ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2015р. Справа№ 914/3630/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніко-Істейт», м.Київ

До відповідача: Приватного підприємства «МАЛКОС КД», м.Львів

Про стягнення 525 950, 28 грн.

В судове засідання зявились:

від позивача: ОСОБА_1 - представник

від відповідача: не зявився

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Кравець О.І.

Суть спору: Подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніко-Істейт» до Приватного підприємства «МАЛКОС КД» про стягнення 525 950, 28 грн.

Ухвалою суду від 22.10.2015 р. було порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 16.11.2015 р.

В судовому засіданні 16.11.2015 року судом було оглянуто оригінали документів, які в належно завірених копіях долучені до матеріалів справи.

Розгляд справи відкладався з підстав і мотивів наведених в ухвалах суду.

На адресу суду 13.11.2015 року позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог (вх. 5298/15), якою просить стягнути з відповідача 359 133,04 грн. основного боргу, 65 916,66 грн. пені, 109 230,34 грн. нарахувань відповідно до встановленого індексу інфляції та 10 003,04 грн. 3 % річних.

В судовому засіданні 14.12.2015 року представник позивача позов підтримав з урахуванням зави про збільшення позовних вимог та просив задоволити з підстав зазначених в позовній заяві та наданих поясненнях, зокрема з тих підстав, що відповідачем не належно виконувались свої договірні зобовязання в частинні оплати за оренду приміщення по укладених договорах.

Відповідач в судові засідання не зявився, відзиву на позов не подав, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалами суду, які направлялись йому рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення. За таких обставин суд вважає, що справа у відповідності до вимог ст. 75 ГПК України, може бути розглянута за відсутності відповідача.

В судовому засіданні 14.12.2015 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

31.03.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніко-Істейт» (надалі Орендодавець) та Приватним підприємством «МАЛКОС КД» (надалі Орендар) було укладено Договір оренди № 02-01/04 (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Орендодавець зобовязується передати, а Орендар прийняти в оренду для використання під розміщення ділового офісу, приміщення пятого поверху та частково хол в будівлі офісно-торгового комплексу за адресою: м. Львів, вул. Угорська, 14, загальною площею 871,2 м.кв. Строк оренди обчислюється з дати підписання ОСОБА_2 приймання-передачі обєкту оренди (фактично 01.04.2014 р.) по 31.05.2014 р. із можливістю пролонгації за умови згоди обох сторін. Строк оренди прологовувався відповідно до Договорів про внесення змін до Договору оренди № 02-01/04.

Згідно п. 3.1.3 Договору, Орендар зобовязувався сплачувати орендну плату Орендодавцю шляхом перерахування відповідних платежів на поточний рахунок Орендодавця за кожний поточний календарний місяць користування орендованим майном протягом дії Договору. До настання другого числа кожного поточного календарного місяця оренди майна Орендодавець виставляє Орендарю рахунок за оренду майна за поточний календарний місяць.

Відповідно до п. 3.1.5 Договору, Орендар має сплачувати орендну плату протягом трьох банківських днів від дати одержання рахунку, але в будь-якому разі не пізніше 5 (пятого) числа поточного місяця. При цьому неотримання Орендарем рахунків від Орендодавця не звільняє його від сплати орендної плати не пізніше 5 числа поточного місяця та не зобовязує Орендодавця доводити документальними чи іншими доказами факт вручення рахунку Орендареві.

Однак, Орендарем свої договірні зобовязання в повній мірі виконанні не були, в частинні оплати за оренду вище вказаного приміщення, чим призвів до виникнення заборгованості у сумі 475,75 грн.

