донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

17.12.2015 справа №905/748/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3

При секретарі Виноградовій В.В.

За участю представників сторін:

від позивача не зявився

від відповідача - не зявився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Овруцьке лісове господарство, с. Дубовий гай Житомирської області
на рішення господарського суду Донецької області
від29.07.15 р. (повний текст підписано 30.07.15 р.)
у справі№ 905/748/15 (суддя Філімонова О.Ю.)
за позовомДержавного підприємства Овруцьке лісове господарство, с. Дубовий гай Житомирської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю Зуївський енергомеханічний завод, м. Зугрес Донецької області
простягнення суми основного боргу у розмірі 10 000,00 грн., 3% річних у розмірі 481,60 грн., інфляційних витрат у розмірі 6040,00 грн. В С Т А Н О В И В:
Позивач, Державне підприємство «Овруцьке лісове господарство» звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зуївський енергомеханічний завод» про стягнення 16 521,60 грн., з яких: 10 000, 00 грн. сума основного боргу за поставлений товар, 6 040,00 грн. - індекс інфляції, 481,60 грн. - 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором купівлі продажу № 29/12 від 10.02.2012р. щодо оплати продукції, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 10 000,00 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 29.07.2015р. у справі № 905/748/15 відмовлено у задоволенні позовних вимог ДП «Овруцьке лісове господарство» до ТОВ «Зуївський енергомеханічний завод» про стягнення суми основного боргу у розмірі 10 000,00 грн., 3 % річних у розмірі 481,60 грн., інфляційних втрат у розмірі 6 040,00 грн.

Рішення мотивоване відсутністю належних доказів на підтвердження наявності заборгованості відповідача перед позивачем в заявленій сумі.

ДП «Овруцьке лісове господарство», не погодившись з прийнятим рішенням, звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 29.07.2015р. у справі № 905/748/15 та прийняти по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції винесено з неповним зясуванням обставин справи, неправильною оцінкою наданих доказів і встановлених юридичних фактів.

Наполягає на тому, що видаткові накладні після відправлення вагонів з товаром надсилаються продавцем поштовим звязком, а повернення їх з підписом не передбачено, так як фактом поставки вважаються штемпелі на залізничних накладних.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 25.08.2015р. у справі № 905/748/15 апеляційну скаргу ДП «Овруцьке лісове господарство» прийнято до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 20.10.2015 року.

Ухвалами суду від 20.10.2015р. та від 01.12.2015р. розгляд апеляційної скарги відкладався, від позивача витребувалися: всі наявні документи, що підтверджують постачання товару відповідачу за договором купівлі-продажу № 29/12 від 10.12.2012р. на суму 102 613,20 грн., в т.ч. податкові накладні, рахунки на оплату, довіреності на отримання товару відповідачем, тощо; від відповідача витребувалися відзив на апеляційну скаргу, докази належного виконання зобовязань за договором купівлі-продажу № 29/12 від 10.12.2012р., докази отримання товару на суму 102 613,20 грн., докази повної та своєчасної оплати товару.

Ухвали суду сторонами не виконані, витребувані документи суду не надані.

Сторони не скористалися правом участі представників в судовому засіданні апеляційної інстанції, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Згідно зі ст. ст.75, 99 ГПК України, скаргу розглянуто за наявними матеріалами.

Згідно з положеннями ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень місцевого господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено наступне.

10.02.2012р. між ДП «Овруцьке лісове господарство» (постачальник) та ТОВ «Зуївський енергомеханічний завод» (споживач) був укладений договір купівлі продажу № 29/12, відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого, постачальник зобовязався виготовити та відвантажити чи відпустити споживачу пиловник сосновий діаметр 24 см і більше, довжина 4-6 м, сорт 1-3 у кількості 500 м3, а споживач зобовязався оплатити продукцію по цінах постачальника діючих на день поставки чи відпуску ,та прийняти її.

Загальна сума по даному договору складає 300 000,00 грн. (п. 1.3. договору).

Згідно з п.2.1.договору форма розрахунку - попередня оплата в розмірі 100% на кожну партію поставляємого товару.

В разі поставки товару без попередньої оплати споживач зобовязаний оплатити отриманий товар на протязі двадцяти календарних днів з дня відвантаження товару (п. 2.2. договору).

Передача рахунку споживачу здійснюється по факсимільному чи поштовому зв'язку або іншим способом (п. 2.3. договору).

Днем поставки вважається дата на штемпелі на товар о транспортній накладній або на залізничній накладній (п. 3.5. договору).

Плата за перевезення, послуги залізниці та реквізити ж/д вагона оплачуються споживачем окремо по фактично виставлених рахунках з ПДВ (п. 3.7. договору).

Договір вступає в силу з моменту підписання його обома сторонами і діє до 31.12.2012 (п. 5.2. договору).

Додатковою угодою №1 до договору №29/12 від 10.02.2012р. сторони узгодили викласти пункт 5.2. договору у наступній редакції: договір вступає в силу з моменту підписання обома сторонами та діє до 31.12.2014 року.

