донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

07.12.2015 р. справа №905/1658/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів за участю представників сторін від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 за довіреністю; ОСОБА_5 за довіреністю
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа", м. Маріуполь
на рішення господарського судуДонецької області
від07 вересня 2015 р. (підписано 07.09.2015р.)
у справі№ 905/1658/15 (суддя С.Ю. Гринько)
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м. Маріуполь
до Комунального комерційного підприємства "Маріупольтепломережа", м. Маріуполь
простягнення 235 975 грн. 24 коп.

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 (далі ФОП ОСОБА_6, позивач) звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Комунального комерційного підприємства "Маріупольтепломережа" (далі ККП "Маріупольтепломережа", відповідач) заборгованості в сумі 166 000 грн. 00 коп., інфляційних нарахувань в сумі 67 573 грн. 92 коп. та 3% річних в сумі 2 401 грн. 32 коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від 07.09.15р. позов задоволений повністю, з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість в сумі 166 000 грн. 00 коп., інфляційні нарахування в сумі 67 573 грн. 92 коп., 3% річних в сумі 2 401 грн. 32 коп., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 7 519 грн. 50 коп.

Рішення суду мотивоване обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог.

ККП "Маріупольтепломережа" подало апеляційну скаргу, в якій просить дане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

На думку відповідача судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Скаржник зазначає, що при постачанні товару, позивач не надав жодного супровідного документу на підтвердження якості товару, та, що поставлений позивачем товар більш низької якості ніж встановлено умовами договору.

Розпорядженням секретаря судової палати №04-08/1149/15 від 03.12.15 р. змінено склад судової колегії, суддю Ломовцеву Т.Ю. було змінено на суддю Стойка О.В.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно до ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Згідно ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні надав відзив на апеляційну скаргу, у якому проти апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив рішення суду скасувати та у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційної господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено господарським судом Донецької області ККП "Маріупольтепломережа", як «Покупець» та ФОП ОСОБА_6, як «Продавець», уклали 05.11.14р. договір куплі-продажу № 195 (далі - договір).

За умовами п.1.1 договору продавець зобовязується продати сосуд (обєм 38,6 м3), резервуар (обєм 10,0 м3), резервуар 10,0 м3 (далі - товар), а покупець оплатити і прийняти товар в якості і по цінам згідно видаткових накладних, які є невідємною частиною даного договору.

Пунктом 2.1. договору сторони встановили, що загальна вартість договору складає 326 000 грн.00 коп.

Відповідно до п. 2.2 договору розрахунок за поставлений товар покупець здійснює банківським платежем на розрахунковий рахунок продавця, наступним чином: 100% оплата протягом 45 банківських днів з дня переходу права власності від продавця до покупця.

Оплата здійснюється при наявності наступних документів: - розрахунок (п. 2.3 договору).

Згідно з п. 3.1 договору товар поставляється зі складу продавця на умовах самовивозу, або транспортом продавця на склад покупця за усною домовленістю між сторонами.

Пунктом 3.2 договору встановлено, що приймання-передача товару здійснюється на підставі видаткових накладних. Перевірка дотримання продавцем умов даного договору відносно асортименту, кількості та якості товару, що поставляється, здійснюється покупцем в момент передачі покупцю товару в пункті поставки.

Відповідно до п. 3.3 договору товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем за кількістю та якістю з моменту підписання уповноваженими представниками обох сторін видаткової накладної.

Відповідач стверджує, що позивач поставив товар який вже був в експлуатації та не підлягає для експлуатації на його підприємстві, а також, що при постачанні товару позивач не надав жодного супровідного документа на підтвердження якості товару.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших

актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Встановлено, що на виконання умов договору відповідач 06.11.2014р. отримав від позивача наступний товар: - за накладною №1611 від 06.11.2014р., в якій містяться посилання на рахунок-фактуру №СФ-1611 від 06.11.2014р., сосуд (обєм 38,6 м3) вартістю 280 000 грн. 00 коп.; - за накладною № 2611 від 06.11.2014р, в якій міститься посилання на рахунок-фактуру №СФ-2611 від 06.11.2014р., резервуар (обєм 10,0 м3) вартістю 23 000 грн. 00 коп.; - за накладною № 3611 від 06.11.2014р., в якій міститься посилання на рахунок-фактуру №СФ-3611 від 06.11.2014р, резервуар (обєм 10,0 м3) вартістю 23 000 грн.00 коп.[а.с. 9-14].

У кожному зазначеному рахунку вказана відповідна вартість товару, що підлягає оплаті.

Вказані обставини свідчать про те, що товар був отриманий відповідачем від позивача разом з переліченими рахунками.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами 1,2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням умов п. 3.2 договору відповідачем не доведено факту відступу позивача від умов договору, тобто, позивачем та матеріалами справи доведено, що відповідач отримав від позивача належний товар відповідно до умов договору.

В порушення умов договору відповідач з позивачем за отриманий товар розрахувався частково, лише у сумі 160 000 грн. 00 коп. та з 14.01.15р. має перед останнім прострочену заборгованість в сумі 166 000 грн. 00 коп., яка підлягає до стягнення.

Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім вищевказаної заборгованості позивач наполягає на стягненні з відповідача інфляційних нарахувань в сумі 67 573 грн. 92 коп., розрахованих за період з січня по липень 2015 р. та 3% річних в сумі 2 401 грн. 32 коп., розрахованих за період з 14.01 по 08.07.2015р.

Позовні вимоги у частині стягнення інфляційних нарахувань в сумі 67 573 грн. 92 коп. та 3% річних в сумі 2 401 грн. 32 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому, підлягає залишенню в силі.

Витрати зі сплати судового збору за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального комерційного підприємства "Маріупольтепломережа", м. Маріуполь на рішення господарського суду Донецької області від 07.09.2015р. у справі №905/1658/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 07.09.2015 року у справі № 905/1658/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді: О.В. Стойка

ОСОБА_3

Надруковано: 5прим.

1.позивачу

2. відповідачу

3. у справу

4. апеляційному суду

5. ГСДО