КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2015 р. Справа№ 925/985/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Зеленіна В.О.

Мартюк А.І.

секретар: Горбунова М.Є.

представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Комунального підприємства "Соснівська служба утримання

будинків"

на рішення Господарського суду Черкаської області

від 04.08.2015р.

у справі №925/985/15 (суддя Єфіменко В.В.)

за позовом Комунального підприємства "Соснівська служба утримання

будинків"

до Приватного підприємства "Новпромбуд-груп"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

позивача Черкаська об'єднана державна фінансова інспекція

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Соснівська служба утримання будинків" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Новпромбуд-груп" (далі - відповідача) грошові кошти у сумі 106 242,37 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на виконання умов договорів №610 від 05.01.2013р., №845 від 03.06.2014р., №683 від 01.07.2013р., №657 від 01.05.2013р. відповідач мав виконати роботи з поточного ремонту, які були прийняті та оплачені позивачем. Однак за результатами ревізії діяльності позивача було виявлено завищення вартості підрядних робіт на загальну суму 106 242,37грн. Виявлена сума завищення вартості робіт є збитками, які мають бути відшкодовані відповідачем.

Відповідач проти позову заперечував, наголошуючи на безпідставності та непідтвердженості позовних вимог. Зокрема, відповідач зазначав наступне:

- позивачем не доведено завдання збитків відповідачем;

- відповідно до положень ст. 845 Цивільного кодексу України всі заощаджені кошти підрядник має право залишити собі, якщо заощадження не вплинули на якість виконаних робіт;

- будь-які виявлені порушення бюджетної та цінової дисципліни у замовника не є підставою для майнової відповідальності підрядника, оскільки таке не передбачено нормами ЦК України про підряд. Більше того, договори між сторонами про надання послуг не визнано недійсними, а тому вони повинні виконуватися сторонами у відповідності до їх положень;

- умовами укладених між сторонами договорів, в яких прописана відповідальність, не передбачено такого порушення, як завищення вартості виконаних робіт, за що підрядник повинен сплачувати замовнику грошові кошти (відшкодувати збитки);

- ціна є договірною категорією, істотною умовою договору та визначається за погодженням обох сторін, а не лише підрядником по договору, за що на нього можна було б покласти одноособову відповідальність при неправильності її визначення.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.06.2015р. (том справи - 1, аркуші справи - 2-4), на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, до участі у справі як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача було залучено Черкаську обласну державну фінансову інспекцію (далі - третя особа).

Третя особа підтримала позов, зазначаючи наступне:

- ревізією дотримання чинного законодавства при визначеній вартості виконаних будівельних робіт встановлено, що відповідачем, як підрядником, до актів виконаних робіт форми КБ-2в за 2013 рік включено Єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на загальну суму 106 932 грн.;

- в ході ревізії, з метою підтвердження сум включених до 2-го блоку загальновиробничих витрат актів форми КБ-2в за 2013 рік до Державної податкової інспекції у м. Черкаси та управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах направлено листи-запити щодо нарахованого та сплаченого відповідачем Єдиного соціального внеску. В подальшому було з'ясовано, що відповідачем протягом 2013 року нараховано Єдиний соціальний внесок в сумі 18 396,69 грн.;

- при складанні кошторису не враховано завантаженість підрядника за попередній рік, що призвело до завищення вартості будівельних робіт на стадії формування договірної ціни, складання кошторису.

Рішенням Господарського суду Черкаської області у справі №925/985/15 від 04.08.2015р. у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області у справі №925/985/15 від 04.08.2015р. та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права. Загалом, доводи апеляційної скарги ідентичні тим, які наводилися позивачем під час розгляду справи місцевим господарським судом.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2015р. (головуючий суддя Зубець Л.П., судді: Гаврилюк О.М., Мартюк А.І.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 05.10.2015р.

21.09.2015р. через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшли:

- клопотання третьої особи про розгляд апеляційної скарги, який відбудеться в судовому засіданні 05.10.2015р., без участі представника Черкаської об'єднаної державної фінансової інспекції. У вказаному клопотанні також зазначено про те, що третя особа підтримує апеляційну скаргу позивача;

- відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому він зазначав про безпідставність доводів апеляційної скарги та просив суд залишити скаргу без задоволення.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2015р. було змінено склад суду та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Мартюк А.І., Новікова М.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2015р. апеляційну скаргу було прийнято до провадження колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Мартюк А.І., Новікова М.М. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 05.10.2015р.

Представники сторін та третьої особи в судове засідання 05.10.2015р. не з'явилися. Сторони про поважність причин нез'явлення суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2015р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 17.11.2015р.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2015р. було змінено склад суду та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Мартюк А.І., Зеленіна В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2015р. апеляційну скаргу було прийнято до провадження колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Мартюк А.І., Зеленіна В.О. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 17.11.2015р.

В судове засідання 17.11.2015р. представники сторін та третьої особи не з'явилися, про поважність причин нез'явлення суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2015р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 07.12.2015р.

