РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2015Справа №910/28057/15
За позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

до Приватного акціонерного товариства «МТС Україна»

про стягнення 8043 грн. 20 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30.10.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з вимогами до Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» про стягнення 2118 грн. 55 коп. пені, 152 грн. 63 коп. 3% річних та 5772 грн. 02 коп. інфляційних втрат.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами Договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 7-П-ІЛФ-14 від 06.02.2014 невчасно (з порушенням строків) відшкодував позивачу вартість спожитих за договором послуг за період з лютого 2014 року по серпень 2015 року, у зв'язку з чим позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 2118 грн. 55 коп. пені, нарахованої щодо кожного простроченого платежу окремо за загальний період нарахування з 13.03.2014 по 23.09.2015. Крім того, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 152 грн. 63 коп., нарахованих щодо кожного простроченого платежу окремо, за загальний період з 13.03.2014 по 23.09.2015. Також, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 5772 грн. 02 коп. за загальний період з березня 2014 року по вересень 2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2015 порушено провадження у справі № 910/28057/15, розгляд справи призначено на 20.11.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 08.12.2015.

20.11.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі та документи на виконання вимог ухвали суду, які суд долучив до матеріалів справи.

Представник позивача у судове засідання 08.12.2015 не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки суд не повідомив, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 067.

Представник відповідача у судове засідання 08.12.2015 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином (відповідно до протоколу судового засідання від 20.11.2015 та розписки про відкладення розгляду справи від 20.11.2015).

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 08.12.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

29.03.2010 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (орендодавець) та Закритим акціонерним товариством «Український мобільний зв'язок», яке перейменоване на Приватне акціонерне товариство «МТС Україна» (орендар), укладено Договір оренди № 11/6 нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: нежитлове технічне приміщення на 15-му поверсі, площею 22,3 кв.м., та ділянку даху 15-ти поверхової будівлі управління, площею 8,0 кв.м., загальною площею 30,3 кв.м., розміщених за адресою: Одеська обл., м. Іллічівськ, пл. Праці, буд. 6, що перебувають на балансі Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі Звітом про незалежну оцінку, що була проведена ПП «Аркада Юг» на 14.10.2009, і становить 126687 грн. 00 коп., у тому числі за нежитлове приміщення 15-го поверху, площею 22,3 кв.м., - 94982 грн. 00 коп.; за ділянку даху, площею 8,0 кв.м. - 31705 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 3.2 Статуту Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» підприємство утворене шляхом виділу з нижченаведених реорганізованих державних підприємств, стратегічних об'єктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обов'язків стосовно них відповідно до розподільних балансів (роздільних актів (балансів)) та є правонаступником нижченаведених реорганізованих державних підприємств у частині майна, прав та обов'язків відповідно до розподільчих балансів (роздільних актів (балансів)) та актів приймання-передачі, серед яких Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт».

Відповідно до п. 10.1 Договору оренди він укладений строком на 2 роки 11 місяців включно.

В подальшому між сторонами було укладено ряд договорів про внесення змін до Договору оренди, зокрема Договором про внесення змін від 28.08.2013 сторони продовжили дію Договору оренди до 13.01.2016 включно.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Судом встановлено, що 29.03.2010 за актом приймання-передачі державного нерухомого майна, що перебуває на балансі Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт», орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування державне нерухоме майно: нежитлове технічне приміщення на 15-му поверсі, площею 22,3 кв.м., та ділянку даху 15-ти поверхової будівлі управління, площею 8,0 кв.м., загальною площею 30,3 кв.м., розміщених за адресою: Одеська обл., м. Іллічівськ, пл. Праці, буд. 6, що перебувають на балансі Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» (балансоутримувач) (копія вказаного акту долучена позивачем через канцелярію суду 20.11.2015).

Крім того, 28.08.2013, після підписання Договору про внесення змін до Договору оренди, 28.08.2013 за актом приймання-передачі державного нерухомого майна, що перебуває на балансі Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт», орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування державне нерухоме майно: нежитлове технічне приміщення на 15-му поверсі, площею 22,3 кв.м., та ділянку даху 15-ти поверхової будівлі управління, площею 8,0 кв.м., загальною площею 30,3 кв.м., розміщених за адресою: Одеська обл., м. Іллічівськ, пл. Праці, буд. 6, що перебувають на балансі Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» (балансоутримувач) (копія вказаного акту долучена позивачем через канцелярію суду 20.11.2015).

