РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2015Справа №910/20714/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Карпатські зорі" Центр реабілітації та оздоровлення
до 1)Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" 2)Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний Банк" 3)Товарна біржа "Електронні торги України"
про визнання недійсними результатів конкурсу з реалізації активів

Головучий суддя Стасюк С.В.
СуддяБосий В.П.
СуддяСташків Р.Б.
Представники сторін:

від позивача Кириєнко С.А. (дов. № 08 від 12.09.2015 року)
від відповідача-1 Примак К.В. (дов. № 268/03 від 12.10.2015 року)
від відповідача-2 Масловський І.А. (дов. № 649 від 27.11.2015 року)
від відповідача-3 не з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 03 грудня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Карпатські зорі" Центр реабілітації та оздоровлення" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" (надалі по тексту - відповідач-1), Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний Банк" (надалі по тексту - відповідач-2) та Товарної біржі "Електронні торги України" (надалі по тексту - відповідач-3) про визнання недійсним результатів конкурсу з реалізації активів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що конкурс з реалізації права вимоги за Кредитним договором № 7/12/Ю від 23.08.2012 року та договорами забезпечення виконання зобов'язання, оформлений протоколом №WIN200697 засідання конкурсної комісії про визначення переможця конкурсу по лоту № 200697 від 19.06.2015 року відбувся з порушенням встановленої процедури та його результати є недійсними. Договір про відступлення права вимоги № 21 від 03.07.2015 року та Договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором від 09.07.2015 року, посвідчений Скульською Т.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстраційним № 5114 не відповідають вимогам чинного законодавства та є недійсними.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

Розглянувши заявлену Товариством з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Карпатські зорі" Центр реабілітації та оздоровлення заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, суд її відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Таким чином, вжиття заходів до забезпечення позову є правом суду.

Згідно з частиною 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування заходів щодо забезпечення позову» особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 Господарського процесуального кодексу України). Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (пункт 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів щодо забезпечення позову").

Позивач свою заяву про вжиття заходів до забезпечення позову обґрунтував тим, що у випадку невжиття заходів до забезпечення позову Публічне акціонерне товариство "Український Інноваційний Банк" матиме можливість отримати у власність предмет іпотеки в позасудовому порядку та зареєструвати право власності на нього у встановленому законом порядку або продати його іншим особам від свого імені.

При цьому доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, позивач суду не надав, а також нічим не підтвердив, що майно, яке є у відповідачів на момент пред'явлення позову до них, може зникнути або зменшитись.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2015 року порушено провадження у справі № 910/20714/15 та призначено справу до розгляду на 17.09.2015 року.

17.09.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

У судовому засіданні 17.09.2015 року представники позивача та відповідача-1 подали клопотання про продовження строків розгляду спору,

Розглянувши подане представниками позивача та відповідача-1 клопотання про продовження строку розгляду спору, суд приходить до висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2015 року розгляд справи було відкладено на 15.10.2015 року, у зв'язку з неявкою відповідача-2, відповідача-3 та необхідністю подання додаткових доказів у справі.

15.10.2015 року представник відповідача-1 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач-1 зазначає, що умовами Кредитного договору № 7/12/Ю від 23.08.2012 року не передбачено отримання згоди позичальника на заміну кредитора за Кредитним договором, а тому відсутні підстави для визнання недійсним договору, укладеного з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором. У зв'язку з цим, отримання згоди іпотекодавця на відступлення права вимоги за Іпотечним договором не вимагається. Договір поруки № 7/12/Ю від 23.08.2012 року з подачею ОСОБА_9 позову про визнання його недійсним не припинив свою дію. Відповідач-1 зазначає, що при укладенні Договору про відступлення права вимоги № 21 від 03.07.2015 року правомірно передав відповідачу-2 право вимоги за Кредитним договором № 7/12/Ю від 23.08.2012 року у розмірі станом на дату укладення Договору про відступлення права вимоги, оскільки особливістю кредитних відносин є те, що банк має право нараховувати відсотки по кредиту та інші штрафні санкції, передбачені кредитним договором, до повного виконання зобов'язання за договором і проведення торгів не припиняє нарахування відсотків по кредитному договору. Відповідач-1 стверджує, що конкурс з реалізації активів Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" проведено у відповідності до положень законодавства та нормативно-правових актів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а договори про відступлення права вимоги, які укладено за результатами конкурсу, є дійсними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2015 року розгляд справи було відкладено на 22.10.2015 року, у зв'язку з неявкою відповідача-2, відповідача-3 та необхідністю подання додаткових доказів у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2015 року суддя Стасюк С.В. вирішив розгляд справи здійснювати колегіально у складі трьох суддів.

