ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2015 р.Справа № 916/3852/15

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю № 359 від 25.02.2015р.

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю від 31.12.2014р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Южненської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України до Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті про стягнення 13 771,06 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство „Адміністрація морських портів України в особі Южненської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України (далі по тексту ДП „Адміністрація морських портів України) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті про стягнення заборгованості в загальному розмірі 9 233,10 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 8 575,79 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе за договором про відшкодування витрат за комунальні послуги № 38-П-ЮЖФ-14 від 01.03.2014р. зобовязань щодо своєчасного відшкодування витрат позивача на утримання орендованого відповідачем майна.

Під час розгляду даної справи ДП „Адміністрація морських портів України неодноразово уточнювало заявлені позовні вимоги. Так, згідно із заявою (вх. № 2-6027/15 від 02.11.2015р.) позивачем було збільшено розмір заявлених позовних вимог до загальної суми 13 771,06 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 12 292,69 грн., трьох відсотків річних в сумі 76,93 грн., збитків від інфляції в сумі 122,36 грн. та пені в сумі 1 279,08 грн. Вказана редакція позовних вимог була прийнята судом до розгляду як остаточна.

Відповідач у повному обсязі заперечує проти позову, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, в провадженні господарського суду Одеської області перебувала справа № 916/1501/15-г за позовом ДП „Адміністрація морських портів України до Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті про стягнення 37 123,10 грн. Рішенням господарського суду Одеської області від 23.06.2015р. по справі № 916/1501/15-г, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 13.08.2015р. позов ДП „Адміністрація морських портів України було задоволено частково, присуджено до стягнення із Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті на користь позивача суму основного боргу в розмірі 14 458,55 грн., три відсотки річних в сумі 255,50 грн., збитки від інфляції в сумі 6 723,56 грн., пеню в сумі 1 грн., судовий збір в сумі 913,50 грн., в задоволенні решти позову було відмовлено.

Вказаним рішенням суду було встановлено наступні обставини взаємовідносин між сторонами по справі.

12.03.2009 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Одеською регіональною службою державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до п. 1.1 якого останньому в строкове платне користування надано державне нерухоме майно, а саме, частину нежитлового приміщення на першому поверсі будівлі 601/1 загальною площею 21,46 кв.м., за адресою: м. Южне, ДП „МТП „Южний, що перебуває на балансі ДП „Морський торгівельний порт „Южний (т.1 а.с.32-36).

Пунктом п. 5.9 вищезазначеного договору було встановлено, що до обовязків орендаря відноситься здійснювати витрати, повязані з утриманням орендованого майна та протягом 15 днів після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг.

Крім цього, 04.02.2010 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Одеською регіональною службою державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до п. 1.1 якого останньому в строкове платне користування надано державне нерухоме майно, а саме, нежитлові приміщення на третьому поверсі службово-побутової будівлі 601, площею 35,6 кв.м., за адресою: м. Южне, ДП „МТП „Южний, що перебувають на балансі ДП „Морський торгівельний порт „Южний.

Згідно п.5.9 вищезазначеного договору, орендар зобовязується здійснювати витрати, повязані з утриманням орендованого майна та протягом 15 днів після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

24.09.2014 року адміністрацією морського порту „Южний були обстежені приміщення, які орендуються Одеською регіональною службою державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті та складений акт про необхідність передбачення поточного ремонту на підставі дефектного акту №15-2014-3 (т.2 а.с.22), внаслідок чого листом №5299/01-121-14 від 07.10.2014 року адміністрацією позивача, у звязку з негайною необхідністю проведення ремонтних робіт було запропоновано відповідачу тимчасово переміститись у нежитлове приміщення на 4 поверсі адміністративно-побутової будівлі корпусу 601, каб. №74 та в строк до 15.10.2014 року перевести офісне обладнання та офісні меблі, які перебувають в нежитловому приміщенні 3 поверху адміністративно-побутової будівлі корпусу 601, площею 35,6 кв.м. (т.2 а.с.20-21).

