України.

Земельне законодавство України не передбачає безоплатного використання земельної ділянки, тобто навіть у випадку, коли земельна ділянка передається фізичній чи юридичній особі у власність, то за використання земельної ділянки сплачується земельний податок, який зараховується до місцевого бюджету.

У відповідності до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем належними та допустимиим доказами не доведено наявності підстав, з якими закон пов'язує недійсність правочину на момент укладення між сторонами, а тому в позові слід відмовити.

Судові витрати по справі з урахуванням ст. 49 ГПК України залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст.13, 124 Конституції України, ст. ст. 3, 5, 116, 122, 123, 124 Земельного кодексу Українист. ст.15, 16, 203, 215, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 34, 49, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

відмовити в позові Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зорепад" до Коломийської міської ради про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладений між ОСББ "Зорепад" та Коломийською міською радою 19.07.2012 року та зареєстрований у відділі Держкомзему у м. Коломия за № 00213 01.10.2012 року з дня його укладення.

Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.12.15

Суддя Фанда О. М.