22.10.2015 року після проведення автоматизованого розподілу справи № 910/20714/15, вказана справа була передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Стасюк С.В., суддя Босий В.П., суддя Сташків Р.Б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2015 року колегія суддів у складі: головуючий суддя Стасюк С.В., суддя Босий В.П., суддя Сташків Р.Б. прийняла справу № 910/20714/15 до свого провадження, розгляд справи призначила на 19.11.2015 року

У судовому засіданні 19.11.2015 року представник відповідача-1 надав додаткові пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2015 року розгляд справи було відкладено на 26.11.2015 року, у зв'язку з неявкою відповідача-2 та відповідача-3 та необхідністю подання додаткових доказів у справі.

26.11.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло заперечення на пояснення відповідача та клопотання про витребування доказів.

У судовому засіданні 26.11.2015 року представник позивача підтримав подане клопотання про витребування доказів.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні поклався на розсуд суду, щодо поданого клопотання про витребування доказів.

Відповідно до статті 38 Господарського процесуального кодексу України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Враховуючи наведене, зважаючи на неможливість самостійного надання сторонами зазначених доказів, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання позивача та витребування у Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" відповідних доказів.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 26.11.2015 року винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 03.12.2015 року.

02.12.2015 року представник відповідача-1 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав документи на виконання вимог ухвали суду.

У судовому засіданні 03.12.2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення по суті спору.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні 03.12.2015 року проти позову заперечив, надав пояснення по суті спору.

Представник відповідача-2 у судовому засіданні 03.12.2015 року проти позову заперечив, надав пояснення по суті спору.

У судове засідання 03.12.2015 року представник відповідача-3 не з'явився, про причини неявки суду невідомо, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

23.08.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Карпатські зорі" Центр реабілітації та оздоровлення (позичальник) укладено Кредитний договір № 7/12/Ю (далі - Кредитний договір).

Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з пунктами 1.2., 1.3. Кредитного договору кредит надається в сумі 6 238 577,60 грн. Строк користування (термін повернення) кредиту до 22.08.2017 року.

Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 19 (дев'ятнадцять) процентів річних.

Відповідно до пункту 1.5. Кредитного договору кредит надається позичальнику на наступні цілі: сплата за викуп приміщень: будівлі лікувального корпусу, 2 А, площею 377,8 кв.м.; приміщення їдальні, 1 Б, площею 642,9 кв.м.; приміщення холу, кінозалу, бювету мінеральних вод, 1 Б, площею 358,7 кв.м.; будівлі спального корпусу, 3 В, площею 1 916,0 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська область, Дрогобицький район, с. Модричі, вул. Курортна, 3.

Згідно з пунктом 2.2.2. Кредитного договору право на отримання позичальником кредиту виникає після укладення на прийнятних для банку умовах та набрання чинності договорів, які забезпечують виконання зобов'язань за цим Договором (Договори забезпечення), а саме:

а)Договору поруки між банком та громадянином ОСОБА_9;

б)Договору іпотеки нерухомого майна між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Карпатські зорі" Центр реабілітації та оздоровлення, а саме: будівлі лікувального корпусу, 2 А, площею 377,8 кв.м.; приміщення їдальні, 1 Б, площею 642,9 кв.м.; приміщення холу, кінозалу, бювету мінеральних вод, 1 Б, площею 358,7 кв.м.; будівлі спального корпусу, 3 В, площею 1 916,0 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська область, Дрогобицький район, с. Модричі, вул. Курортна, 3.

