РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2015№910/10200/14

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Грабовської А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/10200/14

за позовом державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав», м. Київ (далі - Організація),

до приватного підприємства «Арт-Трейдінг», м. Київ (далі - ПП «Арт-Трейдінг»),

про стягнення 29 415,63 грн. та зобов'язання вчинити дії

та зустрічним позовом ПП «Арт-Трейдінг»

до Організації

про визнання договору частково недійсним,

за участю представників:

Організації - Широкої С.І. (довіреність від 15.10.2015 №2);

ПП «Арт-Трейдінг» - не з'явився.

Організація звернулася до господарського суду міста Києва з позовом про:

- стягнення з ПП «Арт-Трейдінг» 24 372 грн. основного боргу, що утворився внаслідок неналежного виконання відповідачем умов ліцензійного договору від 18.04.2013 № ОГ - 19/13 (далі - Договір); 745,18 грн. 3% річних; 1 500 грн. штрафу та 1 680,67 грн. пені, а всього 28 297,85 грн.;

- зобов'язання ПП «Арт-Трейдінг» надати Організації відомість з деталізацією доходу (валового збору), отриманого відповідачем від продажу квитків при проведенні гастрольного заходу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.05.2014 порушено провадження у справі.

ПП «Арт-Трейдінг» 07.07.2014 подано суду зустрічну позовну заяву, в якій назване підприємство просить суд визнати Договір недійсним в частині визначення в пункті 2.4 Договору нижньої межі суми авторської винагороди (роялті) - "не менше, ніж 30 000 грн.".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.07.2014 суддею Марченко О.В. прийнято зустрічну позовну заяву до провадження; розгляд зустрічного позову призначено спільно з первісним позовом.

23.07.2014 від Організації надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому позивач за первісним позовом зазначає, що ПП «Арт-Трейдінг» не надано будь-яких доказів підписання Організацією Договору без заповненого поля пункту 2.4 Договору; так як кожна сторінка Договору підписана директором ПП «Арт-Трейдінг» - Крохмалюк Світланою Іванівною та скріплена печаткою підприємства; питання щодо чинності та вільного волевиявлення сторін в укладенні Договору не виникає; 28.05.2013 ПП «Арт-Трейдінг» та Організацією було підписано акт про виплату авторської винагороди та надання звіту до Договору, згідно з яким ПП «Арт-Трейдінг» перерахувало на рахунок позивача за первісним позовом 5 628 грн.; відповідно до підпункту 2.5.1 пункту 2.5 Договору ПП «Арт-Трейдінг» зобов'язується перерахувати на поточний рахунок Організації авторську винагороду в розмірі, визначеному в пункті 2.4 Договору; таким чином, позивачу були відомі всі властивості й наслідки правочину і він був обізнаний щодо його обставин та істотних умов, а тому Організація просить суд відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.12.2014 призначено у справі №910/10200/14 судову технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (далі - КНДІСЕ), та зупинено провадження у справі до закінчення проведення судової експертизи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.11.2015 поновлено провадження у справі №910/10200/14.

Організація 18.11.2015 подала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що ПП «Арт-Трейдінг» не подано будь-яких доказів підписання ПП «Арт-Трейдінг» Договору без заповненого поля пункту 2.4, а так як кожна сторінка вказаного Договору підписана директором ПП «Арт-Трейдінг» та скріплена печаткою, питання щодо чинності та вільного волевиявлення сторін у його укладенні не виникає; акт про виплату авторської винагороди від 28.05.2013, підписаний Організацією та ПП «Арт-Трейдінг», відповідно до якого останнє перерахувало 5 628 грн., не є підтвердженням виконання Договору, оскільки сума, яка підлягає виплаті, становить 30 000 грн. відповідно до підпункту 2.5.1 пункту 2.5 Договору, яким встановлено, що ПП «Арт-Трейдінг» зобов'язується перерахувати на поточний рахунок Організації авторську винагороду у розмірі, визначеному пунктом 2.4 Договору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.11.2015 відкладено розгляд справи на 10.12.2015.

