КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2015 р. Справа№ 910/18961/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників cторін:

позивача: не з'явився,

відповідача: Красюк Н.І., довіреність № 10-235/д від 30.03.2015,

третьої особи: не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

на рішення Господарського суду м. Києва від 23.09.2015

у справі № 910/18961/15 (суддя Привалов А.І.)

за позовом ОСОБА_3

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство "Фінансова компанія "Укрнафтогаз"

про стягнення 92 085,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення 92 085,16 грн., з яких: 78 195,28 грн. заборгованості по виплаті дивідендів, 616,99 грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання та 13272,89 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.09.2015 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Фінансова компанія "Укрнафтогаз".

В подальшому, позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, що за своєю суттю є заявою про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача 77 035,17 грн. заборгованості по виплаті дивідендів, 607,84 грн. 3% річних та 13 075,97 грн. інфляційних втрат, загалом 90 718,98 грн. Заява позивача про зменшення позовних вимог була прийнята судом до розгляду, у зв'язку з чим має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір. Отже, позовні вимоги розглядаються в межах ціни позову 90 718,98 грн., визначеної позивачем.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 23.09.2015 у справі № 910/18961/15 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5; ) на користь ОСОБА_3 (76019, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) дивіденди в сумі 77 035 грн. 17 коп., 607 грн. 84 коп. - 3% річних, 13 075 грн. 97 коп. - інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору в сумі 1574 грн. 34 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 23.09.2015 у справі № 910/18961/15 повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував і порушив норми матеріального та процесуального права.

Приватне акціонерне товариство "Фінансова компанія "Укрнафтогаз" (третя особа) у письмовому відзиві на апеляційну скаргу просило апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" задовольнити, а рішення Господарського суду м. Києва від 23.09.2015 скасувати та прийняти нове, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову повному обсязі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/18961/15 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Андрієнка В.В., суддів Буравльова С.І., Шапрана В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2015 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 08.12.2015.

03.12.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача - ОСОБА_3 надійшло письмове клопотання (відзив) про розгляд справи без його участі, у зв'язку із неможливістю останнього бути присутнім в судовому засіданні. Крім того, позивач просив залишити рішення Господарського суду м. Києва від 23.09.2015 у справі №910/18961/15 без змін, з огляду на його законність та обґрунтованість. Колегія суддів розглянувши подане клопотання вирішила його задовольнити та розглядати справу за відсутності позивача.

Позивач в судове засідання, яке відбулось 08.12.2015, з урахуванням поданого клопотання, не з'явився.

Представник відповідача в судовому засіданні, яке відбулось 08.12.2015, підтримав апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" та просив апеляційний господарський суд її задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати.

Представник третьої особи в судове засідання, яке відбулось 08.12.2015 не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

За таких обставин постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення, встановив наступне.

Згідно Статуту відповідача, Відкрите акціонерне товариство "Укрнафта" засновано на підставі наказу Державного комітету України по нафті і газу від 23.02.1994 № 57 шляхом перетворення Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Укрнафта" у Відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України "Про корпоратизацію підприємств" від 15.06.1993 № 210/93. Згідно з рішенням загальних зборів акціонерів від 22.03.2011 змінено тип та назву товариства з Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" на Публічне акціонерне товариство "Укрнафта".

Статутний капітал Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" становить 13 557 127,50 грн., який поділено на 54 228 510 простих іменних акцій номінальною вартістю 25 копійок.

ОСОБА_3 (позивач) станом на 20.10.2014 був акціонером ПАТ "УКРНАФТА" (відповідача) з кількістю акцій 1176 (одна тисяча сто сімдесят шість) штук, що підтверджується випискою приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Укрнафтогаз" про стан рахунку у цінних паперах №2406/2 від 24.06.2015р., яка наявна в матеріалах справи.

10.10.2014 відбулись загальні збори акціонерів Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", до порядку денного яких було внесено, зокрема, питання розподілу прибутку товариства за 2011-2013 роки, затвердження порядку та строків виплати дивідендів.

Рішення, прийняті на вказаних загальних зборах, оформлені протоколом №22 від 10.10.2014.

Відповідно до п. 9.1 зазначеного протоколу, затверджено наступний порядок розподілу прибутку у сумі 2 181 892 000,00 грн., отриманого ПАТ "Укрнафта" за 2011 рік: 2 181 612 957,30 грн., що складає 99,99% чистого прибутку, отриманого товариством за 2011 рік направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 40,23 грн., а решту чистого прибутку спрямувати на розвиток ПАТ "Укрнафта".