Моментом (днем) надання кредиту банком позичальнику вважається день перерахування грошових коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок, зазначений в пункті 2.1. цього Договору на підставі заяви позичальника (пункт 2.6. Кредитного договору).

Пунктом 2.12. Кредитного договору сторони погодили, що моментом (днем) повернення суми кредиту, його частини, процентів, неустойки, пені, штрафів, та інших платежів, визначених цим Договором вважається день зарахування на відповідні рахунки банку у відповідності до пунктів 2.11. та 2.13. цього Договору.

04.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Карпатські зорі" Центр реабілітації та оздоровлення укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору, відповідно до якого сторонами внесено зміни щодо розміру та порядку нарахування процентів річних.

З метою забезпечення виконання Кредитного договору, 23.08.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Карпатські зорі" Центр реабілітації та оздоровлення (іпотекодавець) укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Юзефім О.Б., зареєстровано в реєстрі за № 421-424 (далі - Іпотечний Договір).

Згідно умов Іпотечного договору зобов'язання позичальника перед кредитодавцем (іпотекодержателем), випливають із умов Кредитного договору, а саме:

-повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 6 238 577,60 грн., шляхом здійснення платежів у строки та на умовах, зазначених у Кредитному договорі;

-сплатити іпотекодержателю проценти за користування кредитом у розмірі 19 % річних та в інших розмірах на умовах, зазначених у Кредитному договорі;

-сплатити на користь іпотекодержателя штрафні санкції у випадку неналежного виконання зобов'язань за Кредитним договором;

-відшкодувати іпотекодержателю збитки в повному обсязі, під якими розуміються витрати, зроблені іпотекодержателем, втрата ним грошових коштів, а також неодержані ним доходи.

Згідно Іпотечного договору предметом іпотеки є: нежитлові будівлі та приміщення, що розташовані за адресою: Львівська область, Дрогобицький район, с. Модричі, вул. Курортна, 3, а саме:

-будівля лікувального корпусу, позначена на плані літ. «А-2», загальною площею 377,8 кв.м.;

-будівля спального корпусу, позначені на плані літ. «В-3», загальною площею 1 916,0 кв.м.;

-приміщення їдальні, позначене на плані літ. «Б-1», загальною площею 642,9 кв.м.;

-приміщення холу, кінозалу, бювету мінеральних вод, позначене на плані літ. «Б-1», загальною площею 358,7 кв.м.

Предмет іпотеки знаходиться на земельній ділянці площею 2,1462 га. (кадастровий № :01:003:0241) яка належить Модрицькій сільській раді. Перебуває в оренді, відповідно до Договору оренди землі № 00461 від 01.08.2012 року.

Згідно з пунктом 1.1. Іпотечного договору іпотекодавець з метою забезпечення виконання основного зобов'язання, що випливає з Кредитного договору, цим передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки. Обтяження предмета іпотеки іпотекою, зміни умов обтяженя та припинення іпотеки підлягають державній реєстрації в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 1.2. Іпотечного договору іпотекодавець на підставі цього Договору забезпечує як виконання основного зобов'язання за Кредитним договором, так і вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування:

-витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверннням стягнення на предмет іпотеки;

-витрат на утримання і збереження предмета іпотеки;

-витрат на страхування предмета іпотеки, у випадку, передбаченому пунктом 4.5. цього Договору;

-збитків, завданих внаслідок порушення основного зобов'язання та умов цього Договору.

23.08.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" (кредитор) та ОСОБА_9 (поручитель) укладено Договір поруки № 7/12/Ю від 23.08.2012 року (далі - Договір поруки).