03.12.2015 Організацією подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач за первісним позовом просить суд стягнути з ПП «Арт-Трейдінг» 1 862,96 грн. 3% річних за період з 17.05.2013 по 02.12.2015, у зв'язку з чим загальна сума заборгованості становить 29 415,63 грн.

Суд перевірив дотримання позивачем вимог статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та прийняв заяву до розгляду.

10.12.2015 ПП «Арт-Трейдінг» подано письмові пояснення, в яких зазначило про те, що саме у позивача за первісним позовом потрібно з'ясувати, з яких об'єктивних підстав Організація не надала експертам витребуваних порівняльних зразків для проведення експертного дослідження, адже саме позивач за первісним позовом ухилився від виконання вимоги експертів та не надав останнім порівняльних зразків.

У судовому засіданні 10.12.2015 представник позивача за первісним позовом надав пояснення по суті спору, позовні вимоги до ПП «Арт-Трейдінг» підтримав у повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, проти задоволення зустрічного позову заперечив, наголошуючи на доводах, викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву.

Представник ПП «Арт-Трейдінг» у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

З метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 10.12.2015 без участі представника відповідача за первісним позовом за наявними в ній матеріалами.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника Організації, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Організація є організацією колективного управління майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до свідоцтва Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України про облік організації колективного управління від 22.08.2003 №3/2003.

Відповідно до своїх повноважень, передбачених положеннями статей 47-49 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон), позивач на території України управляє виключними майновими авторськими правами, на підставі чого укладає з юридичними та фізичними особами угоди (надає дозволи) на використання творів авторів (в тому числі шляхом публічного виконання), проводить збір, розподіл і виплату авторської винагороди, вчиняє захист порушених авторських прав.

18.04.2013 Організацією (ДП УААСП) та ПП «Арт-Трейдінг» (користувач) укладено Договір, за умовами якого:

- ДП УААСП від імені авторів та їх правонаступників, включаючи зарубіжних, надає користувачеві на умовах, визначених Договором, право / невиключну ліцензію / на публічне виконання на території оприлюднених творів, які відносяться до репертуару в ДП УААСП, під час гастрольного заходу: виконавця Arash з програмою «Broken angel» (гастрольний захід), який відбудеться 26.04.2013 у державному підприємстві «Національний палац Україна», що має 3 615 посадочних місць, мінімальна ціна квитка 100 грн., максимальна ціна квитка 1 500 грн., а користувач зобов'язується оплачувати ДП УААСП авторську винагороду (роялті) згідно з умовами Договору та Закону (пункт 2.1 Договору);

- сума авторської винагороди (роялті), визначена сторонами, становить 5% від суми валового збору від продажу квитків, але не менше ніж 30 000 (тридцять тисяч) грн. (пункт 2.4 Договору);

- використовуючи твори з репертуару ДП УААСП, користувач зобов'язується вести точний облік творів, їх авторів та виконавців і не пізніше 20 (двадцяти) днів після проведення гастрольного заходу, у якому здійснювалося публічне виконання творів:

перерахувати на поточний рахунок ДП УААСП авторську винагороду у сумі, визначеному в пункті 2.4 Договору (підпункт 2.5.1 пункту 2.5 Договору);

надати ДП УААСП безпосередньо або через представника звіт про публічне виконання творів за формою, наведеною у додатку до Договору та в електронному вигляді за адресою (звіт надається в форматі файлу Excel) (підпункт 2.5.2 пункту 2.5 Договору);

надати ДП УААСП безпосередньо або через представника відомість з деталізацією доходу (валового збору), отриманого користувачем від продажу квитків при проведенні гастрольного заходу (підпункт 2.5.3 пункту 2.5 Договору);

- користувач може надати ДП УААСП для підписання заповнений акт із зазначенням інформації про суми валового збору від продажу квитків за формою, наведеною у додатку №2 до Договору, який після перевірки зазначеної в ньому інформації щодо перерахування коштів підписується ДП УААСП, після чого 1 (один) примірник повертається користувачу (пункт 2.6 Договору);

