Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

Іменем України
РІШЕННЯ

17.12.2015 Справа № 927/1473/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Логістік МТС",

вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, корпус З, м. Київ, 02081

до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрікар Холдинг,

вул. Шейгусівська, буд. 1-А, с. Сергіївка, Прилуцький район, Чернігівська область, 17592

про стягнення 542223,39 грн.

суддя Демидова М.О.

Представники сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув;

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 521577 грн. 52 коп. заборгованості за укладеним сторонами договором № Е-01/07/15-2 про надання послуг транспортного експедирування з перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01.07.2015, 19580 грн. 69 коп. пені за порушення строків розрахунків, 1335 грн. 04 коп. 3% річних.

Позивач в судове засідання також не прибув, надавши суду письмове клопотання від 17.12.2015 № 03-435/2015 про відкладення судового розгляду справи внаслідок неможливості прибуття представника позивача у дане судове засідання, оскільки вказаний представник прийматиме участь у іншій справі у Господарському суді Житомирської області. При цьому позивач зазначив, що ТОВ «Логістик МТС» зацікавлений у тому, щоб судове засідання відбулося за участі представника позивача, а тому просить суд відкласти розгляд справи.

Розглянувши клопотання позивача про відкладення судового розгляду справи, суд доходить висновку про його необґрунтованість, оскільки позивачем не надано документального підтвердження неможливості участі повноважного представника у засіданні суду. Враховуючи те, що позивач є юридичною особою, правом представляти інтереси позивача наділений його керівник (директор), а також інші особи за відповідним дорученням, оформленим відповідно до закону. Крім того, позивачем не наведено доводів стосовно необхідності присутності його представника в судовому засіданні і неможливості розгляду справи без нього.

Крім того, відповідно до пункту 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 Господарського процесуального кодексу України), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, клопотання позивача про відкладення судового розгляду справи саме з викладених у клопотанні підстав задоволенню не підлягає.

14.12.2015 позивачем суду надано письмову заяву від 09.12.2015 № 03-415 про «уточнення» (зменшення) позовних вимог, відповідно до якої позивач повідомляє про факт сплати відповідачем заборгованості за укладеним з позивачем договором транспортного експедирування у розмірі 300000 грн. та просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Логістик МТС» заборгованість за договором у розмірі 221307 грн. 66 коп., 25586 грн. 05 коп. пені, 1744 грн. 49 коп. 3% річних. Крім того, до стягнення з відповідача позивачем заявлений штраф на підставі пункту 4.7 укладеного сторонами договору у сумі 43133 грн. 42 коп., який не заявлявся до стягнення позивачем під час звернення з даним позовом.

Додатково заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 43133 грн. 42 коп. судом до розгляду не приймається, оскільки не входить до предмету спору та повинна розглядатися в окремому позовному провадженні.

В решті вимог заява позивача про зменшення позовних вимог відповідає положенням ст.. 22 Господарського процесуального кодексу України та приймається судом до розгляду.

Таким чином, новою ціною позову є 248638 грн. 20 коп.

Відповідач у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено наявним у матеріалах справи повідомлення № 147 від 08.12.2015 про вручення поштово8го відправлення.

Відповідач відзив на позовну заяву та інші витребувані господарським судом документи не надав, внаслідок чого на підставі приписів ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними матеріалами.

Позивачем суду надане письмове клопотання від 17.12.2015 № 03-434/2015 про проведення наступного судового засідання у режимі відеоконференції.

У задоволенні вказаного клопотання позивача слід відмовити, оскільки у даному судовому засіданні суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті на підставі наявних у справі доказів та відсутність необхідності відкладення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

01.07.2015 сторонами у справі укладено договір № Е-01/07/15-2 про надання послуг транспортного експедирування з перевезення вантажів автомобільним транспортом (далі за текстом договір), відповідно до умов якого позивач як Виконавець зобовязався в порядку та на умовах, визначених договором, надати відповідачеві як Замовнику транспортно-експедиторські послуги з організації та виконання доставки автомобільним транспортом у внутрішньодержавному сполученні ввірений йому Замовником вантаж (відповідно із транспортною накладною) до пункту призначення у встановлений договором чи заявкою строк та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (Вантажоодержувачу), а Замовник зобовязався сплатити за організацію та перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до умов пункту 2.3 договору плата за перевезення вантажу здійснюється після його фактичного виконання протягом 5 банківських днів з дати підписання кожного Акту передачі-прийняття наданих послуг. Датою підписання Акту є дата, що зазначена в Акті передачі приймання наданих послуг.