06.02.2014 між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» (балансоутримувач) та Приватним акціонерним товариством «МТС Україна» (орендар) укладено Договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 7-П-ІЛФ-14, відповідно до умов якого балансоутримувач зобов'язується забезпечити обслуговування, експлуатацію, ремонт та можливість експлуатації будівлі ІВЦ, інв. № 5443, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Праці, буд. 6, а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт та оплаті комунальних послуг пропорційно до займаної ним площі у цій будівлі, якщо інше не впливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим Договором. Орендар користується нежитловим технічним приміщенням на 15-му поверсі, площею 22,3 кв.м., та ділянкою даху 15-ти поверхової будівлі управління порту, площею 8,0 кв.м., загальною площею 30,3 кв.м., згідно з Договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 11/6 від 29.03.2010 (обліковий номер договору - № 55).

Відповідно до п. 2.2.1 Договору № 7-П-ІЛФ-14 від 06.02.2014 орендар зобов'язується своєчасно здійснювати оплату за договором.

Згідно з п. 3.1 Договору № 7-П-ІЛФ-14 від 06.02.2014 орендар зобов'язаний не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним, вносити на рахунок балансоутримувача щомісячну плату на відшкодування витрат по утриманню об'єкта оренди та надання комунальних послуг відповідно до розрахунку (Додаток № 1): відшкодування витрат на утримання об'єкту оренди та користування земельною ділянкою із розрахунку 24,08 грн. за кожний квадратний метр займаної площі; за електричну енергію із розрахунку 1,3114 грн. за кВт/год (тариф вартості електричної енергії на дату укладення додаткової угоди). Зазначені тарифи наведені без ПДВ. ПДВ нараховується відповідно до чинного законодавства. Розрахунок (Додаток № 1) є орієнтованим (розрахунковим) та залежить від обсягу спожитих послуг (у т.ч. визначених за приладами обліку) та розміру діючих тарифів на час споживання послуг.

10.03.2015 сторони уклали Додаткову угоду до Договору № 7-П-ІЛФ-14 від 06.02.2014, якою, зокрема, виклали п. 3.1 договору у редакції: «орендар зобов'язаний не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним, вносити на рахунок балансоутримувача щомісячну плату на відшкодування витрат по утриманню об'єкта оренди та надання комунальних послуг відповідно до розрахунку (Додаток № 1): відшкодування витрат на утримання об'єкту оренди та користування земельною ділянкою із розрахунку 30,61 грн. за кожний квадратний метр займаної площі; за електричну енергію із розрахунку 1,6361 грн. за кВт/год. Зазначені тарифи наведені без ПДВ. ПДВ нараховується відповідно до чинного законодавства. Розрахунок (Додаток № 1) є орієнтованим (розрахунковим) та залежить від обсягу спожитих послуг (у т.ч. визначених за приладами обліку) та розміру діючих тарифів на час споживання послуг.

Відповідно до п. 3.3 Договору № 7-П-ІЛФ-14 від 06.02.2014 сторони погодились, що акт приймання-здачі виконаних робіт, підписаний уповноваженими представниками сторін, є документом, що підтверджує факт надання балансоутримувачем послуг орендарю.

Відповідно до п. 3.5 Договору № 7-П-ІЛФ-14 від 06.02.2014 орендар зобов'язаний, не пізніше п'яти робочих днів після отримання актів приймання-здачі виконаних робіт, повернути балансоутримувачу підписаний та засвідчений власною печаткою відповідний екземпляр акту балансоутримувача. У разі невиконання орендарем зазначених зобов'язань акт приймання-здачі виконаних робіт вважається прийнятим ним без зауважень і має силу документу, підписаного орендарем.