- в разі невиконання користувачем підпунктів 2.5.2, 2.5.3 пункту 2.5 Договору та пунктів 3.2, 5.1 Договору користувач зобов'язаний сплатити ДП УААСП штраф у сумі 500 грн. за кожне порушення кожного пункту, а в разі невиконання користувачем підпункту 2.5.1 пункту 2.5 Договору - пеню у розмірі подвійної ставки Національного банку України (далі - НБУ), що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми невиплаченої авторської винагороди за кожен день затримки. Сплата штрафу, пені не звільняє користувача від обов'язку авторської винагороди (роялті) і (або) надання звіту, акта, тощо (пункт 2.7 Договору);

- при укладенні Договору користувач надає ДП УААСП безпосередньо або через представника завірені копії: свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) юридичної особи встановленого зразка з проставленим ідентифікаційним кодом користувача; свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи встановленого зразка встановленим ідентифікаційним номером фізичної особи - платником податків та інших обов'язкових платежів; свідоцтва про проведення гастрольного заходу; довідки про взяття на податковий облік платника податку (пункт 3.2 Договору);

- відповідно до частини четвертої статті 47 Закону користувач зобов'язується надати належним чином уповноваженим представникам ДП УААСП всі документи, пов'язані з розрахунком сум авторської винагороди (роялті) відповідно до умов Договору, для огляду їх на місці знаходження користувача та/або надіслати поштою завірені належним чином копії таких документів, а також точний перелік використаних користувачем творів (пункт 5.1 Договору);

- Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до повного виконання користувачем своїх зобов'язань, що виникли під час дії Договору (пункт 6.1 Договору).

Відповідно до частини першої статті 1109 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Частиною третьою статті 1109 ЦК України встановлено, що у ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

ПП «Арт-Трейдінг» 07.07.2014 подано суду зустрічну позовну заяву, в якій назване підприємство просить суд визнати Договір недійсним в частині визначення в пункті 2.4 Договору нижньої межі суми авторської винагороди (роялті) - "не менше, ніж 30 000 грн.".

В обґрунтування позовних вимог позивач за зустрічним позовом зазначає, що фраза « 30 000 тридцять тисяч - » була вписана працівником Організації в пункті 2.4 Договору після 28.05.2013 з метою незаконного збільшення свого доходу, а тому Договір підлягає визнанню недійсним у зазначеній частині на підставі стате1 203, 215 і 230 ЦК України.

За приписами статей 203 і 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною першою статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

У частині п'ятій вказаної статті зазначено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 628 ЦК України і частиною першою статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

У пункті 2.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» визначено, що за загальним правилом статті 217 ЦК України правочин не може бути визнаний недійсним, якщо законові не відповідають лише окремі його частини і обставини справи свідчать про те, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної його частини. У такому разі господарський суд може визнати недійсною частину правочину. Недійсними частини правочину визнаються за загальними правилами визнання правочинів недійсними із застосуванням передбачених законом наслідків такого визнання. Якщо недійсна частина правочину виконана будь-якою із сторін, господарський суд визначає наслідки такої недійсності залежно від підстави, з якої вона визнана недійсною.

У пункті 2.4 Договору зазначено, що сума авторської винагороди (роялті), визначена сторонами, становить 5% від суми валового збору від продажу квитків, але не менше ніж 30 000 (тридцять тисяч) грн.

У зв'язку з тим, що ПП «Арт-Трейдінг» у зустрічний позовній заяві вказує на те, що фраза « 30 000 (тридцять тисяч) грн.» була вписана працівниками Організації в пункт 2.4 Договору у період після 28.05.2013, то ухвалою господарського суду міста Києва від 15.12.2014 призначено у справі №910/10200/14 судову технічну експертизу реквізитів документів, проведення якої доручено КНДІСЕ, та зупинено провадження у справі.