Згідно з п. 9.2 цього протоколу, затверджено наступний порядок розподілу прибутку у сумі 1 428 110 724,00 грн., отриманого ПАТ "Укрнафта" за 2012 рік: 1 427 836 668,30 грн., що складає 99,98% чистого прибутку, отриманого товариством за 2012 рік направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 26,33 грн., а решту чистого прибутку направити на розвиток ПАТ "Укрнафта".

Пунктом 9.3 цього ж протоколу затверджено наступний порядок розподілу прибутку у сумі 189 886 355,00 грн., отриманого ПАТ "Укрнафта" за 2013 рік: 189 799 785,00 грн., що складає 99,95% чистого прибутку, отриманого товариством за 2013 рік направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 3,50 грн., а решту чистого прибутку направити на розвиток ПАТ "Укрнафта".

Крім того, в пункті 9 протоколу № 22 від 10.10.2014 встановлено, що виплату дивідендів за 2011-2013 роки здійснити у строк з 20.10.2014р. по 10.04.2015р.

Отже, згідно протоколу загальних зборів акціонерів ПАТ "УКРНАФТА" від 10.10.2014 виплата дивідендів за 2011-2013 роки розпочинається з 20.10.2014 та закінчується 10.04.2015.

Таким чином:

- за 2011 рік дивіденди позивача складають - 44 235,30 грн. (1176 шт. акцій х 40,23 грн.- 5% податок з доходів фізичних осіб - 1,5% військовий збір);

- за 2012 рік дивіденди позивача складають 28 951,46 грн. (1176 шт. акцій х 26,33 грн.- 5% податок з доходів фізичних осіб - 1,5% військовий збір);

- за 2013 рік дивіденди позивача складають - 3848,46 грн. (1176 шт. акцій х 3,50 грн.- 5% податок з доходів фізичних осіб - 1,5% військовий збір).

Позивач звертався до відповідача з листом від 10.04.2015р. про сплату невиплачених йому дивідендів за 2011-2013 роки. Однак, відповідач, листом за вих. № 13.2-39/104 від 12.05.2015р. повідомив, що для виплати дивідендів відповідач перераховує кошти Центральному депозитарію України для їх подальшого переказу депозитарними установами на рахунки депонентів, передбаченим договором.

В свою чергу, 23.06.2015 між позивачем, в якості депонента, та Приватним акціонерним товариством "Фінансова компанія "Укрнафтогаз", в якості депозитарної установи (третя особа), було укладено Договір про обслуговування рахунку в цінних паперах, відповідно до п. 2.1.1.5 якого встановлено обов'язок третьої особи зараховувати доходи за цінними паперами (права на цінні папери) на рахунок в цінних паперах позивача.

Так, у відповідь на лист позивача від 15.09.2015р. третя особа у листі за вих. №1509/8 від 15.09.2015р. (копія якого міститься в матеріалах справи) повідомила, що депозитарна установа не отримувала від Національного депозитарію України коштів для виплати позивачу дивідендів за 2011-2013 роки, нарахованих відповідачем.

Оскільки належні позивачу дивіденди відповідач не виплатив, позивач звернувся з позовом до суду з вимогою про стягнення з відповідача 77 035,17 грн. заборгованості по виплаті дивідендів.

Частиною 1 статті 167 Господарського кодексу України встановлено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до частини 1 статті 116 Цивільного кодексу України, учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину.

Згідно з ч. 1 ст. 154 Цивільного кодексу України, установчим документом акціонерного товариства є його статут.

Відповідно до ст. 88 Господарського кодексу України, учасники господарського товариства мають право брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди).

Підпункт "б" ч. 1 ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" визначає, що учасники товариства мають право брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

Пунктом "д" частини 5 ст. 41 Закону України "Про господарські товариства" визначено, що затвердження порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів) віднесено до компетенції вищого органу акціонерного товариства - загальних зборів.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України "Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні", підтвердженням права власності на цінні папери є сертифікат, а в разі знерухомлення цінних паперів чи їх емісії в бездокументарній формі - виписка з рахунку у цінних паперах, яку зберігач обов'язаний надавати власнику цінних паперів.

Судом встановлено, що станом на дату початку виплати дивідендів за 2011-2013 роки, позивач обліковувався в реєстрі власників іменних акцій відповідача, що підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачем, при цьому, за позивачем обліковувалося 1176 штук простих іменних акцій відповідача.