Відповідно до пункту 1.1. Договору поруки в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поручитель поручається перед кредитом за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Карпатські зорі" Центр реабілітації та оздоровлення зобов'язань за Кредитним договором № 7/12/Ю від 23.08.2012 року, що укладений між кредитором та боржником.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 28.02.2014 року № 107 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду 28.02.2014 року прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в банку. Тимчасову адміністрацію в банку запроваджено строком на три місяця з 03.03.2014 року по 02.06.2014 року.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 року № 339 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.06.2014 року № 45 про початок здійснення процедури ліквідації АТ "Брокбізнесбанк".

В газетах "Голос України" (№113(5863) від 14.06.2014 року) та "Урядовий кур'єр" (№106 від 14.06.2014 року) було опубліковано оголошення про відкликання банківської ліцензії АТ "Брокбізнесбанк".

Уповноваженого особою Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" на сайті банку http://www.bankbb.com.ua/ було розміщено повідомлення від 05.06.2015 року про оголошення конкурсу з реалізації активів Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк", шляхом відступлення права вимоги за кредитами іншим фінансовим установам, який проводитиметься на електронному торговому майданчику Товарної біржі "Електронні торги України", зокрема і по Кредитному договору № 7/12/Ю від 23.08.2012 року.

19.06.2015 року Публічне акціонерне товариство "Український Інноваційний Банк" було визнано переможцем з продажу права вимоги за Кредитним договором № 7/12/Ю від 23.08.2012 року та договорами забезпечення виконання зобов'язань, що оформлено протоколом № WIN200697 засідання конкурсної комісії про визначення переможця конкурсу по лоту № 200697 від 19.06.2015 року.

03.07.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" (первісний кредитор) та Публічним акціонерним товариством "Український Інноваційний Банк" (новий кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги № 21, відповідно до якого первісний кредитор відступає новому кредитору своє право вимоги за Кредитним договором № 7/12/Ю від 23.08.2012 року.

09.07.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" та Публічним акціонерним товариством "Український Інноваційний Банк" укладено Договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором, посвідченим Скульською Т.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстраційним № 5114 та Договір про відступлення права вимоги № 22 за Договором поруки № 7/12/Ю від 23.08.2012 року.

Позивач зазначає, що конкурс з реалізації права вимоги за Кредитним договором № 7/12/Ю від 23.08.2012 року та договорами забезпечення виконання зобов'язання, оформлений протоколом №WIN200697 засідання конкурсної комісії про визначення переможця конкурсу по лоту № 200697 від 19.06.2015 року відбувся з порушенням встановленої процедури та його результати є недійсними. Договір про відступлення права вимоги № 21 від 03.07.2015 року та Договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором від 09.07.2015 року, посвідчений Скульською Т.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстраційним № 5114 не відповідають вимогам чинного законодавства та є недійсними.

Відповідач-1 та відповідач-2 проти позову заперечують, посилаючись на те, що конкурс з реалізації активів Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" проведено у відповідності до положень законодавства та нормативно-правових актів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а договори про відступлення права вимоги, які укладено за результатами конкурсу, є дійсними.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з нормами частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до норм статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною другою статті 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частинами першою та сьомою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Статтею 512 Цивільного кодексу України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до частини 1 статті 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до пункту 2 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку.

Згідно з частиною 3 статті 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк.

Відповідно до наказу Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" № 8 від 10.03.2015 року затверджено Положення «Про проведення конкурсу з реалізації майна АТ «Брокбізнесбанк» шляхом відступлення прав вимоги за кредитами іншим фінансовим установам» та Положення «Про конкурсну комісію з реалізації майна АТ «Брокбізнесбанк».