20.11.2015р. та 07.12.2015р. через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від третьої особи надійшли аналогічні за змістом клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі представника Черкаської об'єднаної державної фінансової інспекції. У вказаних клопотаннях також зазначено про те, що третя особа підтримує апеляційну скаргу позивача.

Колегія суддів вирішила задовольнити клопотання третьої особи.

Представники сторін та третьої особи у судове засідання 07.12.2015р. не з'явилися. Сторони про поважність причин нез'явлення суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін та третьої особи у судові засідання не була визнана судом обов'язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представників сторін та третьої особи про місце, дату та час судового розгляду, колегія суддів визнала за можливе розглядати справу у відсутності представників сторін та третьої особи за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 07.12.2015р. було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Протягом 2013-2014 років між позивачем, як замовником, та відповідачем, як підрядником, було укладено низку договорів, а саме:

- договір №610 від 05.01.2013р. на виконання робіт з поточного ремонту під'їздів житлових будинків, за умовами якого (п.п.1.1, 2.2) підрядник виконує, а замовник оплачує роботи з поточного ремонту під'їздів житлових будинків. Загальна вартість робіт по даному договору визначається згідно актів виконаних робіт, які є невід'ємними частинами даного Договору (том справи - 2, аркуші справи - 13-14);

- договір №657 від 01.05.2013р. на виконання робіт з поточного ремонту покрівель житлових будинків, за умовами якого (п.п.1.1, 2.2) підрядник виконує, а замовник оплачує роботи з поточного ремонту покрівель житлових будинків в м. Черкаси. Загальна вартість робіт по даному договору визначається згідно актів виконаних робіт, які є невід'ємними частинами даного Договору (том справи - 2, аркуші справи - 19-20);

- договір №683 від 01.07.2013р. на виконання робіт з поточного ремонту козирків входу в під'їзди житлових будинків, за умовами якого (п.п.1.1, 2.2) підрядник виконує, а замовник оплачує роботи з поточного ремонту козирків входу в під'їзди житлових будинків в м. Черкаси. Загальна вартість робіт по даному договору визначається згідно актів виконаних робіт, які є невід'ємними частинами даного Договору (том справи - 2, аркуші справи - 17-18);

- договір №845 від 03.06.2014р. на виконання робіт з поточного ремонту фасадів та входів в під'їзди житлових будинків, за умовами якого (п.п.1.1, 2.2) підрядник виконує, а замовник оплачує роботи з поточного ремонту фасадів та входів в під'їзди житлових будинків в м. Черкаси. Загальна вартість робіт по даному договору визначається згідно актів виконаних робіт, які є невід'ємними частинами даного Договору (том справи - 2, аркуші справи - 15-16).

На виконання умов вищевказаних договорів відповідач виконав, а позивач прийняв будівельні роботи, про що сторонами були складені та підписані відповідні Акти приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в, а також Довідки про вартість виконаних будівельних робіт /та витрати/ форми №КБ-3 (том справи - 1, аркуші справи - 85-440, том справи - 2, аркуші справи - 21-118).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав про те, що він повністю розрахувався з відповідачем за виконані роботи.

Відповідно до листа позивача від 30.10.2014р. №1397, п.2.3.4.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Черкаській області на IV квартал 2014 року третьою особою було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.01.2013р. по 30.11.2014р., про що складено Акт №01-20/08 від 06.03.2015р. (том справи - 1, аркуші справи - 41-76).

В ході ревізії було виявлено, що при визначенні вартості виконаних будівельних робіт відповідач допустив порушення ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 629 Цивільного кодексу України, п.5.1 договору №610 від 05.01.2013р., п.4.1 договору №657 від 01.05.2013р., п.5.1 договору №683 від 01.07.2013р., п.4.1 договору №845 від 03.06.2014р., п.4.2.1.2 ДБН Д1.1-1-2000 при нарахуванні Єдиного внеску на загально-державне соціальне страхування, що призвело до завищення 2-го блоку загальновиробничих витрат в Актах форми №КБ-2в за 2013 рік на загальну суму 88 535,31 грн., а зазначене призвело до завищення ПДВ на суму 17 707,06 грн.

З наведеного вбачається, що за результатами проведення ревізії третя особа дійшла висновку про завищення відповідачем вартості виконаних будівельних робіт за укладеними з позивачем договорами на загальну суму 106 242,37 грн.

Третя особа направила позивачу вимогу №01-50/527 від 15.04.2015р. про усунення виявлених порушень законодавства (том справи - 1, аркуші справи - 14-16).

Позивач вважає, що 106 242,37 грн. є збитками, які мають бути відшкодовані відповідачем.

Листом №410 від 28.04.2015р. позивач звернувся до відповідача, в якому просив відшкодувати 106 242,37 грн. збитків.

Зважаючи на відмову відповідача в добровільному порядку відшкодувати збитки, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до Господарського суду Черкаської області.