Згідно з п. 6.1 Договору № 7-П-ІЛФ-14 від 06.02.2014 даний договір набуває чинності з 01.01.2014 та діє протягом строку Договору оренди нерухомого майна від 29.03.2010 № 11/6 (обліковий номер договору - № 55).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору № 7-П-ІЛФ-14 від 06.02.2014, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про відшкодування вартості спожитих послуг.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Додатком № 1 до Договору № 7-П-ІЛФ-14 від 06.02.2014 (Розрахунок спожитих комунальних послуг та витрат на утримання нежитлового приміщення) сторони погодили найменування та вартість послуг, які відповідач повинен відшкодовувати позивачу.

Судом встановлено, у лютому 2014 року позивачем було нараховано відповідачу грошові кошти, які відповідач повинен відшкодовувати позивачу за Договором № 7-П-ІЛФ-14 від 06.02.2014, у розмірі 13861 грн. 54 коп. (875 грн. 54 коп. експлуатаційних витрат та 12986 грн. 00 коп. активної електроенергії), що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Пр/4208 від 28.02.2014 на суму 875 грн. 54 коп. та актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Пр/5396 від 28.02.2014 на суму 12986 грн. 00 коп.; у березні 2014 року - 5286 грн. 56 коп., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Пр/6646 від 31.03.2014 на суму 5286 грн. 56 коп.; у квітні 2014 року - 7352 грн. 81 коп., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Пр/9351 від 30.04.2014 на суму 7352 грн. 81 коп.; у травні 2014 року - 7921 грн. 16 коп., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Пр/11335 від 31.05.2014 на суму 7921 грн. 16 коп.; у червні 2014 року - 8768 грн. 00 коп., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Пр/13844 від 30.06.2014 на суму 8768 грн. 00 коп.; у липні 2014 року - 9544 грн. 84 коп., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Пр/16758 від 31.07.2014 на суму 9544 грн. 84 коп.; у серпні 2014 року - 10877 грн. 48 коп.. що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Пр/19823 від 31.08.2014; у вересні 2014 року - 10665 грн. 66 коп., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Пр/22558 від 30.09.2014 на суму 10665 грн. 66 коп.; у жовтні 2014 року - 8289 грн. 82 коп., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Пр/25637 від 31.10.2014 на суму 8289 грн. 82 коп.; у листопаді 2014 року - 9157 грн. 39 коп., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Пр/28259 від 30.11.2014 на суму 9157 грн. 39 коп.; у грудні 2014 року - 8157 грн. 32 коп., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Пр/31389 від 31.12.2014 на суму 8157 грн. 32 коп.; у січні 2015 року - 8450 грн. 03 коп., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт № Пр/1388 від 31.01.2015 на суму 8450 грн. 03 коп.; у лютому 2015 року - 9479 грн. 68 коп., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Пр/3347 від 28.02.2015 на суму 9479 грн. 68 коп.; у березні 2015 року - 10478 грн. 40 коп., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Пр/4116 від 31.03.2015 року на суму 10478 грн. 40 коп.; у квітні 2015 року - 10587 грн. 26 коп., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Пр/6894 від 30.04.2015 на суму 10587 грн. 26 коп.; у травні 2015 року - 9077 грн. 58 коп., що підтверджується актом здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) № Пр/8068 від 31.05.2015 на суму 9077 грн. 58 коп.; у червні 2015 року - 11854 грн. 08 коп., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Пр/9691 від 30.06.2015 на суму 11854 грн. 08 коп.; у липні 2015 року - 13532 грн. 53 коп., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 11828 від 31.07.2015 на суму 13532 грн. 53 коп.; серпні 2015 року - 15571 грн. 21 коп., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Пр/14832 від 31.08.2015 на суму 15571 грн. 21 коп.

Відповідно до п. 3.3 Договору № 7-П-ІЛФ-14 від 06.02.2014 сторони погодились, що акт приймання-здачі виконаних робіт, підписаний уповноваженими представниками сторін, є документом, що підтверджує факт надання балансоутримувачем послуг орендарю.

Судом встановлено, що вище перелічені акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за вказаний період підписані та скріплені печатками уповноваженими представниками сторін та є належними доказами, що підтверджують факт надання позивачем послуг орендарю (відповідно до п. 3.3 договору).

