ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2015 р.Справа № 916/3988/15

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Волкова Р.В.,

при секретарі судового засідання Кришталь Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

про: розірвання договору оренди та виселення

За участю:

представника позивача: Добров Р.М. (за довіреністю);

представник відповідача: ОСОБА_3 (за довіреністю);

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Департамент комунальної власності Одеської міської ради, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, про розірвання договору оренди 1/51 від 19.11.2014 та виселення з нежитлового приміщення першого поверху загальною площею 29,6кв.м. за адресою АДРЕСА_2.

В обґрунтування своїх вимог посилається на укладання 19.11.2014 р. з відповідачем договору оренди № 1/51 нежитлового приміщення, передачу приміщення виключно під розміщення майстерні з ремонту взуття, невикористання відповідачем приміщення за вказаним призначенням, здійснення громадянином ОСОБА_4 без відповідних дозволів переобладнання та капітального ремонту, встановлення у договорі заборони передавати будь-яким шляхом право оренди іншим особам, зазначення у п.7.3 договору того факту що невикористання приміщення більше ніж три місяці є підставою для розірвання договору, суттєве порушення відповідачем умов договору. скарги мешканців прилеглих будинків на ремонтні роботи та інші вказані у позовній заяві обставини.

Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на надуманий характер тверджень позивача. Вказує на необхідність попередньої підготовки будь-якого приміщення для використання під певну господарську діяльність, виявлення в процесі підготовки отриманого в оренду приміщення того факту, що воно знаходиться в аварійному стані та потребує капітального ремонту, погіршення його стану внаслідок значних снігових опадів 2014-2015 років, виникнення загрози обвалення стін, здійснення відповідачем часткового укріплення фундаменту та часткового укріплення стіни, вжиття заходів на отримання згоди позивача на проведення капітального ремонту, відсутність позитивної відповіді до наступного часу, відсутність доказів використання приміщення ОСОБА_4, вчинення ОСОБА_4 всіх дій щодо орендованого приміщення на підставі довіреності відповідача як його повноважним представником та на інші зазначені у відзиві та поясненнях обставини.

До канцелярії суду 30.11.2015 р. та 09.12.2015 р. надійшли клопотання від ОСОБА_5 про залучення її до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці позивача. Клопотання обґрунтовані посиланням на те, що вона є належним користувачем гаражу інвентарний номер 101.177, площею 28кв.м., розташованому на придомовій території будинку АДРЕСА_2. Разом з цим, з наданих до клопотання документів не вбачається що вона у встановленому порядку отримала право власності або користування майном, та що йдеться про те ж саме приміщення яке є предметом спору по справі. За таких обставин суд відмовляє у задоволенні вказаного клопотання в зв'язку з необґрунтованістю.

До цього ОСОБА_5 зверталась з аналогічним клопотанням 06.11.2015 р., яке за вхід. № 2-6110/15, яке судом було розглянуто та відхилено ухвалою від 13.11.2015 р.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між сторонами 19.11.2014 р. був підписаний договір оренди № 1/51 нежитлового приміщення, відповідно до якого позивач передає, а відповідач приймає у строкове платне користування не житлове приміщення першого поверху загальною площею 29,6кв.м. за адресою АДРЕСА_2 (п.1.1 договору).

Зазначений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань відповідно до ст.175 Господарського Кодексу України.

Ст. 629 Цивільного Кодексу України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до п.1ст.762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Термін дії договору встановлений з 19.11.2014 р. по 19.10.2017 р.(п.1.3)

Фактичне отримання приміщення підтверджується наданим до матеріалів справи Актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 19.11.2014 р. Акт підписаний представниками сторін та містить відмітку про те, що приміщення у задовільному технічному стані.

Відповідно до п.4.1 договору, приміщення передається відповідачу виключно для використання під розміщення майстерні з ремонту взуття.

Пунктом 4.9 договору визначено, що відповідач не має права без згоди позивача передавати приміщення у користування третім особам за цивільно-правовими правочинами, укладати відносно цього приміщення будь-які цивільно-правові правочини, в тому числі попередні договори та передавати будь-яким шляхом право оренди іншим особам.

Доказів укладання відповідачем вищевказаних правочинів суду не представлено, не надано також доказів вчинення будь-яких дій щодо передачі відповідачем права оренди іншим особам. За відсутності таких доказів суд вважає безпідставними твердження позивача про порушення п.4.9 договору.