У відповідь на вищезазначений лист, Одеською регіональною службою державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті на адресу позивача був надісланий лист №1099 від 13.10.2014 року, згідно якого відповідач не заперечує проти тимчасового переміщення до закінчення ремонтних робіт з нежитлового приміщення 3 поверху адміністративно-побутової будівлі корпусу 601, площею 35,6 кв.м. до нежитлового приміщення на 4 поверсі адміністративно-побутової будівлі корпусу 601, каб. №74 площею 16,2 кв.м. Внаслідок займання відповідачем меншої аніж раніше займані приміщення, було запропоновано адміністрації морського порту „Южний врегулювати це питання.

Листом №5633/01/102-14 від 21.10.2014 року Южненська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" повідомило відповідача про те, що фінансовим планом адміністрації на 2014 рік запланований поточний ремонт, зокрема, приміщення яке займається службою на 3 поверсі адміністративно-побутової будівлі корпусу 601, площею 35,6 кв.м., саме у 2014 року, у звязку з чим запропоновано в строк до 17.11.2014 року переїхати до нежитлового приміщення на 4 поверсі адміністративно-побутової будівлі корпусу 601, каб. №74, у звязку із наданням їм приміщень будівлі таможня (інв. № 1146) в кількості 2 кабінетів загальною площею 38,62 кв.м.

У відповідь на зазначений вище лист, відповідач листом №1179 від 07.11.2014 року повідомив про відсутність заперечень щодо тимчасового переміщення до приміщення на 4 поверсі адміністративно-побутової будівлі корпусу 601, каб. №74.

Листом №817/01-102-15 від 18.02.2015 року позивач повідомив відповідача про надіслання на його адресу додаткової угоди №10 до договору №133-28Б/46 від 01.01.2014 року та відсутність можливості визначення термінів виконання ремонтних робіт у приміщенні площею 35,6 кв.м.

Як слідує з листа №604 від 16.04.2015 року Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, враховуючи, що адміністрація морського порту „Южний запевнила про закінчення ремонтних робіт до кінця 2014 року, відповідач здійснив переміщення свого структурного підрозділу до нежитлового приміщення на 4 поверсі адміністративно-побутової будівлі корпусу 601, каб. №74

З огляду на наявні у матеріалах справи докази, судом було встановлено факт використання відповідачем орендованого майна, належного до державної власності, що перебуває на балансі ДП „Адміністрація морських портів України площею 21,46 кв.м та 18 кв.м.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, вищевикладені обставини, які стосуються орендних правовідносин між сторонами по справі, не потребують додаткового доведення та вважаються преюдиціальними для даної справи фактами.

При цьому, як свідчить акт приймання-передачі приміщення від 10.08.2015р., із вказаної календарної дати представники Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті звільнили приміщення каб. № 74 у 601 корп. у звязку із наданням їм приміщення будівлі таможня (інв. № 1146) в кількості 2 кабінетів загальною площею 38,62 кв.м.

01.04.2014р. між ДП „Адміністрація морських портів України (Постачальник) та Одеською регіональною службою державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті (Споживач) було укладено договір про відшкодування витрат за комунальні послуги № 38-П-ЮЖФ-14 (далі по тексту договір № 38-П-ЮЖФ-14 від 01.04.2014р.), у відповідності до п.п. 1.1, 1.2 якого Постачальник згідно з договорами оренди нерухомого майна, які були укладені між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Споживачем, забезпечує комунальними послугами (електроенергією, водою, теплом і відведенням стоків) Споживача, в орендованих приміщеннях, а Споживач забезпечує раціональне використання електроенергії, тепла, води і скидання стоків, що не мають агресивних компонентів. Постачальник веде розрахунки з Електропостачальною організацією за електроенергією, спожиту Споживачем, згідно з основним договором між Електропостачальною організацією і Постачальником, а Споживач відшкодовує Постачальнику витрати за спожиту електроенергію згідно з виставленими рахунками. Цей договір набрав чинності 01.04.2014р. та діє до 31.12.2014р., але в будь-якому разі не раніше повного виконання сторонами своїх зобовязань, та автоматично пролонгується на кожен наступний рік.

