РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2015Справа №914/1772/15

За позовом Львівської митниці ДФС

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи»

про витребування майна та стягнення 783 284,30 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Тістечко Ю.Я. - по дов. № 13-70-10/22-2320 від 16.12.2014

від відповідача Гончаров О.Д. - по дов. № б/н від 13.04.2015

від ТОВ «Сіті Транспорт Груп» Матвієвський А.О. - по дов. № б/н від 10.09.2015

Суть спору :

На розгляд Господарського суду Львівської області були передані вимоги (з рахуванням заяви про зміну предмета позову) Львівської митниці ДФС до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» про

1. витребування майна наявного на складі ТОВ «Львівські автобусні заводи», передане Львівською митницею ДФС Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» по договору відповідального зберігання № 216 від 19.07.2013 загальною вартістю 6 448 193,84 грн.;

2. стягнення з ТОВ «Львівські автобусні заводи» вартості втраченого майна, переданого Львівською митницею ДФС Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» по договору відповідального зберігання № 216 від 19.07.2013 у загальній сумі 449 357,84 грн.;

3. стягнення 333 926,46 грн. неустойки.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.06.2015 прийнято позовну заяву до розгляду і порушено провадження у справі № 914/1772/15.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.09.2015 справу № 914/1772/15 направлено за встановленою підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Матеріали справи Господарського суду Хмельницької області № 914/1772/15 були отримані Господарським судом міста Києва 09.10.2015 та згідно автоматизованої системи документообігу суду передані на розгляд судді Сіваковій В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 справу № 914/1772/15 призначено до розгляду на 12.11.2015

Відповідач у поданих 11.11.2015 до відділу діловодства суду запереченнях на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що майно, яке є предметом зберігання за договором № 216 від 19.07.2013 було придбано відповідачем та є власністю останнього згідно договорів: договору купівлі-продажу № 005 від 07.12.2010 із специфікаціями № 1-9, контракту № 01.02.2011 від 01.02.2011, контракту № 10/11.2010 від 10.11.2010, договору № 03/02 від 24.02.2011, контракту № 54-560-21/04-2010 від 21.04.2010. До того ж згідно витягу з реєстру складів тимчасового зберігання ТОВ «Львівські автобусні заводи» утримують склад тимчасового зберігання (1 складське приміщення загальною площею - 631,2 кв. м.), який розташовано за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 45. Майно, яке є предметом договору відповідального зберігання № 216 від 19.07.2013 зберігалося на цьому же складі. Тобто ТОВ «Львівські автобусні заводи» зберігало своє майно у своєму складі фактично поєднавши в собі як поклажодавця так і зберігача за вищезгаданим договором відповідального зберігання. Вважає, що зобов'язання відповідача за договором відповідального зберігання № 216 від 19.07.2013 є припиненими в силу положень ст. 606 Цивільного кодексу України та ст. 204 Господарського кодексу України. Також вказує на те, що на підставі ухвали, винесеною 27.05.2015 слідчим суддею Сихівського районного суду м. Львова Лесним С.С. у справі №464/4286/15-к. пр. №1-кс/464/1248/15, 24.06.2015 членами слідчо-оперативної групи Сихівського РВ ЛМУ Г'УМВС України у Львівській області було проведено слідчий огляд та вилучення усього наявного майна, що знаходиться на вищезгаданому складі тимчасового зберігання ТОВ «Львівські автобусні заводи».

В судовому засіданні 12.11.2015 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 19.11.2015.

Відповідачем в судовому засіданні 19.11.2015 подано клопотання, у відповідності до ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого просить витребувати у позивача документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 914/1772/15 від 19.11.2015 клопотання відповідача задоволено та у зв'язку з необхідністю витребування документів, розгляд справи був відкладений на 03.12.2015.