Обсяги спожитих відповідачем послуг за Договором № 7-П-ІЛФ-14 від 06.02.2014 за період з лютого 2014 року по серпень 2015 року, розмір яких відповідач зобов'язаний відшкодовувати позивачу, відповідачем не заперечувались.

При цьому, позивачем через канцелярію суду 20.11.2015 було долучено до матеріалів справи копію Договору про постачання електричної енергії № И2014/97-В-ІЛФ-13 від 19.09.2013, укладеного між Державним підприємство «Адміністрація морських портів України» та Публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго».

Відповідно до п. 3.1 Договору № 7-П-ІЛФ-14 від 06.02.2014 орендар зобов'язаний не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним, вносити на рахунок балансоутримувача щомісячну плату на відшкодування витрат по утриманню об'єкта оренди та надання комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, суд дійшов висновку, що свій обов'язок з оплати відповідач повинен був виконувати не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним.

Судом встановлено, що відповідач неналежним чином, а саме несвоєчасно (з порушенням строків оплати) здійснив оплату за отримані послуги за період з лютого 2014 року по серпень 2015 року за Договором № 7-П-ІЛФ-14 від 06.02.2014, що підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи копіями платіжних доручень, які роздруковано з даних бухгалтерського обліку позивача, що не було спростовано відповідачем.

При цьому, суд, з урахуванням обставин справи, предмету доказування та відсутністю інших доказів оплати від відповідача, приймає вказані платіжні доручення як належні та допустимі докази у справі.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 4.5 Договору № 7-П-ІЛФ-14 від 06.02.2014 за несвоєчасні розрахунки за Договором орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором № 7-П-ІЛФ-14 від 06.02.2014 позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 2118 грн. 55 коп. пені, нарахованої щодо кожного простроченого платежу окремо за загальний період нарахування з 13.03.2014 по 23.09.2015.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 4.5 Договору № 7-П-ІЛФ-14 від 06.02.2014 за несвоєчасні розрахунки за Договором орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені (долучений до позовної заяви), суд дійшов висновку в його необґрунтованості, оскільки позивачем не враховано, що фактична дата сплати заборгованості не враховується до періоду нарахування пені.

Таким чином, суд здійснив власний розрахунок пені:

Сума грошових коштів, яка підлягає відшкодуванню, грн.Дата оплати за договоромФактична дата оплатиПеріод прострочення (нарахування пені)Розмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення, грн.
13861,54 (лютий 2014)12.03.201419.03.201413.03.2014 - 18.03.20146,5%29,62
5286,56 (березень 2014)12.04.201422.04.2014 - 4411,02 грн. 23.04.2014 - 875,54 грн.13.04.2014 - 21.04.2014 22.04.20146,5% 9,5% 23,03 0,46
7352,81 (квітень 2014)12.05.201421.05.201413.05.2015 - 20.05.20159,5%30,62
7921,16 (травень 2014)12.06.201424.06.201413.06.2014 - 23.06.20149,5%45,36
8768,00 (червень 2014)12.07.201421.07.201413.07.2014 - 20.07.20149,5% 12,5%42,28
9544,84 (липень 2014)12.08.201420.08.201413.08.2014 - 19.08.201412,5%45,76
10877,48 (серпень 2014)12.09.201417.09.201413.09.2014 - 16.09.201412,5%29,80
10665,66 (вересень 2014)12.10.201416.10.201413.10.2014 - 15.10.201412,5%21,90
8289,82 (жовтень 2014)12.11.201424.11.201413.11.2014 - 23.11.201414%69,95
9157,39 (листопад 2014)12.12.201422.12.201413.12.2014 - 21.12.201414%63,22
8157,32 (грудень 2014)12.01.201521.01.201513.01.2015 - 20.01.201514%50,06
8450,03 (січень 2015)12.02.201525.02.201513.02.2015 - 24.02.201519,5%108,35
9479,68 (лютий 2015)12.03.201525.03.201513.03.2015 - 24.03.201530%187,00
10478,40 (березень2015)12.04.201530.04.2015 - 7804,52 грн. 07.05.2015 - 1560,91 грн. 08.05.2015 - 1112,97 грн.13.04.2015 - 29.04.2015 30.04.2015 - 06.05.2015 07.05.201530% 30% 30%292,82 30,77 1,83
10587,26 (квітень 2015)12.05.201521.05.201513.05.2015 - 20.05.201530%139,23
9077,58 (травень 2015)12.06.201524.06.201513.06.2015 - 23.06.201530%164,14
11854,08 (червень 2015)12.07.201515.07.201513.07.2015 - 14.07.201530%38,97
13532,53 (липень 2015)12.08.201526.08.201513.08.2015 - 25.08.201530%289,19
15571,21 (серпень 2015)12.09.201523.09.201513.09.2015 - 22.09.201527%230,37
Всього:1943,73 грн.
Таким чином, обґрунтований розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача, становить 1943 грн. 73 коп., що відповідає розрахунку позовних вимог, долученого позивачем до матеріалів справи через канцелярію суду 20.11.2015.