Згідно протоколу загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрнафта" від 10.10.2014 виплата дивідендів за 2011-2013 роки розпочинається з 20.10.2014 та закінчується 10.04.2015.

Відповідно до п.п.3.3 Статуту відповідача (в редакції, яка була чинною на момент прийняття рішень загальних зборів, оформлених протоколом №22 від 10.10.2014р.), акціонери мають право отримувати дивіденди.

Згідно з п. 9.1.6 Статуту відповідача, до компетенції загальних зборів акціонерів віднесено затвердження річного звіту товариства, розподіл прибутку і збитків товариства, з урахуванням вимог, передбачених законом, затвердження розміру річних дивідендів у випадках, передбачених законом.

Отже, як встановлено судом, відповідач мав обов'язок виплатити позивачеві дивіденди за 2011-2013 роки з 20.10.2014р. по 10.04.2015р. загалом у розмірі 77 035,17 грн. (з урахуванням утримання 5% - податку з доходів фізичних осіб та 1,5% - військового збору).

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано. При цьому відповідачем надано суду докази сплати до бюджету 5% - податку з доходів фізичних осіб та 1,5% - військового збору).

Судом відхилено посилання відповідача, що право на отримання частки прибутку - дивідендів має бути реалізоване акціонером шляхом направлення емітенту відповідного звернення з повідомленням необхідних для виплати дивідендів реквізитів та підтвердженням права власності на цінні папери відповідача, а зобов'язання емітента виникає під час реалізації акціонером наданого права, а не при прийнятті загальними зборами акціонерів відповідача 10.10.2014р. рішення про виплату дивідендів за 2011-2013 роки і що позивач у визначений загальними зборами строк (з 20.10.2014р. по 10.04.2015р. відповідно) вказаних відомостей не надав, оскільки отримання дивідендів - це право учасника, а чинним законодавством України не передбачено обов'язку акціонера звертатися з вимогою про виплату дивідендів до акціонерного товариства і не встановлено термінів такого звернення, відповідач не зазначив норм матеріального права, які передбачають такий обов'язок акціонера.

Пунктом 35 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" роз'яснено, що господарські суди вправі приймати рішення щодо виплати акціонеру (учаснику) частки прибутку (дивідендів) лише у разі невиплати господарським товариством дивідендів на підставі рішення загальних зборів або їх виплати в меншому розмірі, ніж передбачено відповідним рішенням.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача дивідендів за 2011-2013 роки, строк виплат яких розпочався з 20.10.2014р. та закінчився 10.04.2015р. визнаються судом законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 77 035,17 грн., з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Крім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом встановлено, що згідно прийнятого відповідачем рішення в останнього виникло зобов'язання по сплаті на користь позивача грошових коштів в якості виплати дивідендів.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Посилання відповідача, що зобов'язання по виплаті дивідендів за своєю правовою природою не є грошовим, що виключає застосування до нього положень ст. 625 Цивільного кодексу України, є помилковими.

При цьому судом врахововано, що під час розгляду справи № 6-113 цс 14 (постанова від 01.10.2014) Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого будь-яке зобов'язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов'язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат визнаються судом законними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, суд, перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат, який доданий до заяви про зменшення позовних вимог, визнав його обґрунтованим, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю.

Щодо посилань відповідача на те, що положеннями Порядку проведення індексації грошових коштів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078, заборонено проведення індексації доходів осіб від акцій та інших цінних паперів, слід зазначити про те, що вказаний порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників а отже, фактично, регулює правовідносини сторін щодо індексації грошових доходів населення та не підлягає застосуванню до правовідносин сторін щодо несвоєчасного виконання грошових зобов'язань.

Той факт, що доходи громадян від акцій не відносяться до об'єктів індексації, визначених п. 2 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078, не спростовує факт наявності грошового зобов'язання відповідача з виплати дивідендів своїм акціонерам у встановлених загальними зборами розмірах та у встановлені строки. Починаючи з дня, наступного за останнім днем періоду, визначеного для виплати дивідендів, зобов'язання з виплати дивідендів вважається відповідачем порушеним з певними правовими наслідками, в тому числі визначеними ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно вимог ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі викладеного та з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню повністю.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги наведене, судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 23.09.2015 у справі №910/18961/15 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від 23.09.2015 у справі №910/18961/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" - без задоволення.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран