ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2015 р. Справа № 5/79

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Юрченка Я.О.

суддів Давид Л.Л. Хабіб М.І.

при секретарі судового засідання Лялька Н.Р.,

за участю представників:

стягувача: ОСОБА_1 голова ф/г;

боржника: не зявився;

органу виконання судових рішень: ОСОБА_2 представник (довіреність в матеріалах справи);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, вих № 09.1-45/В-5 від 20.10.2015

на окрему ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.09.2015 (суддя Артимович В.М.)

у справі № 5/79

за позовом: Фермерського господарства Рисовський, с. Зубра, Львівська область

до відповідача-1: Виконавчого комітету Зубрівської сільської ради, с. Зубра, Львівська область

до відповідача-2: Головного управління Держземагенства у Львівській області, м. Львів

про зобовязання вчинити дії.

Окремою ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.09.2015 повідомлено Міністерство юстиції України про недоліки в діяльності державної виконавчої служби. Окрему ухвалу надіслано до Міністерства юстиції України та зобов'язано вжити відповідні заходи для виконання державною виконавчою службою рішення Арбітражного суду Львівської області від 10.03.1994 у даній справі.

При прийнятті ухвали, місцевий господарський суд виходив, зокрема з того, що невиконання рішення суду протягом такого тривалого часу навіть при ухваленні Європейським судом з прав людини відповідного рішення, порушує права й охоронювані законом інтереси субєкта господарювання, підриває авторитет не лише судової влади, а й державної влади в цілому та свідчить про недоліки в діяльності державної виконавчої служби.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати окрему ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.09.2015.

Зокрема, зазначає, що державним виконавцем вжито вичерпних заходів, з урахуванням ст. 19 Конституції України, норм земельного законодавства та ЗУ «Про виконавче провадження», спрямованих на виконання судового рішення.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати окрему ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.09.2015.

Голова ФГ «Рисовський» в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити ухвалу місцевого господарського суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідачі явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, причини неявки суду не повідомили.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника органу виконання судових рішень та стягувача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а окрему ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.09.2015 у справі № 5/79 залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Арбітражним судом Львівської області 10.03.1994 у справі № 5/79 за позовом Фермерського господарства „Рисовський до Виконавчого комітету Зубрянської сільської ради та Пустомитівської районної державної адміністрації про примусове виділення 4 га землі позов задоволено в частині позовних вимог до Виконавчого комітету Зубрянської сільської ради та зобовязано Зубрянську сільську раду до 10.04.1994 р. виділити позивачеві 4 га землі із 55 га вільних земель запасу (станом на 15.03.1994 р.).

Згодом, 04.09.1996 Арбітражним судом Львівської області у справі № 5/79 винесено ухвалу, якою уточнено п. 2 резолютивної частини рішення від 10.03.1994, а саме: зобовязано Зубрянську сільську раду народних депутатів до 13.11.1994 виділити Фермерському господарству „Рисовський 4 га землі із ділянки 17 га землі, яку додатково відведено Зубрянській сільській раді в запас земель із заготхудобовідгодівельного господарства Львівське.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.05.2008 у даній справі скаргу Фермерського господарства Рисовський задоволено частково, визнано неправомірними дії ВДВС Пустомитівського районного управління юстиції, що полягають у невиконанні судового рішення та знищенні наказу Арбітражного суду Львівської області у справі № 5/79.

4 жовтня 2000 року Зубрянською сільською радою винесено рішення № 93, яким відмовлено скаржникові в даній справі у виділенні земельної ділянки площею 4 га із земель запасу на виконання рішення Арбітражного суду Львівської області із-за відсутності вільних земель запасу. 20.02.-01.03.2001 Арбітражним судом Львівської області у справі № 3/19-11/58 визнано недійсним рішення Зубрівської сільської ради № 93. Вказане рішення набрало законної сили.

17 грудня 2010 року Господарським судом Львівської області у даній справі винесено ухвалу про видачу дублікату наказу від 13.10.1994 на примусове виконання рішення Арбітражного суду Львівської області від 10.03.1994 з урахуванням ухвали Арбітражного суду Львівської області від 04.09.1996 у справі № 5/79.

Ухвалою від 20.09.2011 скаргу позивача задоволено, визнано постанову ВДВС Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області від 14.04.2011 про закінчення виконавчого провадження у справі 5/79 незаконною, а відповідні дії державного виконавця неправомірними. Крім того, 26.09.2011 у звязку з недоліками в роботі відділу Державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції місцевим господарським судом винесено окрему ухвалу.

Господарським судом ухвалою від 26.03.2014 уточнену скаргу позивача задоволено частково, визнано постанову державного виконавця від 05.12.2013 про закінчення виконавчого провадження недійсною, у звязку з чим 22.07.2014 винесено постанову про відновлення виконавчого провадження та призначення спеціаліста для участі у ВП.

23 вересня 2015 року місцевим господарським судом вкотре задоволено скаргу стягувача та визнано бездіяльність відділу примусового виконання управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області незаконною та зобовязано вчинити всі необхідні дії щодо примусового виконання дублікату наказу від 13.10.1994 у справі № 5/79.

Більше того, Європейським судом з прав людини 20.10.2011 було ухвалено рішення у справі ОСОБА_1 проти України, яке набуло статусу остаточного 20.01.2012. У цьому рішенні Європейський суд констатував порушення п. 1 ст. 1 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, та зобовязав державу виплатити заявнику 8 тисяч євро відшкодування моральної шкоди. Вказані порушення були констатовані у звязку з невиконанням рішення Арбітражного суду Львівської області від 10.03.1994 у справі № 5/79.

Крім того, стягувачем долучено до матеріалів справи докази повторного звернення позивача до Європейського суду з прав людини, з огляду на подальше невиконання рішення суду від 10.03.1994.

Відповідно до п. 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» окрема ухвала виноситься господарським судом за наявності умов, передбачених частиною першою статті 90 ГПК - виявлення при вирішенні спору порушень законності або недоліків у діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу (далі - підприємства і організації).

Окрема ухвала виноситься, як правило, одночасно з рішенням зі справи. В окремій ухвалі має бути зазначено закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його стаття, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. Просте перерахування допущених порушень без зазначення конкретних норм чинного законодавства або перерахування норм права, порушення яких встановлено у судовому розгляді, є неприпустимим.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо наявності недоліків в діяльності державної виконавчої служби, а саме, невиконання п. 9 ст. 129 КУ, п. 1 ч. 2 ст. 11, 2 ст. 30 Закону України „Про виконавче провадження, у звязку з чим, рішення Арбітражного суду Львівської області від 10.03.1994, навіть з урахуванням наявності рішення Європейського суду з прав людини, досі не виконано.

Обовязковість виконання рішень суду як основна засада судочинства, гарантована Конституцією України, забезпечується Державною виконавчою службою.

Крім завдань із виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), державні виконавці своєю діяльністю мають сприяти захистові прав і законних інтересів громадян.

Рішення суду чи іншого органу (посадової особи) має реалізовуватися у завершальній його стадії виконанні, де, власне, й відновлюються порушені права та охоронювані законом інтереси.

Реалізація рішення суду служить показником соціально справедливого вирішення правового спору, владного застосування судом відповідного закону, ефективності правосуддя й виступає правовим механізмом упорядкування суспільних відносин.

Відтак, невиконання судових рішень негативно впливає на авторитет судової влади та нівелює кінцеву мету правосуддя захист інтересів громадян і реальне поновлення їхніх порушених прав.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невідємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обовязкове, судове рішення залишалося невиконаним. Це призводить до ситуації, несумісної з принципом верховенства права.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом правомірно винесено окрему ухвалу та зобов'язано МЮУ вжити відповідні заходи для виконання державною виконавчою службою рішення Арбітражного суду Львівської області від 10.03.1994 у даній справі.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані та жодним чином не спростовують факт невиконання рішення Арбітражного суду Львівської області від 10.03.1994, відтак, не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Відповідно до вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий збір за перегляд в апеляційному порядку покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 43, 90, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.09.2015 у справі № 5/79 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Постанова підписана 16.10.2015

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Давид Л.Л.

Суддя Хабіб М.І.