Однак, зважаючи, що позивачем не подано заяви про зменшення позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» пені у розмірі 2118 грн. 55 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 1943 грн. 73 коп.

Крім того, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 152 грн. 63 коп., нарахованих щодо кожного простроченого платежу окремо, за загальний період з 13.03.2014 по 23.09.2015.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних (долучений до позовної заяви), суд дійшов висновку в його необґрунтованості, оскільки позивачем не враховано, що фактична дата сплати заборгованості не враховується до періоду нарахування 3% річних.

За таких обставин, суд здійснив власний розрахунок 3% річних:

Сума грошових коштів, яка підлягає відшкодуванню, грн.Дата оплати за договоромФактична дата оплатиПеріод прострочення (нарахування 3% річних)Розмір відсотків річнихСума 3% річних, грн.
13861,54 (лютий 2014)12.03.201419.03.201413.03.2014 - 18.03.20143%6,83
5286,56 (березень 2014)12.04.201422.04.2014 - 4411,02 грн. 23.04.2014 - 875,54 грн.13.04.2014 - 21.04.2014 22.04.20143%3,91 0,07
7352,81 (квітень 2014)12.05.201421.05.201413.05.2015 - 20.05.20153%4,83
7921,16 (травень 2014)12.06.201424.06.201413.06.2014 - 23.06.20143%7,16
8768,00 (червень 2014)12.07.201421.07.201413.07.2014 - 20.07.20143%5,77
9544,84 (липень 2014)12.08.201420.08.201413.08.2014 - 19.08.20143%5,49
10877,48 (серпень 2014)12.09.201417.09.201413.09.2014 - 16.09.20143%3,58
10665,66 (вересень 2014)12.10.201416.10.201413.10.2014 - 15.10.20143%2,63
8289,82 (жовтень 2014)12.11.201424.11.201413.11.2014 - 23.11.20143%7,49
9157,39 (листопад 2014)12.12.201422.12.201413.12.2014 - 21.12.20143%6,77
8157,32 (грудень 2014)12.01.201521.01.201513.01.2015 - 20.01.20153%5,36
8450,03 (січень 2015)12.02.201525.02.201513.02.2015 - 24.02.20153%8,33
9479,68 (лютий 2015)12.03.201525.03.201513.03.2015 - 24.03.20153%9,35
10478,40 (березень 2015)12.04.201530.04.2015 - 7804,52 грн. 07.05.2015 - 1560,91 грн. 08.05.2015 - 1112,97 грн.13.04.2015 - 29.04.2015 30.04.2015 - 06.05.2015 07.05.20153%14,64 1,54 0,09
10587,26 (квітень 2015)12.05.201521.05.201513.05.2015 - 20.05.20153%6,96
9077,58 (травень 2015)12.06.201524.06.201513.06.2015 - 23.06.20153%8,21
11854,08 (червень 2015)12.07.201515.07.201513.07.2015 - 14.07.20153%1,95
13532,53 (липень 2015)12.08.201526.08.201513.08.2015 - 25.08.20153%14,46
15571,21 (серпень 2015)12.09.201523.09.201513.09.2015 - 22.09.20153%12,80
Всього:138,22 грн.
Таким чином, обґрунтований розмір 3% річних, який підлягає стягненню з відповідача, становить 138 грн. 22 коп., що відповідає розрахунку позовних вимог, долученого позивачем до матеріалів справи через канцелярію суду 20.11.2015.