Місцевий господарський суд повністю відмовив в позові, визнавши позовні вимоги необґрунтованими та документально непідтвердженими.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилався на Акт ревізії №01-20/08 від 06.03.2015р., складений третьою особою та ст. 224 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

В ст. 226 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний відшкодувати на вимогу суб'єкту завдані збитки у добровільному порядку в повному обсязі.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Окрім того, відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Як уже зазначалось вище, між сторонами було укладено низку договорів, за умовами яких відповідач зобов'язався за дорученням позивача виконати роботи з поточного ремонту під'їздів (в тому числі покрівель, козирків входу, фасадів та входів) житлових будинків, а позивач - прийняти і оплатити такі роботи.

Згідно з положеннями ст. ст. 626-628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Тобто, укладаючи договори №610 від 05.01.2013р., №657 від 01.05.2013р., №683 від 01.07.2013р. та №845 від 03.06.2014р., позивач та відповідач на власний розсуд погодили їх умови, зокрема, ціну договорів (вартість будівельних робіт), яка визначалася на підставі актів виконаних робіт, які є невід'ємними частинами названих договорів.

Договори №610 від 05.01.2013р., №657 від 01.05.2013р., №683 від 01.07.2013р. та №845 від 03.06.2014р. не були визнані недійсними у встановленому законодавством порядку і на даний час є чинними.

Зазначаючи про завищення відповідачем вартості виконаних підрядних робіт за Договором, позивач не приймає до уваги положення ст. 632 Цивільного кодексу України, згідно з якою ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до ст. 844 Цивільного кодексу України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов'язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом. Якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв'язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов'язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи.

Підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобов'язаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором. Підрядник не має права вимагати збільшення твердого кошторису, а замовник - його зменшення в разі, якщо на момент укладення договору підряду не можна було передбачити повний обсяг роботи або необхідні для цього витрати. У разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалу, устаткування, які мали бути надані підрядником, а також вартості послуг, що надавалися йому іншими особами, підрядник має право вимагати збільшення кошторису. У разі відмови замовника від збільшення кошторису підрядник має право вимагати розірвання договору;

Позивач не надав доказів, які б свідчили про те, що відповідач завищив вартість спірних робіт понад встановлену кошторисом.

В ст. 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі;

Зібрані у справі матеріали свідчать про те, що сторони належним чином виконували свої договірні зобов'язання, будь-яких претензій з приводу якості робіт, строків їх виконання та/або оплати не надходило.

Факт здійснення позивачем оплати за виконані роботи у розмірах, вказаних в актах приймання виконаних будівельних робіт, за період із 01.01.2013р. по 30.11.2014р. включно сторонами визнається і не оспорюється.

Як вірно зазначив місцевий господарський суд у своєму рішенні, позивачем не надано в розумінні ст. ст. 32, 34 Господарського процесуального кодексу України доказів щодо наявності правопорушення в діях відповідача внаслідок сплати чи несплати єдиного соціального внеску (ЄСВ).

Окрім того, в ч.2 ст. 845 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі, якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

Вказані норми не містять положень про те, які податки, внески, збори включаються чи не включаються до договірної ціни за виконані підрядні роботи.

Сплата позивачем єдиного соціального внеску на заробітну плату є його похідним обов'язком передбаченим законодавством та одним із видів оподаткування. Єдиний соціальний внесок є витратною частиною відповідача при здійсненні господарської діяльності, оскільки ним залучаються працівники до здійснення будівельних, ремонтних робіт, яким нараховується заробітна плата, виходячи з якої відповідач, як роботодавець, за законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" сплачує єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Водночас, питання про сплату чи несплату податків, зборів чи внесків не є предметом розгляду у господарському судочинстві.

Зібрані у справі матеріали свідчать про те, що фактично єдиною підставою для відшкодування відповідачем 106 242,37 грн. збитків є Акт ревізії №01-20/08 від 06.03.2015р., третьою особою щодо позивача. Вказана ревізія проводилась майже через два роки після укладання сторонами вищезгаданих договорів та їх виконання сторонами.

По суті заявлених вимог, позивач просить стягнути з відповідача збитки, а тому, як уже зазначалось вище, в даному випадку підлягає доведенню наявність протиправної поведінки, розміру збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою і збитками, вини відповідача.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

З вищенаведеного слідує, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

За результатами перегляду справи апеляційним господарським судом не було встановлено повний склад правопорушення, з яким законодавство пов'язує відшкодування збитків, зокрема, протиправної поведінки та вини відповідача, а відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення виключає відповідальність особи (в даному випадку - відповідача).

Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не надано ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності заявлених ним вимог. Зокрема, позивач не довів, чим саме і яким чином відповідач порушив його права та охоронювані законом інтереси внаслідок укладання та виконання сторонами умов договорів №610 від 05.01.2013р., №657 від 01.05.2013р., №683 від 01.07.2013р. та №845 від 03.06.2014р.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

З урахуванням вищевикладених обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а також з повним і всебічним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, тоді як доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за її подання покладаються на позивача (апелянта).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 32-34, 43, 49, 75, 77, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Соснівська служба утримання будинків" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області у справі №925/985/15 від 04.08.2015р. - без змін.

2. Матеріали справи №925/985/15 повернути до Господарського суду Черкаської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому законом порядку та строки.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді В.О. Зеленін

А.І. Мартюк