Позивач також посилається на здійснення переобладнання та капітального ремонту без отримання відповідних дозволів, а також на отримання скарг мешканців будинку АДРЕСА_2.

Щодо скарг мешканців будинку, то відповідно до вимог ст.32 Господарського процесуального Кодексу України, самі по собі вказані скарги не можуть бути доказом, на підставі яких господарський суд встановлює певні обставини по справі. Крім того, у наявному в матеріалах справи зверненні мешканців будинку АДРЕСА_2 до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 13.08.2015 р. зазначається про вчинення невідомими особами завезення будівельних матеріалів, здійснення ремонтних робіт, самовільне підключення до електромереж протягом трьох років, тоді як відповідач отримав спірне приміщення лише у листопаді 2014 р.

Суд також критично ставиться до наданих сторонами до матеріалів справи фотографій, оскільки невідомо ким, коли та за яких обставин вони були зроблені, ким завезені будівельні матеріали, ким виконувались певні будівельні чи інші роботи та коли.

Відповідач вказує на намагання отримати дозвіл на проведення капітального ремонту, тривалість цієї процедури до наступного часу, та посилається на первинне звернення з цього приводу до позивача від 19.11.2014 р. Разом з цим, згідно відмітки позивача на вказаній заяві, вона отримана ним лише 28.04.2015 р. та зареєстрована за вхід. № 01-14/1373.

Як зазначили представники сторін в судовому засіданні, до наступного часу такий дозвіл не отримано, відповідач дооформлює відповідні документи.

Відповідач не заперечує того факту, що ним частково укріплений фундамент та стіни, проте це було зроблено з метою запобігання руйнування приміщення та не може розглядатися як капітальний ремонт.

Фактично, з матеріалів справи не вбачається, що відповідач, і саме він, здійснював переобладнання та капітальний ремонт об'єкту оренди. За таких обставин, суд вважає недоведеними посилання позивача на здійснення капітального ремонту без відповідного дозволу як на порушення умов договору та підставу для його розірвання.

Пунктом 7.3 договору чітко зазначено, що при тривалому, більше трьох місяців, невикористанні відповідачем наданих йому приміщень за цим договором, приміщення вважаються неосвоєними і договір підлягає розірванню відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п.7.6 договору, він може бути розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством та зазначеним договором оренди. Можливість дострокового розірвання договору за вимогою однієї зі сторін в судовому порядку у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань сторонами передбачена також ст.26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна".

Як вже зазначалось, приміщення передавалось відповідачу виключно для використання під розміщення майстерні з ремонту взуття (п.4.1 договору). Передача приміщення відбулась 19.11.2014 р., що підтверджується відповідним актом.

Доказів використання приміщення для мети, з якою воно надавалось в оренду, суду не представлено. Відповідач зазначає, що приміщення до наступного часу не використовується під майстерню внаслідок необхідності капітального ремонту.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст.610 ЦК України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність обставин, з якими сторони пов'язали можливість розірвання договору оренди в судовому порядку, та обґрунтованість посилань позивача з цього приводу на п.7.3 договору.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п.1 ст.785 Цивільного Кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Аналогічний припис міститься і у ст.37 Закону України „Про оренду державного та комунального майна", згідно якої у разі припинення договору оренди орендар зобов'язаний повернути приміщення в належному стані не гіршому ніж на час передачі його в оренду.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

За таких обставин, суд вважає вимоги про розірвання договору та виселення відповідача такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.44, ст.49 Господарського процесуального Кодексу України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.525, 526, 530, 546, 549, 610, 611, 612, 625, 629, 759, 785 Цивільного Кодексу України, ст.ст.175,193 Господарського Кодексу України, ст.ст.22, 33, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задовольнити.

2. Розірвати договір оренди 1/51 від 19.11.2014 р. укладений між фізичної особою-підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) та Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська,1, код 26302595).

3. Висилити фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) з нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 29,6 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська,1, рахунок № 1909, МФО 828011 в ГУ ДКСУ в Одеській області, код 26302595).

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська,1, рахунок № 1909, МФО 828011 в ГУ ДКСУ в Одеській області, код 26302595) 2 436/дві тисячі чотириста тридцять шість/грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 10.12.2015 року.

Повний текст рішення складено 15 грудня 2015 р.

Суддя Р.В. Волков