До суду надійшли матеріали справи №910/10200/14 з висновком експертів від 28.10.2015 №587/15-34/587/15-33 судової технічної експертизи документів, в якому зазначено, таке:

цифрове позначення номеру договору « 19 13» виконане пишучою ручкою, спорядженою чорнилом синього кольору. Позначення дати підписання договору « 18 квітня 13», позначення суми авторської винагороди « 30 000 тридцять тисяч - », а також записи «Крохмалюк С.І.» і підписи, що виконані від імені Крохмалюк С.І., які містяться у графі «Користувач___/___ » на кожному аркуші ліцензійного договору № ОГ-19/13 віл 18.04.2013, у тому числі зразку додатку №1 до ліцензійного договору (звіт) та зразку додатку №2 до ліцензійного договору (акт про виплату авторської винагороди та надання звіту), виконані кульковими ручками, спорядженими пастами різних відтінків синьо-фіолетового кольору;

відповісти на питання «- чи можна стверджувати, що рукописна частина тексту ліцензійного договору від 18.04.2013 № ОГ-19/13 "30 000 (тридцять тисяч-)" внесена в пункт 2.4 даного договору після 18.04.2013?» не видається можливим у зв'язку з відсутністю серед наданих документів таких, які б могли використовуватися у якості зразків порівняння для встановлення часу виконання даного реквізиту;

встановити час нанесення цифрового позначення номеру договору «19 13» у ліцензійному договорі від 18.04.2013 №01-19/13 не видається можливим у зв'язку з відсутністю у експертів впроваджених у судово-експертну практику України методик встановлення абсолютного часу нанесення штрихів рукописних записів та підписів, виконаних чорнилами. Встановити час виконання позначення дати підписання договору « 18 квітня 13» та позначення суми авторської винагороди « 30 000 тридцять тисяч - » не видасться можливим у зв'язку з відсутністю серед наданих документів таких, які б могли використовуватись у якості зразків порівняння для встановлення часу виконання цих реквізитів. Отже, відповісти на питання «- чи одномоментно (в один безперервний проміжок часу) в ліцензійний договір від 18.04.2013 №ОГ-19/13 вносилися такі рукописні частин тексту: « 19/13», « 18 квітня 2013р.», « 30 000 (тридцять тисяч -)», «Крохмалюк С.І.»?» та «- чи можна стверджувати, що рукописна частина тексту ліцензійного договору від 18.04.2013 №ОГ-19/13 "30 000 (тридцять тисяч -)" внесена в його пункт 2.4 пізніше, ніж на кожній сторінці договору в графі «Користувач» директором ПП «Арг-Трейдінг» Крохмалюк С.І. було проставлено рукописні підписи та рукописно вписано прізвище та ініціали "Крохмалюк С.І.?» не видається можливим у зв'язку з неможливістю встановлення часу нанесення цифрового позначення номеру договору « 19 13», позначення дати підписання договору « 18 квітня 13» та позначення суми авторської винагороди « 30 000 тридцять тисяч -».

Частиною першою статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до частини першої статті 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

У пункті 3.10 постанови пленум Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначено, що у вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі статей 230 - 233 ЦК України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв'язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину.

Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину (наприклад, у зв'язку з ненаданням технічної чи іншої документації, в якій описуються властивості речі). При цьому особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб'єктом введення в оману є сторона правочину, - як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Відповідно до пункту 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

ПП «Арт-Трейдінг» не доведено факту та не надано будь-яких доказів того, що підписання Договору позивачем за зустрічним позовом будо здійснено без заповненого поля пункту 2.4 Договору, внаслідок обману чи помилки; при цьому, судом встановлено, що сторонами підписано та скріплено печатками юридичних осіб всі сторінки Договору, що підтверджує той факт, що ПП «Арт-Трейдінг» було обізнане щодо обставин правочину та його істотних умов, а тому у господарського суду відсутні підстави для задоволення зустрічного позову та визнання Договору недійсним в частині визначення в пункті 2.4 Договору нижньої межі суми авторської винагороди (роялті) - "не менше, ніж 30 000 грн.".