16.09.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніко-Істейт» (надалі Орендодавець) та Приватним підприємством «МАЛКОС КД» (надалі Орендар) було укладено Договір оренди № 02-09/14 (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Орендодавець зобовязується передати, а Орендар прийняти в оренду для використання під розміщення ділового офісу, частину приміщення першого поверху в будівлі офісно-торгового комплексу за адресою: м. Львів, вул. Угорська, 14, загальною площею 552,5 м.кв. Строк оренди обчислюється з дати підписання ОСОБА_2 приймання-передачі обєкту оренди (фактично 17.09.2014 р.) по 01.07.2016р. із можливістю пролонгації за умови згоди обох сторін. Строк оренди прологовувався відповідно до Договорів про внесення змін до Договору оренди № 02-09/14.

Згідно п. 3.1.3 Договору, Орендар зобовязувався сплачувати орендну плату Орендодавцю шляхом перерахування відповідних платежів на поточний рахунок Орендодавця за кожний поточний календарний місяць користування орендованим майном протягом дії Договору. До настання другого числа кожного поточного календарного місяця оренди майна Орендодавець виставляє Орендарю рахунок за оренду майна за поточний календарний місяць.

Відповідно до п. 3.1.5 Договору, Орендар має сплачувати орендну плату протягом пяти банківських днів від дати одержання рахунку, але в будь-якому разі не пізніше 15 (пятнадцятого) числа поточного місяця. При цьому неотримання Орендарем рахунків від Орендодавця не звільняє його від сплати орендної плати не пізніше 15 числа поточного місяця та не зобовязує Орендодавця доводити документальними чи іншими доказами факт вручення рахунку Орендареві.

13.06.2015 року Орендодавцем була вручена представнику орендаря письмова вимога за вих. № від 08.07.2015 року про погашення заборгованості згідно виставлених рахунків. Однак, дана вимога залишена без відповіді та реагування.

У звязку з нерегулярною сплатою орендних платежів, орендодавцем було зараховано суму переплачених залишкових коштів в погашення заборгованості, в наслідок чого борг Орендаря перед Орендодавцем складає 286 612,45 грн.

Фактично Орендодавець самостійно звільнив орендовані приміщення 01.06.2015 року без підписання акту приймання-передачі (повернення) обєкту оренди та договору про розірвання Договору оренди № 02-09/14.

14.02.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніко-Істейт» (надалі Орендодавець) та Приватним підприємством «МАЛКОС КД» (надалі Орендар) було укладено Договір оренди № 02-14/02 (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Орендодавець зобовязується передати, а Орендар прийняти в оренду для використання під розміщення ділового офісу, приміщення пятого поверху в будівлі офісно-торгового комплексу за адресою: м. Львів, вул. Угорська, 14, загальною площею 484,4 м.кв. Строк оренди обчислюється з дати підписання ОСОБА_2 приймання-передачі обєкту оренди (фактично 11.03.2011 р.) по 31.12.2013 р. із можливістю пролонгації за умови згоди обох сторін. Строк оренди прологовувався відповідно до Договорів про внесення змін до Договору оренди № 02-14/02.

Згідно п. 3.1.3 Договору, Орендар зобовязувався сплачувати орендну плату Орендодавцю шляхом перерахування відповідних платежів на поточний рахунок Орендодавця за кожний поточний календарний місяць користування орендованим майном протягом дії Договору. До настання другого числа кожного поточного календарного місяця оренди майна Орендодавець виставляє Орендарю рахунок за оренду майна за поточний календарний місяць.

Відповідно до п. 3.1.5 Договору, Орендар має сплачувати орендну плату протягом трьох банківських днів від дати одержання рахунку, але в будь-якому разі не пізніше 5 (пятого) числа поточного місяця. При цьому неотримання Орендарем рахунків від Орендодавця не звільняє його від сплати орендної плати не пізніше 5 числа поточного місяця та не зобовязує Орендодавця доводити документальними чи іншими доказами факт вручення рахунку Орендареві.

У звязку з нерегулярною сплатою орендних платежів виникла заборгованість частина якої була списана за рахунок зарахування коштів, а саме попередньої оплати за останній місяць в якості погашення частини боргу, в наслідок чого борг Орендаря перед Орендодавцем складає 122 298,98 грн.