Позивачем 01.12.2015 до відділу діловодства суду відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України подано заяву про зміну предмету позову в частині п. 1 та 2 вимог, відповідно до якої просить суд:

1. витребувати майно наявне на складі ТОВ «Львівські автобусні заводи», яке передане Львівською митницею ДФС ТОВ «Львівські автобусні заводи» по договору відповідального зберігання № 216 від 19.07.2013, загальною вартістю 6 448 193,84 грн.:

- двигуни моделі MAN Engine D2066L01139 з аксесуарами для автобусів - 10 шт. - загальною вартістю 2 731 458,30 грн. - поміщені згідно УМК МД-1 серія КА № 889903 від 19.07.2013 (акт про передачу-прийомку товарів (предметів) па відповідальне зберігання №64 від 19.07.2013);

- мости ведучі та неведучі до автобусів з аксессуарами 21 шт. загальною вартістю 1 673 548,58 грн. - поміщені згідно УМК МД-1 серія КА № 889903 від 19.07.2013 (акт про передачу-прийомку товарів (предметів) на відповідальне зберігання № 64 від 19.07.2013);

- коробки передач для транспортних засобів: арт. 1349-090-137 - 10 шт., загальною вартістю 732 966,09 грн. - поміщені згідно УМК МД-1 серія КА № 897233 від 13.09.2013 (акт про передачу-прийомку товарів (предметів) на відповідальне зберігання № 78 від 13.09.2013);

- електрична апаратура для транспортних засобів: контактори КТК-4-10 УХЛ2 89 шт. загальною вартістю 277 995,49 грн. - поміщені згідно УМК МД-1 серія КА № 897233 від 13.09.2013 (акт про передачу-прийомку товарів (предметів) на відповідальне зберігання №78 від 13.09.2013);

- кондиціонери призначені для транспортних засобів: Ultra Light А/С unit set-UL500 EM - 13 комплектів загальною вартістю 902 036,94 грн. - поміщені згідно УМК МД-1 серія КА № 897233 від 13.09.2013 (акт про передачу-прийомку товарів (предметів) на відповідальне зберігання № 78 від 13.09.2013);

- вироби з чорних металів для транспортних засобів: кронштейни арт. 7633.222.108 - 70 штук загальною вартістю 18 589,72 грн. - поміщені згідно УМК МД-1 серія КА № 897233 від 13.09.2013 (акт про передачу-прийомку товарів (предметів) на відповідальне зберігання № 78 від 13.09.2013)

- запчастини для транспортних засобів: комплектуючі гальмівної системи в асортименті, упаковані фірмою відправником в картонні коробки та розміщено на 2 європіддони загальною вартістю 111 598,72 грн. - поміщені згідно УМК МД-1 серія КА № 895958 від 05.12.2013 (акт про передачу-прийомку товарів (предметів) на відповідальне зберігання № 99 від 05.12.2013);

2. стягнути із ТОВ «Львівські автобусні заводи» вартість втраченого майна, переданого Львівською митницею ДФС ТОВ «Львівські автобусні заводи» по договору відповідального зберігання № 216 від 19.07.2013:

- двигуни моделі MAN Engine D2066LOH39 з аксесуарами для автобусів - 1 шт. вартістю - 240 145,18 грн. - поміщені згідно УМК МД-1 серія КА № 889903 від 19.07.2013 (акт про передачу-прийомку товарів (предметів) на відповідальне зберігання № 64 від 19.07.2013);

- мости ведучі та неведучі до автобусів з аксесуарами 1 шт. вартістю - 79 692,24 грн. - поміщені згідно УМК МД-1 серія КА № 889903 від 19.07.2013 (акт про передачу-прийомку товарів (предметів) на відповідальне зберігання № 64 від 19.07.2013);

- коробки передач для транспортних засобів: арт. 1349-090-137 - 1 штука, вартістю - 73 296,61 грн. - поміщені згідно УМК МД-1 серія КА № 897233 від 13.09.2013 (акт про передачу-прийомку товарів (предметів) на відповідальне зберігання № 78 від 13.09.2013);

- електрична апаратура для транспортних засобів: контактори КТК-4-10 УХЛ2 18 шт. загальною вартістю 56 223,81 грн. - поміщені згідно УМК МД-1 серія КА № 897233 від 13.09.2013 (акт про передачу-прийомку товарів (предметів) на відповідальне зберігання № 78 від 13.09.2013),

у загальній сумі 449 357,84 грн. на рахунок Львівської митниці ДФС: одержувач - Львівська митниця ДФС, р/р - 8895, МФО - 825014, ЄДРПОУ - 39420875, банк одержувача в ГУ ДКСУ у Львівській області.