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На виконання умов Договору сторонами укладено акт від 28.05.2013 про виплату авторської винагороди та надання звіту до Договору за квітень 2013 року, відповідно до якого:

користувач підтверджує і гарантує, що сума валового збору від продажу квитків при проведенні гастрольного заходу складає 112 560 грн.;

відповідно до пункту 2.4 Договору ПП «Арт-Трейдінг» перерахувало авторську винагороду за квітень 2013 року у сумі 5 628 грн. (платіжне доручення від 21.05.2013 №168);

відповідно до пункту 2.5 Договору ПП «Арт-Трейдінг» надало звіт №1 про публічно виконані твори в паперовому вигляді на 2 сторінках і електронному вигляді за адресою ;

ДП УААСП одержано звіт №1 про публічно виконані твори на 2 сторінках та перераховану користувачем суму авторської винагороди (роялті) на розрахунковий рахунок в банківський установі.

Судом встановлено, що вказаний акт підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печаткою юридичних осіб.

Таким чином, враховуючи те, що сума валового збору від продажу квитків при проведенні гастрольного заходу склала 112 560 грн., то ПП «Арт-Трейдінг» було перераховано Організації 5 628 грн., тобто 5% від суми валового збору.

Однак, як було передбачено пунктом 2.4 Договору, сума авторської винагороди (роялті), визначена сторонами, становить 5% від суми валового збору від продажу квитків, але не менше ніж 30 000 (тридцять тисяч) грн.

Відповідно до статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Отже, оскільки 5% від загальної суми валового збору (112 560 грн.) становить менше ніж 30 000 грн., то ПП «Арт-Трейдінг» необхідно було перерахувати саме 30 000 грн.

Сторонами не заперечувалося те, що платіжним дорученням від 21.05.2013 №168 відповідачем за первісним позовом було перераховано Організації лише 5 628 грн.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивач за первісним позовом звернувся до ПП «Арт-Трейдінг» із претензією від 10.02.2014 №757, в якій просив відповідача за первісним позовом у двадцятиденний строк з дня отримання даної претензії перерахувати на поточний рахунок Організації 24 372 грн. авторської винагороди.

Проте ПП «Арт-Трейдінг» відповіді на вказану претензію не надало, суму заборгованості на рахунок Організації не перерахувало.

Отже, враховуючи те, що ПП «Арт-Трейдінг» договірні зобов'язання належним чином та в повному обсязі не виконало, у відповідача за первісним позовом виникла заборгованість у сумі 24 372 грн. (30 000 грн. - 5 628 грн.).

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача за первісним позовом на користь Організації 24 372 грн. заборгованості є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

Крім основної заборгованості, Організація просить суд стягнути з ПП «Арт-Трейдінг» 1 862,96 грн. 3% річних, 1 500 грн. штрафу та 1 680,67 грн. пені.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Підпунктом 2.5.1 пункту 2.5 Договору передбачено, що використовуючи твори з репертуару ДП УААСП, користувач зобов'язується вести точний облік творів, їх авторів та виконавців і не пізніше 20 (двадцяти) днів після проведення гастрольного заходу, у якому здійснювалося публічне виконання творів, перерахувати на поточний рахунок ДП УААСП авторську винагороду у сумі, визначеній в пункті 2.4 Договору.

Таким чином, оскільки гастрольний захід відбувся 26.04.2013, то періодом прострочення сплати авторської винагороди починається саме з 17.11.2015 (двадцять перший день після проведення гастрольного заходу).

Отже, позивач за первісним позовом просить суд стягнути з ПП «Арт-Трейдінг» 1 862,96 грн. з 17.05.2013 по 02.12.2015 (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних, суд дійшов висновку, що такий розрахунок правильний, а тому стягненню з ПП «Арт-Трейдінг» на користь Організації становить 1 862,96 грн. 3% річних.