У разі наявності претензій з перевезення вантажу Замовник протягом 5 робочих днів з дати отримання акту передачі приймання наданих послуг зобовязаний направити мотивовану відмову від підписання Акту. У разі відсутності такої письмової відмови та/або ненаправлення на адресу Виконавця підписаних актів та реєстрів ТТН у Виконавця є всі законні підстави вважати, що послуги надані у повному обсязі та без жодних зауважень та підлягають оплаті Замовником протягом строку, що вказаний у пункті 2.3 договору (пункт 2.3 договору).

Як встановлено пунктом 4.7 договору, за порушення термінів оплати Замовник виплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який стягується пеня, від розміру простроченої заборгованості.

З результатами надання позивачем як Виконавцем обумовлених договором транспортно-експедиторських послуг сторонами у справі складені та підписані Акти приймання-передачі наданих послуг від 20.10.2015 № 6549 на суму 387891 грн. 56 коп., від 28.10.2015 № 6699 на суму 170128 грн. 46 коп., від 31.10.2015 № 6849 на суму 58557 грн. 52 коп.

Акти приймання-передачі наданих послуг з боку відповідача у справі підписані його керівником директором ОСОБА_1, без зауважень та заперечень.

В ході судового розгляду справи відповідач факт надання позивачем транспортно-експедиторських послуг у зазначеному вище обсязі не спростував, письмових пояснень з цього приводу не надав, явку повноважного представника у засідання суду не забезпечив.

Надані позивачем послуги відповідачем сплачені частково, а саме у розмірі 95000 грн. 00 коп. станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом, що підтверджено наявними у матеріалах справи витягами з банківського рахунку позивача.

Після порушення провадження у даній справі, а саме 03.12.2015 та 04.12.2015 відповідачем на користь позивача у справі у рахунок погашення заборгованості за договором сплачено відповідно 200000 грн. 00 коп. та 100000 грн. 00 коп., що позивач підтвердив наданими суду витягами зі свого банківського рахунку.

На підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України з посиланням на факт сплати позивачем частини заборгованості після порушення провадження у справі позивач зменшив позовні вимоги у частині вимог про стягнення заборгованості за договором та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 221307 грн. 66 коп.

З посиланням на умов пункту 4.7 договору відповідно до розрахунку, наданого суду 14.12.2015, позивачем до стягнення з відповідача заявлено пеню за Актом приймання-передачі наданих послуг від 20.10.2015 № 6549 на суму 387891 грн. 56 коп. за період прострочення оплати заборгованості з 28.10.2015 по 23.11.2015 у розмірі 16264 грн. 21 коп., за Актом приймання-передачі наданих послуг від 28.10.2015 № 6699 на суму 170128 грн. 46 коп. за період прострочення з 05.11.2015 по 09.12.2015 у сумі 7133 грн. 55 коп., за Актом приймання-передачі наданих послуг від 31.10.2015 № 6849 на суму 58557 грн. 52 коп. за період прострочення з 09.11.2015 по 09.12.2015 у сумі 2188 грн. 29 коп., а усього 25586 грн. 05 коп.

На підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних за Актом приймання-передачі наданих послуг від 20.10.2015 № 6549 на суму 387891 грн. 56 коп. за період прострочення оплати заборгованості з 28.10.2015 по 23.11.2015 у розмірі 1108 грн. 92 коп., за Актом приймання-передачі наданих послуг від 28.10.2015 № 6699 на суму 170128 грн. 46 коп. за період прострочення з 05.11.2015 по 09.12.2015 у сумі 486 грн. 37 коп., за Актом приймання-передачі наданих послуг від 31.10.2015 № 6849 на суму 58557 грн. 52 коп. за період прострочення з 09.11.2015 по 09.12.2015 у сумі 149 грн. 20 коп., а усього 1744 грн. 49 коп.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані матеріали, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до приписів ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажів, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобовязується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобовязується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з пунктом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 1268/2568 (далі за текстом Правила) договір про перевезення вантажів - двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов'язки та відповідальність сторін щодо їх додержання.