Орендодавцем шляхом поштового відправлення, звернувся до Орендаря з претензією про сплату заборгованості в сумі 359 133,04 грн. ОСОБА_1 вимога також залишена Орендарем без відповіді та реагування.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані три відсотки річних в розмірі 10 003,04 грн. та інфляційні втрати в розмірі 109 230,34 грн. Крім цього, відповідно до умов договорів та ст. 232 ГК України відповідачу нараховано 65 916,66 грн. пені.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд прийшов до висновку, що збільшені позовні вимоги підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов Договір оренди № 02-01/04 від 31.03.2014 року, № 02-09/14 від 16.09.2014 року та № 02-14/02 від 14.02.2011 року позивач надав в оренду відповідачу вище зазначенні приміщення, що підтверджується долученими до матеріалів справи актами прийому передачі (які підписані та скріплені мокрими печатками сторін), за які останній мав сплачувати оренду плату визначеного умовами договору згідно виставлених рахунків та у встановленні строки і по закінченні строку дії договорів обєкти оренди вчасно повернути.

Однак, як вбачається із позовних вимог та матеріалів справи, відповідач свої договірні зобовязання в частинні оплати за оренду приміщень не виконував належним чином, заборгувавши позивачу станом на момент подання позовної заяви за Договорами оренди № 02-01/04 від 31.03.2014 року 475,75 грн., № 02-09/14 від 16.09.2014 року 286 612,45 грн. та № 02-14/02 від 14.02.2011 року 122 298,98 грн., всього на загальну суму 359 133,04 грн. за користування приміщеннями.

Позивач шляхом поштового відправлення, звернувся до Відповідача з претензією про сплату заборгованості в сумі 359 133,04 грн. Однак, дана вимога залишена Відповідачем без відповіді та реагування.

Станом на день прийняття рішення дана заборгованість відповідачем не погашена.

Відповідно до вище викладеного та матеріалів справи в частині позовних вимог, щодо стягнення основної заборгованості на загальну суму 359 133,04 грн., щодо користування вище зазначеними приміщення підлягає до стягнення.

Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частинами 1-3 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно із ч. 1 ст. 220 Господарського кодексу України боржник, який прострочив виконання господарського зобов'язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно умов Договорів, у разі якщо Орендар допустив прострочення сплати орендної плати, перерахування сум компенсації за комунальні послуги та оплати за експлуатаційні послуги, чи будь-яким інших платежів за цими договорами, включаючи, але не обмежуючись збитками та іншими витратами, він зобовязаний сплатити Орендодавцю неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

За несвоєчасне виконання договірних зобовязань з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивачем по Договорах оренди № 02-01/04, № 02-09/14 та № 02-14/02 нарахований загальний розмір пені за період з 06.11.2013 року по 16.10.2015 року в сумі 65 916,66 грн., яка підлягає до стягнення.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання, а саме: сплата суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми.

За несвоєчасне виконання договірних зобовязань з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивачем нарахований за період з 06.11.2013 року по 16.10.2015 року по Договорах оренди № 02-01/04, № 02-09/14 та № 02-14/02 загальний розмір 3 % річних в сумі 10 003,04 грн. та нараховано інфляційні втрати в сумі 109 230,34 грн., що підлягають до стягнення.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач в судове засідання не зявився, позов не заперечив, а відтак суд вважає, що збільшенні позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Судові витрати слід віднести на відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись 3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,75,82,84,85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Збільшенні позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Приватного підприємства «МАЛКОС КД» (79017, м. Львів, вул. Водогінна, буд. 2, кімната 414, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніко-Істейт» (03055, м. Київ, вул. Тимофеєвої Галі, буд. 3, приміщення 128, ) - 359 133,04 грн. - основної заборгованості, 65 916,66 грн. пені, 109 230,34 грн. інфляційних втрат, 10 003,04 грн. трьох відсотків річних та 8 164,25 грн. судового збору.

3. Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 16.12.2015 року.

Суддя Березяк Н.Є.