Згідно з пунктом 1.2. Положення «Про проведення конкурсу з реалізації майна АТ «Брокбізнесбанк» шляхом відступлення прав вимоги за кредитами іншим фінансовим установам» порядок реалізації майна АТ «Брокбізнесбанк» під час проведення ліквідаційної процедури визначається і регламентується нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зокрема Положенням про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05.07.2012 року № 2.

Пунктами 1.3., 1.4. Положення «Про проведення конкурсу з реалізації майна АТ «Брокбізнесбанк» шляхом відступлення прав вимоги за кредитами іншим фінансовим установам» встановлено, що порядок організації та проведення конкурсів з реалізації майна АТ «Брокбізнесбанк» шляхом відступлення прав вимоги за кредитами (кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов'язання) іншим фінансовим установам, визначається і регламентується Правилами проведення конкурсів з продажу майна неплатоспроможних банків в електронній формі, які розробляються виконавцями конкурсу відповідно до норм та вимог Господарського кодексу України, Законів України «Про товарну біржу», «Про банки і банківську діяльність», «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», нормативно-правих актів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зокрема Положення Фонду «Про виведення неплатоспроможного банку з ринку», інших норм та вимог чинного законодавства України, внутрішніх документів АТ «Брокбізнесбанк», зокрема Положень «Про проведення конкурсу з реалізації майна АТ «Брокбізнесбанк» шляхом відступлення прав вимоги за кредитами іншим фінансовим установам» та «Про конкурсну комісію з реалізації майна АТ «Брокбізнесбанк». Метою проведення конкурсу є забезпечення реалізації майна АТ «Брокбізнесбанк», що підлягає продажу на конкурсі, з отриманням максимальної виручки у найкоротший строк у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Судом встановлено, що уповноваженого особою Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" на сайті банку http://www.bankbb.com.ua/ було розміщено повідомлення від 05.06.2015 року про оголошення конкурсу з реалізації активів Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк", шляхом відступлення права вимоги за кредитами іншим фінансовим установам, який проводитиметься на електронному торговому майданчику Товарної біржі "Електронні торги України", зокрема і по Кредитному договору № 7/12/Ю від 23.08.2012 року.

19.06.2015 року Публічне акціонерне товариство "Український Інноваційний Банк" було визнано переможцем з продажу права вимоги за Кредитним договором № 7/12/Ю від 23.08.2012 року та договорами забезпечення виконання зобов'язань, що оформлено протоколом № WIN200697 засідання конкурсної комісії про визначення переможця конкурсу по лоту № 200697 від 19.06.2015 року

03.07.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" (первісний кредитор) та Публічним акціонерним товариством "Український Інноваційний Банк" (новий кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги № 21, відповідно до якого первісний кредитор відступає новому кредитору своє право вимоги за Кредитним договором № 7/12/Ю від 23.08.2012 року.

09.07.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" та Публічним акціонерним товариством "Український Інноваційний Банк" укладено Договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором, посвідчений Скульською Т.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстраційним № 5114 та Договір про відступлення права вимоги № 22 за Договором поруки № 7/12/Ю від 23.08.2012 року.

Позивач стверджує, що конкурс з реалізації активів АТ «Брокбізнесбанк» відбувся з порушенням встановленої процедури та його результати є недійсними. Договір про відступлення права вимоги № 21 від 03.07.2015 року та Договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором від 09.07.2015 року, посвідчений Скульською Т.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстраційним № 5114 не відповідають вимогам чинного законодавства та є недійсними.

За твердженням позивача, Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" не мало правових підстав передавати на конкурс реалізацію права вимоги за Іпотечним договором без отримання на це попередньої письмової згоди іпотекодавця, оскільки пунктом 5.1.7. Іпотечного договору встановлено, що іпотекодержатель має право здійснювати уступку права вимоги за цим договором третім особам за згодою сторін даного договору. Крім того, Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" було відступлено право вимоги за Договором поруки № 7/12/Ю від 23.08.2012 року, який припинив свою дію.