Відповідно до приписів пунктів 3.1, 3.8, 3.9 Правил договори про перевезення вантажів автомобільним транспортом укладаються між фізичними та юридичними особами, які здійснюють автомобільні перевезення вантажів на комерційній основі (надалі - Перевізники), та вантажовідправниками або вантажоодержувачами (надалі - Замовники).

Укладеним сторонами у справі договором, а саме пунктом 2.3 договору, визначено підстави для настання у відповідача обовязку сплатити надані позивачем транспортно-експедиторські послуги факт складення та підписання сторонами договору відповідних Актів приймання передачі наданих послуг.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено факт належного та у повному обсязі надання позивачем відповідачеві обумовлених договором послуг, що підтверджено підписаними повноважними представниками сторін без зауважень та заперечень актами приймання-передачі наданих послуг від 20.10.2015 № 6549 на суму 387891 грн. 56 коп., від 28.10.2015 № 6699 на суму 170128 грн. 46 коп., від 31.10.2015 № 6849 на суму 58557 грн. 52 коп.

Вказані обставини відповідачем не спростовані.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Як встановлено ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що надані позивачем транспортно-експедиторські послуги відповідачем сплачені частково, сума заборгованості становить 221307 грн. 66 коп.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням викладеного вище позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором у розмірі 221307 грн. 66 коп. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Є обґрунтованою, такою, що відповідає вимогам ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», а також умовам пункту 4.7 укладеного сторонами у справі договору вимога позивача про стягнення з відповідача пені у загальному розмірі 25586 грн. 05 коп. Наданий позивачем суду 14.12.2015 розрахунок суми пені за вказані вище періоди є обґрунтованим.

Таким чином, пеня у розмірі 25586 грн. 05 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у справі.

У відповідності зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у загальній сумі 1744 грн. 49 коп. згідно наведеного вище та наданого до справи позивачем 14.12.2015 розрахунку.

Вказаний розрахунок є обґрунтованим, таким, що відповідає фактичним обставинам справи, а тому вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 1744 грн. 49 коп. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного вище позов підлягає задоволенню у повному обсязі (з урахуванням поданої 14.12.2015 позивачем заяви про зменшення позовних вимог) з віднесенням на відповідача витрат зі сплати судового збору згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Виходячи з ціни позову відповідно до заяви позивача від 09.12.2015 № 03-415/2015 про зменшення позовних вимог зарахуванню до Державного бюджету України підлягав судовий збір у розмірі 3729 грн. 57 коп.

Під час звернення до Господарського суду Чернігівської області з даним позовом позивачем платіжним дорученням від 26.11.2015 № ЛМ-0011817 сплачено судовий збір у розмірі 8133 грн. 36 коп.

На підставі положень п. 1 ч. 1 Закону України «Про судовий збір» внаслідок зменшення позивачем позовних вимог судовий збір у розмірі 4403 грн. 79 коп. підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрікор Холдинг», 17592, Чернігівська область, Прилуцький район, с. Сергіївка, вул. Шейгусівська, буд. 1-а, код 36279482, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик МТС», 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-д, корпус «З», код 39209821, заборгованість у розмірі 221307 грн. 66 коп., 25586 грн. 05 коп. пені, 1744 грн. 49 коп. 3% річних, судовий збір у розмірі 3729 грн. 57 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. На підставі положень п. 1 ч. 1 Закону України «Про судовий збір» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Логістик МТС», м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-д, корпус «З», код 39209821, судовий збір у сумі 4403 грн. 79 коп.

Підставою для повернення судового збору є дане рішення, засвідчене печаткою Господарського суду Чернігівської області.

Дата складення та підписання повного рішення - 18.12.2015.

Суддя М.О. Демидова