Відповідач у поданих 03.12.2015 до відділу діловодства суду запереченнях зазначає наступне. Львівська митниця ДФС просить суд витребувати у ТОВ «Львівські автобусні заводи» майно, яке є власністю відповідача та знаходиться на зберіганні у складі тимчасового зберігання, який також є власністю відповідача і утримується за власний рахунок відповідача. ТОВ «Львівські автобусні заводи» не має заборгованості перед Львівською митницею ДФС по митним платежам, а навпаки має передоплату у розмірі - 189 519,98 грн. Львівська митниця ДФС не заявляла відповідачу жодних вимог щодо сплати будь-яких митних платежів, а також відшкодування витрат за зберігання майна, яке є предметом договору. Львівська митниця ДФС ухиляється від надання документації, яка підтверджує сплату відповідачем митних платежів за майно, яке предметом договору. Позивач неодноразово ухиляється від вимог суду, щодо уточнення своїх позовних вимог, відносно майна яке просить витребувати у відповідача. Позивач неодноразово ухиляється від вимог суду, щодо надання розгорнутого розрахунку вартості майна, яке просить витребувати у відповідача. Також невідомо за якими критеріями проводився розрахунок «втраченого майна» та неустойки.

В судовому засіданні 03.12.2015 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 08.12.2015.

Відповідачем 07.12.2015 до відділу діловодства суду подано клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті Транспорт Груп» посилаючись на те, що між відповідачем та ТОВ «Сіті Транспорт Груп» 29.12.2014 був укладений договір купівлі-продажу № 297 предмету продажу якого є майно, яке є предметом спору у справі № 914/1772/15, а тому рішення може вплинути на права та обов'язки ТОВ «Сіті Транспорт Груп» щодо відповідача.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіті Транспорт Груп» також 07.12.2015 до відділу діловодства суду подано клопотання про залучення останнього до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача з тих же підстав, що зазначені відповідачем.

Позивач в судовому засіданні 08.12.2015 проти залучення третьої особи заперечував.

Суд розглянувши подані клопотання відзначає наступне

Відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду.

Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому (ч. 5 п. 1.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Отже, третя особа без самостійних вимог, має знаходитися з однією зі сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін.

Як свідчать матеріали справи 29.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи», як продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіті Транспорт Груп», як покупцем було укладено договір купівлі-продажу № 297, предметом продажу якого є частина майна, що є предметом спору у даній справі.

Суд дійшов висновку, що прийняття рішення з даного господарського спору, може вплинути на права або обов'язки Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті Транспорт Груп» щодо відповідача, а тому вважає необхідним залучити останнього до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Позивачем 08.12.2015 до відділу діловодства суду подано додаткові пояснення.

В судовому засіданні 08.12.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.07.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівські автобуси заводи» (відповідач, зберігач) та Львівською митницею (позивач, поклажодавець) укладено договір відповідального зберігання № 216 (далі - договір).

Відповідно до умов п. 1.1. договору поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання протягом строку цього договору майно, що передається (далі -майно) згідно акту прийому-передачі, який є невід'ємною частиною цього договору.

Спір виник в зв'язку з тим, що після припинення дії договору позивач звертався до відповідача з вимогою повернути майно, проте відповідач на вимогу позивача не повернув майно, що було предметом зберігання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статті 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 631 Цивільного кодексу України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обов'язки відповідно до договору.

Згідно з п. 7.1. договору він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін.

Відповідно до п. 7.2. договору строк договору починає свій перебіг у момент, визначений п. 7.1 договору та діє до моменту сформування Єдиного реєстру торгівельних організацій, які мають право зберігання, реалізації безхазяйного та іншого майна, що перейшло у власність держави у 2014 році.

Згідно з п. 4.1.1 договору поклажодавець зобов'язаний передати зберігачеві майно на зберігання згідно актів прийому-передачі.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до умов договору позивачем було передано відповідачу на зберігання наступне майно:

1. згідно акту про передачу прийомку товарів (предметів) на відповідальне зберігання № 64 від 19.07.2013 та уніфікованої митної квитанції МД-1 серія КА № 889903 від 19.07.2013:

- двигуни моделі MAN Engine D2066LOH39 з аксесуарами для автобусів - 11 шт. загальною вартістю 2 971 603,48 грн.;

- мости ведучі та неведучі до автобусів з аксесуарами, загальною вартістю 1 753 240,82 грн.