Однак, зважаючи, що позивачем не подано заяви про зменшення позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» 3% річних у розмірі 152 грн. 63 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 138 грн. 22 коп.

Також, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 5772 грн. 02 коп. за загальний період з березня 2014 року по вересень 2015 року.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р., при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно потрібно вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат (долучений до позовної заяви), суд дійшов висновку в його необґрунтованості, оскільки позивачем не враховано, що фактична дата сплати заборгованості не враховується до періоду нарахування інфляційних втрат, та не враховано, що у серпні 2015 року мала місце дефляція.

Таким чином, суд здійснив власний розрахунок інфляційних втрат:

Сума грошових коштів, яка підлягає відшкодуванню, грн.Дата оплати за договоромФактична дата оплатиПеріод прострочення (нарахування інфляційних втрат)Індекс інфляціїІнфляційне збільшення боргу, грн.
13861,54 (лютий 2014)12.03.201419.03.201413.03.2014 - 18.03.20141,022304,95
5286,56 (березень 2014)12.04.201422.04.2014 - 4411,02 грн. 23.04.2014 - 875,54 грн.13.04.2014 - 21.04.2014 22.04.20141,033174,46
7352,81 (квітень 2014)12.05.201421.05.201413.05.2015 - 20.05.20151,038279,41
7921,16 (травень 2014)12.06.201424.06.201413.06.2014 - 23.06.20141,01079,21
8768,00 (червень 2014)12.07.201421.07.201413.07.2014 - 20.07.20141,00435,07
9544,84 (липень 2014)12.08.201420.08.201413.08.2014 - 19.08.20141,00876,36
10877,48 (серпень 2014)12.09.201417.09.201413.09.2014 - 16.09.20141,029315,45
10665,66 (вересень 2014)12.10.201416.10.201413.10.2014 - 15.10.2014--
8289,82 (жовтень 2014)12.11.201424.11.201413.11.2014 - 23.11.20141,019157,51
9157,39 (листопад 2014)12.12.201422.12.201413.12.2014 - 21.12.20141,030274,72
8157,32 (грудень 2014)12.01.201521.01.201513.01.2015 - 20.01.20151,031252,88
8450,03 (січень 2015)12.02.201525.02.201513.02.2015 - 24.02.20151,053447,85
9479,68 (лютий 2015)12.03.201525.03.201513.03.2015 - 24.03.20151,1081023,81
10478,40 (березень 2015)12.04.201530.04.2015 - 7804,52 грн. 07.05.2015 - 1560,91 грн. 08.05.2015 - 1112,97 грн.13.04.2015 - 29.04.2015 30.04.2015 - 06.05.2015 07.05.20151,141466,98
10587,26 (квітень 2015)12.05.201521.05.201513.05.2015 - 20.05.20151,022232,92
9077,58 (травень 2015)12.06.201524.06.201513.06.2015 - 23.06.20151,00436,31
11854,08 (червень 2015)12.07.201515.07.201513.07.2015 - 14.07.2015--
13532,53 (липень 2015)12.08.201526.08.201513.08.2015 - 25.08.20150,992-108,26
15571,21 (серпень 2015)12.09.201523.09.201513.09.2015 - 22.09.20151,023358,14
Всього:5407,77 грн.
Таким чином, обґрунтований розмір інфляційних втрат, який підлягає стягненню з відповідача, становить 5407 грн. 77 коп., у зв'язку з чим позовні вимоги Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» інфляційних втрат у розмірі 5772 грн. 02 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 5407 грн. 77 коп.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, ст. ст. 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 15; ідентифікаційний код: 14333937) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 14; ідентифікаційний код: 38727770) пеню у розмірі 1943 (одна тисяча дев'ятсот сорок три) грн. 73 коп., 3% річних у розмірі 138 (сто тридцять вісім) 22 коп., інфляційні втрати у розмірі 5407 (п'ять тисяч чотириста сім) грн. 77 коп. та судовий збір у розмірі 1134 (одна тисяча сто тридцять чотири) грн. 19 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 14.12.2015

Суддя І.М. Отрош