ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2015 р. Справа № 917/1516/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т.В., суддя Гребенюк Н.В.,

при секретарі Томіній І.В.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 дов. № 14-125 від 13.05.2014р.,

відповідача ОСОБА_2 дов. № 186 від 18.12.2014р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційні скарги позивача (вх. №5337 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 07.10.2015 р. у справі № 917/1516/15,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", м. Полтава,

про стягнення 75 874,50 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року позивач, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, звернувся до господарського суду Полтавської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача, Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", м. Полтава, 75 874,50 грн. за договором № 14/124/12-ВТВ на купівлю-продаж природного газу від 30.03.2012р., з яких 61 845,82 грн. пені, 1 659,52 грн. інфляційних та 12 369,16 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 07.10.2015 р. (суддя Погрібна С.В.) позов задоволено частково. Зменшено розмір пені на 30%. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 22 543,79 грн. пені, 6 440,80 грн. 3% річних та 1 659,52 грн. інфляційних нарахувань та 970,50 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 07.10.2015р. в частині відмови у стягненні 39 302,03 грн. пені та 5 928,36 грн. 3% річних та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що предметом спільних протокольних рішень, підписаних відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 "Про затвердження деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій" є лише організація проведення сторонами взаєморозрахунку. Позивач зазначає, що як і договори про організацію взаєморозрахунків, вказані спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків набирали чинності з моменту їх фінансування на певну суму, та у той же день втрачали свою силу. Крім того, апелянт вважає, що спільними протокольними рішеннями було передбачено тільки погашення основної заборгованості, не включаючи суму нарахованих позивачем пені та відсотків річних, тому такі протокольні рішення не звільняють відповідача від зобов'язання щодо сплати штрафних та фінансових санкцій.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції законним та таким, що прийняте у відповідності з нормами чинного законодавства. Відповідач вказав, що строк виконання зобовязання з оплати природного газу, отриманого на умовах договору № 14/124/12-ВТВ від 30.03.2012р., сторони погодили умовами спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, прострочення оплати за умовами яких не доведено. Як зазначив відповідач, враховуючи відсутність заборгованості у відповідача за поставлений природний газ на момент подачі позову, незначні строки прострочки та те, що порушення зобовязання не завдало негативних наслідків для позивача, суд першої інстанції правомірно задовольнив заяву про зменшення розміру нарахованої пені.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи позивача та у відзиві на неї доводи відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (позивач по справі; продавець за договором) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (відповідач по справі; покупець за договором) 30.03.2012р. був укладений договір №14/124/12-ВТВ купівлі-продажу природного газу, відповідно до розділів 1, 3 якого позивач зобовязався передати у власність відповідачу у 2012 році імпортованого природного газу (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00), ввезеного на митну територію України позивачем, виключно для виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат відповідача, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Додатковою угодою № 1 від 31.05.2012р. та Додатковою угодою № 2 від 06.07.2012р. сторонами було внесено зміни до п.п. 2.1, 5.2, 5.4 договору №14/124/12-ВТВ від 30.03.2012р.

На виконання умов договору №14/124/12-ВТВ та додаткових угод до нього позивач передав відповідачу протягом березня - липня 2012 року 15 125,027 тис.куб.м природного газу на загальну суму 18 655 335,90 грн., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу, які містяться в матеріалах справи.

Пунктами 6.1., 6.2 договору встановлено, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач свої зобов'язання за договором щодо оплати природного газу виконав повністю, але при цьому відповідач порушив строки оплати, встановлені пунктами 6.1, 6.2 договору.

Відповідно до п. 7.2 договору у разі невиконання відповідачем умов пунктів 6.1, 6.2 цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити позивачу крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК).

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Суд першої інстанції правильно вказав, що відповідач не виконав належним чином грошові зобов'язання за договором купівлі - продажу природного газу №14/124/12-ВТВ від 30.03.2012р. щодо оплати позивачу вартості проданого ним природного газу в установлений п. 6.2 договору строк, тому позивач вправі вимагати стягнення з відповідача за час прострочення ним оплати природного газу передбачених цим договором пені, а також ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань та трьох процентів річних.