2. згідно акту про передачу прийомку товарів (предметів) на відповідальне зберігання № 78 від 13.09.2013 та уніфікованої митної квитанції МД-1 серія КА № 897233 від 13.09.2013:

- кондиціонери призначені для транспортних засобів: Ultra Light А/С unit set-UL500 EM - 13 комплектів загальною вартістю 902 036,94 грн.;

- вироби з чорних металів для транспортних засобів: кронштейни арт. 7633.222.108 - 70 штук загальною вартістю 18 589,72 грн.;

- коробки передач для транспортних засобів: арт. 1349-090-137 - 11 штук, загальною вартістю 806 262,70 грн.;

- електрична апаратура для транспортних засобів: контактори КТК-4-10 УХЛ2 107 штук, загальною вартістю 334 219,30 грн.

3. згідно акту про передачу прийомку товарів (предметів) на відповідальне зберігання № 99 від 05.12.2013 та уніфікованої митної квитанції МД-1 серія КА № 895958 від 05.12.2013:

- запчастини для транспортних засобів: комплектуючі гальмівної системи в асортименті, упаковані фірмою відправником в картонні коробки та розміщено на 2 європіддони, загальною вартістю 111 598,72 грн.

Відповідно до п. 4.2. договору поклажодавець має право у будь-який час вимагати у зберігача повернення майна, яке знаходиться на зберіганні (всього або його частини).

Позивач звертався до відповідача з вимогою № 13-70-03-03/16-447 від 21.01.2014 про повернення майна з відповідального зберігання, які отримано відповідачем 27.01.2014, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та не заперечується відповідачем.

Відповідач зазначену вимогу залишив без відповіді.

Відповідно до статті 953 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Згідно з п. 3.1.4. договору зберігач зобов'язаний повернути майно поклажодавцеві за першою вимогою останнього.

Пунктом 1 статті 949 Цивільного кодексу України передбачено, що зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору (п. 5.1.1. договору).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення позивачу прийнятого на зберігання майна.

Разом з цим, 27.01.2015 комісією Львівської митниці ДФС був проведений огляд майна на складі тимчасового зберігання ТОВ «Львівські автобусні заводи» про що був складений акт № 13-70-03/01-2. Так, в ході огляду встановлено відсутність наступного майна:

- двигуни моделі MAN Engine D2066LOH39 з аксесуарами для автобусів - 1 шт. вартістю 240 145,18 грн.;

- мости ведучі та неведучі до автобусів з аксесуарами - 1 шт., вартістю 79 692,24 грн.

- коробки передач для транспортних засобів: арт. 1349-090-137 - 1 шт., вартістю 73 296,61 грн.;

- електрична апаратура для транспортних засобів: контактори КТК-4-10 УХЛ2 18 шт. вартістю 56 223,81 грн.

Пунктом 3.1.1. договору визначено, що зберігач зобов'язаний вживати всіх необхідних заходів для забезпечення схоронності майна протягом строку зберігання.

Відповідно до п. 3.1.3. договору зберігач зобов'язаний нести відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження майна поклажодавця, переданого на зберігання зберігачеві, у відповідності із цим договором та чинним законодавством України з моменту одержання майна від поклажодавця та до моменту його повернення поклажодавцеві.

Відповідно до п. 5.2. договору зберігач несе відповідальність за збереження і цілісність майна до моменту передання майна на зберігання і до моменту його повернення поклажодавцеві. Збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням майна, відшкодовується зберігачем: а) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; б) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

Статтею 951 Цивільного кодексу України визначено, що збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача повернути майно та сплатити вартість втраченого майна.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 5.3. договору передбачено, що у випадку неповернення майна поклажодавцеві за першою вимогою, зберігач повинен виплатити поклажодавцеві неустойку у розмірі 0,01% від вартості майна за кожний день затримки.

При укладанні договору сторони визначили розмір відповідальності за порушення зобов'язання щодо неповернення майна.

Оскільки, матеріали справи свідчать, що прострочення повернення майна зі зберігання мало місце, суд приходить до висновку про задоволення вимог про стягнення з відповідача суми неустойки в розмірі 333 926,46 грн. (за обґрунтованим розрахунком).