Виходячи з положень п.п. 3.3, 3.4 договору № 38-П-ЮЖФ-14 від 01.04.2014р. Споживач відшкодовує витрати за комунальні послуги згідно з виставленими Постачальником рахунками. Тривалість періоду для оплати отриманого рахунка становить 5 днів (тривалість періоду оплати має не перевищувати 5 банківських днів для субєктів господарювання, які здійснюють плату самостійно і 10 днів для субєктів господарювання, які здійснюють розрахунки через свою територіально відокремлену головну організацію). Щомісячна кількість спожитих води і тепла, електроенергії, відведених стоків визначається по приладах обліку, які пройшли держповірку, а за їх відсутності по розрахунках, виконаних службою енергозабезпечення філії на підставі: узгодження про встановлену потужність між Постачальником і Споживачем (додаток № 1), розробленого згідно з Галузевою методикою нормування витрат електроенергії для підприємств морського та річкового транспорту України, затвердженої наказом Державного департаменту морського і річкового транспорту України 30.07.2003р. № 193; узгодження про встановлену кількість спожитих води і тепла, відведених стоків (додаток № 2) по розрахунках виконаних на основні Сніп 2.04.01-85 „Расходы воды и стоков санитарными приборами, «Наладка водяных систем централизованного теплоснабжения» ОСОБА_4; «Котельные установки и тепловые сети» ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Як свідчать матеріали справи, на адресу відповідача були направлені рахунки № 86/СЕ від 31.05.2015р., № 87/від 31.05.2015р., № 93/СЕ від 31.05.2015р., № 94/СЕ від 31.05.2015р., № 99/СЕ від 31.05.2015р., № 100/СЕ від 31.05.2015р., № 108/СЕ від 30.06.2015р., № 109/СЕ від 30.06.2015р., № 114/СЕ від 30.06.2015р., № 115/СЕ від 30.06.2015р., № 120/СЕ від 30.06.2015р., № 121/СЕ від 30.06.2015р., № 130/СЕ від 31.07.2015р., № 131/СЕ від 31.07.2015р., № 138/СЕ від 31.07.2015р., № 139/СЕ від 31.07.2015р., № 144/СЕ від 31.07.2015р., № 145/СЕ від 31.07.2015р., № 189/СЕ від 31.08.2015р., № 174/СЕ від 31.08.2015р., № 180/СЕ від 31.08.20105р., № 205/СЕ від 30.09.2015р., № 199/СЕ від 30.09.2015р., № 213/СЕ від 30.09.2015р. на загальну суму 12 292,68 грн. з урахуванням ПДВ з метою отримання плати в якості компенсації витрат позивача на житлово-комунальні послуги, повязані з утриманням орендованого Одеською регіональною службою державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті майна, протягом періоду з червня по вересень 2015р. включно, про вручення яких останній свідчать наявні в матеріалах супровідні листи та повідомлення про вручення поштових відправлень під розписку. Разом із рахунками на адресу відповідача були направлені також акти приймання-передачі наданих послуг для підписання, які не були повернуті відповідачем.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проте, як свідчать матеріали справи, Одеська регіональна служба державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті в порушення прийнятих на себе за договором № 38-П-ЮЖФ-14 від 01.04.2014р. грошових зобовязань не здійснила компенсацію витрат позивача на справляння житлово-комунальних послуг щодо орендованого відповідачем майна протягом періоду з червня по вересень 2015р. включно, в результаті чого, за відповідачем утворилась прострочена заборгованість перед ДП „Адміністрація морських портів України на загальну суму 12 292,69 грн. з урахуванням ПДВ.