Щодо стягнення пені та штрафу, то господарський суд міста Києва вважає за необхідне зазначити таке.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України (далі - ГК України) і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, проте позивачем у розрахунку суми пені не враховані зазначені приписи ГК України.

Пунктом 2.7 Договору передбачено, що в разі невиконання користувачем підпунктів 2.5.2, 2.5.3 пункту 2.5 пунктів 3.2, 5.1 Договору користувач зобов'язаний сплатити ДП УААСП штраф у сумі 500 грн. за кожне порушення кожного пункту, а в разі невиконання користувачем підпункту 2.5.1 пункту 2.5 Договору - пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня від суми невиплаченої авторської винагороди за кожен день затримки. Сплата штрафу, пені не звільняє користувача від обов'язку авторської винагороди (роялті) і (або) надання звіту, акту, тощо.

Позивач за первісним позовом просить суд стягнути з ПП «Арт-Трейдінг» 1 680,67 грн. за період 17.05.2013 по 17.11.2013, тобто за шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені у сумі 1 680,67 грн., суд дійшов висновку, що такий розрахунок правильний та підлягає задоволенню за розрахунком Організації.

Разом з тим, Організація просить суд стягнути з ПП «Арт-Трейдінг» за порушення підпункту 2.5.3 пункту 2.5 Договору та пунктів 3.2 і 5.1 Договору за кожне порушення кожного пункту Договору по 500 грн., тобто 1 500 грн.

Однак, господарський суд не погоджується з таким розрахунком позивача за первісним позовом, оскільки відповідно до пункту 1.1 акта про виплату авторської винагороди та надання звіту до Договору сторонами було підтверджено, що сума валового збору від продажу квитків при проведенні гастрольного заходу склала 112 560 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що розрахунок штрафу неправильний; за розрахунком суду стягненню з ПП «Арт-Трейдінг» підлягає на користь Організації 1 000 грн. за порушення пунктів 3.2 і 5.1 Договору; у стягнені ж 500 грн. за порушення підпункту 2.5.3 пункту 2.5 Договору слід відмовити.

Крім того, позивач за первісним позовом також у позовній заяві просив суд зобов'язати ПП «Арт-Трейдінг» надати Організації відомість з деталізацією доходу (валового збору), отриманого відповідачем за первісним позовом від продажу квитків при проведенні гастрольного заходу.

Як вже було встановлено судом, згідно з актом від 28.05.2013 про виплату авторської винагороди та надання звіту до Договору за квітень 2013 року ПП «Арт-Трейдінг» підтвердив і гарантував, що сума валового збору від продажу квитків при проведенні гастрольного заходу склала 112 560 грн.

Вказаний акт було підписано уповноваженими представниками та скріплено печатками юридичних осіб, що свідчить про те, що сторони було погоджено всі умови та підтверджено дані, які вказані у такому акті.

Таким чином, у суду відсутні підстави для задоволення позовної заяви в частині зобов'язання ПП «Арт-Трейдінг» надати позивачу за первісним позовом відомість з деталізацією доходу (валового збору), отриманого відповідачем за первісним позовом від продажу квитків при проведенні гастрольного заходу.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати за подання первісного позову зі справи слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених первісних позовних вимог, а судові витрати за подання зустрічної позовної заяви слід покласти на ПП «Арт-Трейдінг».

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства «Арт-Трейдінг» (03037, м. Київ, вул. Освіти, 4; ідентифікаційний код 33145092) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на поточний рахунок державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 41-А, офіс 1-3; ідентифікаційний код 31025266) 24 372 (двадцять чотири тисячі триста сімдесят дві) грн. заборгованості; 1 862 (одну тисячу вісімсот шістдесят дві) грн. 96 коп. 3% річних; 1 000 (одну тисячі) грн. штрафу; 1 680 (одну тисячу шістсот вісімдесят) грн. 67 коп. пені та 1 795 (одну тисячу сімсот дев'яносто п'ять) грн. 95 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

5. У задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.12.2015.

Суддя О. Марченко