Слід зазначити, що конкурс з реалізації активів Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" було проведено, а спірні договори укладено саме в силу Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Визнання недійсним конкурсу з реалізації активів Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" та спірних договорів недійсними призведе до порушення прав кредиторів неплатоспроможного банку, враховуючи наступне.

Виходячи зі змісту статей 39, 40, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації складається план врегулювання (рішення Фонду, що визначає спосіб, економічне обґрунтування, строки та умови виведення неплатоспроможного банку з ринку), у якому визначаються заходи щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку в один із способів, передбачених у частині 2 статті 39 даного Закону. Фонд складає реєстр активів і зобов'язань, які підлягають відчуженню. Під час відчуження зобов'язань Фонд має забезпечити неупереджене ставлення до всіх кредиторів неплатоспроможного банку, дотримуючись черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, при цьому зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом, мають найвищий пріоритет і не можуть бути відчужені частково. Під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості, передбаченій статтею 52 даного Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Таким чином, після запровадження у банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку) та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку, з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Крім того, згідно Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 09 жовтня 2012 року №01-06/1398/2012 у разі якщо умовами кредитного договору не встановлено заборону на заміну кредитора у зобов'язанні за відсутністю згоди позичальника, відсутні правові підстави для визнання недійсним договору, укладеного з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором.

Умовами Кредитного договору № 7/12/Ю від 23.08.2012 року не встановлено заборону на заміну кредитора у зобов'язанні.

Посилання позивача на порушення умов встановлення вартості кроку конкурсу спростовуються наступним.

Згідно протоколу №WIN200697 засідання конкурсної комісії про визначення переможця конкурсу по лоту № 200697 від 19.06.2015 року початкова цінова конкурсна пропозиція визначена у розмірі 2 365 000,00 грн.

Відповідно до пункту 4.7. Положення «Про проведення конкурсу з реалізації майна АТ «Брокбізнесбанк» шляхом відступлення прав вимоги за кредитами іншим фінансовим установам» учасники конкурсу після оприлюднення виконавцем конкурсу усіх цінових конкурсних пропозицій та оприлюднення виконавцем конкурсу початкової ціни № 2 лоту мають право протягом 10 (десяти) хвилин надати виконавцю конкурсу додаткові цінові конкурсні пропозиції, які мають перевищувати початкову ціну № 2 відповідного лоту. При цьому, кожна з додаткових цінових конкурсних пропозицій, наданих учасниками конкурсу, повинна перевищувати попередню не менше, ніж на 5 % від початкової ціни № 2 відповідного лоту.

Таким чином, сума у розмірі 2 365 000,00 грн. є початковою ціновою конкурсною пропозицією, тобто початковою ціною № 2, а не кроком конкурсу. Беручи до уваги, що цінових конкурсних пропозицій по лоту № 200697, крім Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний Банк" не надходило, останнього визначено переможцем конкурсу.

Суд погоджується з доводами відповідача-1 про те, що при укладенні Договору про відступлення права вимоги № 21 від 03.07.2015 року він правомірно передав відповідачу-2 право вимоги за Кредитним договором № 7/12/Ю від 23.08.2012 року у розмірі станом на дату укладення Договору про відступлення права вимоги, оскільки особливістю кредитних відносин є те, що банк має право нараховувати відсотки по кредиту та інші штрафні санкції, передбачені кредитним договором, до повного виконання зобов'язання за договором і проведення торгів не припиняє нарахування відсотків по кредитному договору.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, позивачем не доведено, а судом не встановлено обставин з якими положення статей 203, 215 Цивільного кодексу України пов'язують можливість визнання Договору недійсним.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Карпатські зорі" Центр реабілітації та оздоровлення з підстав, наведених в обґрунтування позову, задоволенню не підлягають.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача.

Керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Карпатські зорі" Центр реабілітації та оздоровлення відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.12.2015 року

Головучий суддя Стасюк С.В.
Суддя Босий В.П.
Суддя Сташків Р.Б.