З викладених обставин, господарський суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог ДП „Адміністрація морських портів України в частині стягнення із Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті суми основного боргу в розмірі 12 292,69 грн.

При цьому, господарським судом відхиляються заперечення відповідача проти позову, засновані на факті використання ним протягом спірного періоду приміщення у площах, що є меншими від площ, узгоджених договорами оренди майна, що повязане із здійсненням позивачем ремонту цих приміщень, оскільки нарахована сума основаного боргу повязується із компенсацією суми житлово-комунальних послуг, а саме: електричної енергії, водопостачання та водовідведення, порядок розрахунку яких, визначений додатками № 1 та № 2 до № 38-П-ЮЖФ-14 від 01.04.2014р., не має повязаності із площею займаних орендарем приміщень.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобовязань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати витрат позивача на утримання майна позивачем в порядку ст. 625 ЦК України було нараховано Одеській регіональній службі державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті станом на 02.11.2015р. до сплати 3% річних в суму 76,93 грн. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок трьох відсотків річних, господарський суд доходить висновку про його правильність та обґрунтованість, у звязку з чим, позовні вимоги в частині стягнення із Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті трьох відсотків річних в сумі 76,93 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, з посиланням на норми ст. 625 ЦК України відповідачу до сплати було нараховано також збитки від інфляції в сумі 122,36 грн. станом на 02.11.2015р., перевіривши розрахунок яких, суд доходить висновку про його правильність та обґрунтованість, у звязку з чим, позовні вимоги у названій частині також підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки -грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання. Так, згідно ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (із змінами та доповненнями) платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Положеннями п. 5.2 договору № 38-П-ЮЖФ-14 від 01.04.2014р. передбачено, що при несвоєчасному внесенні плати, Споживач сплачує Постачальнику пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочення.

З посиланням на положення п. 5.2 договору № 38-П-ЮЖФ-14 від 01.04.2014р. позивачем було нараховано Одеській регіональній службі державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті до сплати станом на 02.11.2015р. пеню в сумі 1 279,08 грн. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафної санкції, заявленої до стягнення, господарський суд доходить висновку про його правильність та обґрунтованість, у звязку з чим, позовні вимоги в частині стягнення із відповідача пені в сумі 1 279,08 грн. підлягають задоволенню як законні та обґрунтовані.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті перед ДП „Адміністрація морських портів України в загальній сумі 13 771,06 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 12 292,69 грн., трьох відсотків річних в сумі 76,93 грн., збитків від інфляції в сумі 122,36 грн. та пені в сумі 1 279,08 грн., витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи. Доказів, спростовуючих викладене, відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобовязання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі шляхом присудження до стягнення із Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті на користь позивача суми основного боргу в розмірі 12 292,69 грн., трьох відсотків річних в сумі 76,93 грн., збитків від інфляції в сумі 122,36 грн. та пені в сумі 1 279,08 грн. відповідно до ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 629, 610, 612, 617, 625, 629, 901 903 ЦК України, ст. 193 ГК України.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті /65009, м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 7, / на користь державного підприємства „Адміністрація морських портів України /01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14, / в особі Южненської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України /65481, Одеська область, м. Южне, вул. Берегова, 11, / суму основного боргу в розмірі 12 292 грн. 69 коп. /дванадцять тисяч двісті девяносто дві грн. 69 коп./, збитки від інфляції в сумі 122 грн. 36 коп. /сто двадцять дві грн. 36 коп./, три відсотки річних в сумі 76 грн. 93 коп. /сімдесят шість грн. 93 коп./, пеню в сумі 1 279 грн. 08 коп. /одна тисяча двісті сімдесят девять грн. 08 коп./, судовий збір в сумі 1 218 грн. 00 коп. /одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп./. Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 07.12.2015р.

Суддя С.П. Желєзна