РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015Справа №910/27716/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "КСК-Автоматизація"
про стягнення 189 754, 48 грн.
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:
від позивача:Будник К.С. - представник за довіреністю;
від відповідача:Коваль О.А. - представник за довіреністю.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КСК-Автоматизація" про стягнення 189 754, 48 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором поставки № 3300 від 18.09.2014 року, щодо своєчасної поставки продукції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2015 р. порушено провадження у справі № 910/27716/15, розгляд останньої призначено на 27.11.2015 р.

У судовому засіданні представник позивача вимоги викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, надавав усні пояснення по справі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте через відділ діловодства суду від нього надійшли клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що поставка була здійснена 24.10.2014 року та 05.11.2014 року, що не суперечить проміжку часу, який зазначений у Специфікації з 08.09.14р. по 28.02.2015р., а тому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

З метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача, що перешкоджає розгляду спору по суті, суд вирішив відкласти розгляд справи на 16.12.2015 року.

Представник позивача у судовому засіданні наполягає на позові. Клопоче перед судом про ознайомлення з відзивом. Для надання позивачу можливості ознайомитися з відзивом на позовну заяву суд оголосив перерву в судовому засіданні на 10 хв.

Після перерви представник відповідача усно клопоче про відкладення розгляду справи, позов не визнає,надає усні пояснення по суті спору.

Судом зроблено висновок, що наданих доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КСК-Автоматизація" (Продавець) виникли договірні відносини відповідно до укладеного Договору № 3300 від 18.09.2014 року.

Відповідно до п. 1.1. Договору, продавець зобов'язується поставити та передати у власність Покупця продукцію відповідно до Специфікацій, узгоджених до договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного договору.

Згідно з п. 3.2. поставка продукції продавцем здійснюється в строки, зазначені у відповідній специфікації, але тільки після надання покупцем письмового замовлення. Датою подачі замовлення вважається дата його направлення поштою на e-mail . Замовлення повинно містити перелік номенклатури (асортимент) та обсяги поставки продукції, точно відповідати по номенклатурі і не перевищувати обсяги, зазначені в специфікації.

У специфікації № 1 від 18.09.2014 року передбачено, що продукція має бути поставлена протягом 9 тижнів з дня підписання листа про наміри.

Оплата продукції, поставленої на склад покупця, здійснюється у розмірі 100% від вартості такої продукції протягом 20 календарних днів з дати надання відповідного оригіналу рахунку покупцеві (п. 4.2.)

21.08.2014 року, на виконання умов Договору, позивач підписав лист про наміри, згідно Специфікації № 1 від 18.09.2014 року, тобто поставка повинна відбутися до 23.10.2014 включно.

Однак, всупереч умовам укладеного Договору, продукцію відповідачем було поставлено з порушенням передбаченого строку, погодженого сторонами.

Згідно з п. 7.1. Договору у випадку прострочення поставки продукції проти строків обумовлених в договорі, покупець сплачує неустойку у розмірі 0,3% від вартості недопоставленої продукції за кожен день прострочення. Нарахування неустойки починається з першого дня прострочення та припиняється на дату поставки продукції.

Враховуючи викладене, сума нарахованої відповідачу неустойки, за порушення строків поставки продукції за договором №3300 від 18.09.2014 року складає 189 754, 48 грн.

16.06.2015 року позивачем на адресу відповідача була направлена претензія № 141-4/279-24П з вимогою про сплату неустойки, за порушення строків поставки продукції, однак відповідач вимоги даної претензії не задовольнив.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем свого обов'язку щодо своєчасної поставки продукції за Договором, а тому просить стягнути неустойку за порушення строків.

Дослідивши правову норму, яка підлягає застосуванню у спірних відносинах сторін, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, виходячи із наступного:

Судом надана належна правова оцінка відносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами укладено договір постачання. У залежності від умов діючого законодавства, договір вважається укладеним коли сторони досягли всіх суттєвих його умов, а саме за ЦК України відносно предмету та строку.

Укладений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно зі статтями 173, 174, 175 ГК України (статтями 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Незалежно від того, що у ЦК України договору поставки присвячено лише одна стаття (ст. 712), до нього застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, а саме ст. ст. 655-697 ЦК України, коли інше не встановлено договором, законом або витікає із характеру правовідносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначається господарським кодексом України. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Господарський кодекс України чітко вказує, що сторонами договору постачання можуть бути лише суб'єкти господарювання в розумінні статті 55 ГК України. Таким чином, законодавець визначив відповідно до вимог частини 6 статті 265 ГК України чим різниться договір поставки від договору купівлі-продажу. Сторони судового процесу є суб'єктами господарювання відповідно до вказаних вимог.

Так, згідно п. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках.

Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

За вимогами ГК України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціні. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 712 ЦК України та ст.ст. 180, 181, 265 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Заперечуючи проти доводів, викладених у позовній заяві, відповідач у своєму відзиві стверджує, що позивач не вірно цитує зміст Специфікації №1 від 18.09.2014 р., зокрема в тексті Специфікації відсутні слова "Продукція має бути поставлена протягом 9 тижнів з дня підписання листа про наміри".

Крім того, відповідач посилається на п. 10.5. Договору, відповідно до якого з моменту підписання Договору всі попередні переговори і листування по ньому втрачають силу. У зв'язку з чим, ним зроблено висновок, що лист про наміри від 21.08.2014 року втратив силу 18.09.2014 року.

Суд, досліджуючи матеріали справи, зокрема положення Договору № 3300 від 18.09.2014 року та Специфікації № 1 від 18.09.2014 року, встановив, що доводи відповідача наведені у відзиві є необґрунтованими, оскільки в тексті Специфікації до Договору поставки № 3300 від 18.09.2015 року чітко визначено, що поставка повинна відбутися у строк 9 тижнів від дати 21.08.2014 року - підписання листа про наміри.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням того, що судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором, суд дійшов висновку, що ТОВ "КСК-Автоматизація" зобов'язане сплатити ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" неустойку у розмірі 189 754, 48 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 629, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 173-175, 180, 181, 193, 238, 265, 266 ГК України, ст.ст. 32-34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КСК-Автоматизація" (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, 4Б, ) на користь Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, буд. 1, ) неустойку у розмірі 189 754, 48 грн. Видати наказ.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КСК-Автоматизація" (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, 4Б, ) на користь Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, буд. 1, ) судовий збір у розмірі 2 846, 32 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 21.12.2015 р.

Суддя Ю.О.Підченко