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Твердження відповідача про те, що він є власником спірного майна не приймаються судом до уваги, оскільки зазначені відповідачем договори не підтверджують набуття позивачем права власності саме на майно, яке є предметом спору у даній справі.

Також слід зазначити, що згідно з п.п. 3.3, 3.4. договору зберігач не має права користуватись майном та передавати майно у користування третім особам.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Львівської митниці ДФС є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 27, 49, 82-85, 121 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Залучити до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті Транспорт Груп».

2. Позов задовольнити повністю.

3. Витребувати майно наявне на складі Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи», яке передане Львівською митницею ДФС ТОВ «Львівські автобусні заводи» по договору відповідального зберігання № 216 від 19.07.2013, загальною вартістю 6 448 193,84 грн.:

- двигуни моделі MAN Engine D2066L01139 з аксесуарами для автобусів - 10 шт. - загальною вартістю 2 731 458,30 грн. - поміщені згідно УМК МД-1 серія КА № 889903 від 19.07.2013 (акт про передачу-прийомку товарів (предметів) па відповідальне зберігання №64 від 19.07.2013);

- мости ведучі та неведучі до автобусів з аксессуарами 21 шг. загальною вартістю 1 673 548,58 грн. - поміщені згідно УМК МД-1 серія КА № 889903 від 19.07.2013 (акт про передачу-прийомку товарів (предметів) на відповідальне зберігання № 64 від 19.07.2013);

- коробки передач для транспортних засобів: арт. 1349-090-137 - 10 шт., загальною вартістю 732 966,09 грн. - поміщені згідно УМК МД-1 серія КА № 897233 від 13.09.2013 (акт про передачу-прийомку товарів (предметів) на відповідальне зберігання № 78 від 13.09.2013);

- електрична апаратура для транспортних засобів: контактори КТК-4-10 УХЛ2 89 шт. загальною вартістю 277 995,49 грн. - поміщені згідно УМК МД-1 серія КА № 897233 від 13.09.2013 (акт про передачу-прийомку товарів (предметів) на відповідальне зберігання №78 від 13.09.2013);

- кондиціонери призначені для транспортних засобів: Ultra Light А/С unit set-UL500 EM - 13 комплектів загальною вартістю 902 036,94 грн. - поміщені згідно УМК МД-1 серія КА № 897233 від 13.09.2013 (акт про передачу-прийомку товарів (предметів) на відповідальне зберігання № 78 від 13.09.2013);

- вироби з чорних металів для транспортних засобів: кронштейни арт. 7633.222.108 - 70 штук загальною вартістю 18 589,72 грн. - поміщені згідно УМК МД-1 серія КА № 897233 від 13.09.2013 (акт про передачу-прийомку товарів (предметів) на відповідальне зберігання № 78 від 13.09.2013);

- запчастини для транспортних засобів: комплектуючі гальмівної системи в асортименті, упаковані фірмою відправником в картонні коробки та розміщено на 2 європіддони загальною вартістю 111 598,72 грн. - поміщені згідно УМК МД-1 серія КА № 895958 від 05.12.2013 (акт про передачу-прийомку товарів (предметів) на відповідальне зберігання № 99 від 05.12.2013).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» (03124, м. Київ, бул. Івана Лепсе, 6, ) на користь Львівської митниці ДФС (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, , одержувач - Львівська митниця ДФС, р/р - 8895, МФО - 825014, ЄДРПОУ - 39420875, банк одержувача в ГУ ДКСУ у Львівській області) вартість втраченого майна, переданого по договору відповідального зберігання № 216 від 19.07.2013 у загальній сумі 449 357 (чотириста сорок дев'ять тисяч триста п'ятдесят сім) грн. 84 коп.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» (03124, м. Київ, бул. Івана Лепсе, 6, ) в дохід Державного бюджету України (за наступними реквізитами отримувач: ГУ ДКСУ у м. Києві, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, рахунок 3001, код платежу: 22030001, символ звітності банку: 206) 11 749 (одинадцять тисяч сімсот сорок дев'ять) грн. 26 коп. судового збору.

Повне рішення складено 15.12.2015.

СуддяВ.В.Сівакова