10.02.2012р. між сторонами підписаний протокол № 38 погодження вільної оптової ціни на продукцію між ДП Овруцьке лісове господарство (постачальник) та ТОВ Зуївський енергомеханічний завод на поставку пиловнику соснового.

На підтвердження постачання товару відповідачеві, позивачем до позовних матеріалів надані копії видаткових накладних: № РН-59 від 13.02.2012 р. на суму 36 592,60 грн., № РН-59/2 від 13.02.2012 р. на суму 14 340,60 грн., специфікації-накладної на відправлення лісопродукції залізницею, залізничної накладної; видаткових накладних № РН00-00900 від 16.10.2013р. на суму 14 479,80 грн., № РН00-00899 від 16.10.2013 р. на суму 37 200,20 грн., специфікації-накладної на відправлення лісопродукції залізницею, залізничної накладної.

Претензією № 136 від 03.04.2014р. ДП Овруцьке лісове господарство повідомило ТОВ «Зуївський енергомеханічний завод» про наявність дебіторської заборгованості на загальну суму 10 000,00 грн. за надану лісопродукцію у 2012 році. Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України позивач вимагав від відповідача на протязі 7-ми днів від дати отримання вимоги розрахуватися за товар шляхом перерахування боргу на рахунок ДП «Овруцьке лісове господарство». Попередив, що у разі незадоволення претензії буде змушене звернутися до суду.

ТОВ «Зуївський енергомеханічний завод» отримало вищезазначену претензію 22.04.2014 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якого міститься в матеріалах справи.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно з частиною 1 ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч.1 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (з ч.1 ст. 662 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1 статті 692 Цивільного кодексу України).

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, за якою зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Постачання товару відповідачеві позивач підтверджує видатковими накладними: № РН-59 від 13.02.2012 р. на суму 36 592,60 грн., № РН-59/2 від 13.02.2012 р. на суму 14 340,60 грн., видатковими накладними № РН00-00900 від 16.10.2013р. на суму 14 479,80 грн., № РН00-00899 від 16.10.2013 р. на суму 37 200,20 грн., специфікаціями-накладними на відправлення лісопродукції залізницею, залізничними накладними.

Втім, огляд наведених у справі доказів показав, що видаткові накладні не мають підпису уповноваженого представника сторони, що отримала товар, та відбитку печатки підприємства покупця; також в накладних відсутнє посилання на договір за яким постачався товар; в графі накладних «умова продажу» зазначено попередню оплату.

Специфікації-накладні є неузгодженими, оскільки не містять підписів та печаток сторін.

Залізничні накладні не підтверджують отримання відповідачем товару, в т.ч. за договором купівлі-продажу № 29/12 від 10.02.2012р. на суму 102 613,20 грн., не мають відбитку печатки отримувача; графи 51- «календарний штемпель прибуття вантажу», 52-«календарний штемпель видачі вантажу», 53«підтвердження одержання вантажу, вантаж отримав, підпис, дата» - не заповнені.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (ст.1 наведеного Закону).

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/70, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Отже, документи, на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, не містять необхідних реквізитів, а тому не є первинними документами, які в розумінні ст.ст. 33,34 ГПК України можуть бути допустимими доказами того, що відбулась господарська операція з поставки/передачі товару за договором купівлі продажу від 10.02.2012 року № 29/12.

Наявні в матеріалах справи банківські виписки, якими позивач підтверджує здійснення відповідачем часткової оплати за отриманий товар, датовані 26.01.2012р., 09.02.2012р., проте договір купівлі-продажу укладено сторонами 10.02.2012р. Крім того, з банківських виписок вбачається, що оплата здійснювалася на підставі рахунків № 1 від 06.02.2012р., № 2 від 16.01.2012р.

Виписка за 19.09.2013р. свідчить про оплату відповідачем коштів на підставі рахунку № 251 від 01.08.2013р.

Втім, рахунки позивачем до справи не надавалися. На вимогу суду апеляційної інстанції також не представлені.

Отже, надані позивачем документи не підтверджують заборгованість відповідача за договором купівлі-продажу № 29/12 від 10.02.2012р. в сумі 10 000,00 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( ст. 625 ЦК України).

Оскільки матеріалами справи не підтверджується наявність боргу відповідача в заявленій сумі, вимоги позивача про стягнення 6 040,00 грн. - індекс інфляції, 481,60 грн. - 3 % річних, також є недоведеними.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст. 33, ст.34 Господарського процесуального кодексу України.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в звязку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду Донецької області від 29.07.2015р. (підписано 30.07.2015р.) у справі № 905/748/15.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Овруцьке лісове господарство» на рішення господарського суду Донецької області від 29.07.2015р. (підписано 30.07.2015р.) у справі № 905/748/15 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 29.07.2015р. (підписано 30.07.2015р.) у справі № 905/748/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Судді: О.І. Склярук

ОСОБА_3

Надруковано 5 екз.:

1. позивачу

1. відповідачу

1. у справу

1. ДАГС

1. ГСДО