Як вбачається з розрахунку пені та 3% річних, наданого позивачем, останній нараховує пеню та 3% річних по кожному акту приймання-передачі (за зобовязаннями за березень 2012р., квітень 2012р., травень 2012р. червень 2012р., липень 2012р) окремо починаючи з 20 числа наступного місяця.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 61 845,82 грн. пені, 1 659,52грн. інфляційних та 12 369,16грн. 3% річних.

Матеріалами справи також встановлено, що 17.04.2012 р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Полтавській області, Головним фінансовим управлінням Полтавської обласної державної адміністрації, Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" було укладено Спільне протокольне рішення №1167 про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (зі змінами).

Пунктом 2.5. Спільного протокольного рішення №1167 від 17.04.2012р. передбачено, що ПАТ "Полтавагаз" перераховує на рахунок НАК "Нафтогаз України" кошти в сумі 10 000 000,00 грн., за природний газ 2012 року згідно з договором від 30.03.2012р. №14/124/12-ВТВ.

ПАТ "Полтавагаз" згідно Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків №1167 від 17.04.2012 р. та постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20, платіжним дорученням № 19288 від 19.04.2012р. перерахувало на розрахунковий рахунок ПАТ "НАК "Нафтогаз України" кошти в розмірі 10 000 000,00 грн.

17.05.2012 р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Полтавській області, Головним фінансовим управлінням Полтавської обласної державної адміністрації, Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" було укладено Спільне протокольне рішення № 1628 про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (зі змінами).

Пунктом 2.5. Спільного протокольного рішення №1628 від 17.05.2012 р. передбачено, що ПАТ "Полтавагаз" перераховує на рахунок НАК "Нафтогаз України" кошти в сумі 2 927 876,64 грн., за природний газ 2012 року згідно з договором від 30.03.2012 р. № 14/124/12-ВТВ.

ПАТ "Полтавагаз" згідно Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків №1628 від 17.05.2012 р. та постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20, платіжним дорученням № 19494 від 25 травня 2012 року перерахувало на розрахунковий рахунок ПАТ "НАК "Нафтогаз України" кошти в розмірі 2 927 876,64 грн.

18.06.2012 р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Полтавській області, Головним фінансовим управлінням Полтавської обласної державної адміністрації, Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" було укладено Спільне протокольне рішення №1901 про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (зі змінами).

Пунктом 2.5. Спільного протокольного рішення №1901 від 18.06.2012р. передбачено, що ПАТ "Полтавагаз" перераховує на рахунок НАК "Нафтогаз України" кошти в сумі 1 560 719,28 грн., за природний газ 2012 року згідно з договором від 30.03.2012 р. № 14/124/12-ВТВ .

ПАТ "Полтавагаз" згідно Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків №1901 від 18.06.2012 р. та постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20, платіжним дорученням №19584 від 26 червня 2012 року перерахувало на розрахунковий рахунок ПАТ "НАК "Нафтогаз України" кошти в розмірі 1 560 719,28 грн.

17.07.2012 р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Полтавській області, Головним фінансовим управлінням Полтавської обласної державної адміністрації, Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" було укладено Спільне протокольне рішення №2098 про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (зі змінами).

Пунктом 2.5. Спільного протокольного рішення №2098 від 17.07.2012 р. передбачено, що ПАТ "Полтавагаз" перераховує на рахунок НАК "Нафтогаз України" кошти в сумі 958 444,24 грн., за природний газ 2012 року, договір від 30.03.2012 р. №14/124/12-ВТВ.

ПАТ "Полтавагаз" згідно Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків №2098 від 17.07.2012р. та постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20, платіжним дорученням № 19690 від 23 липня 2012 року перерахувало на розрахунковий рахунок ПАТ "НАК "Нафтогаз України" кошти в розмірі 958 444,24 грн.

Суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що згідно матеріалів справи та контррозрахунку відповідача, який позивачем не спростований, частина зазначених у розрахунку позивача сум, на які позивачем нараховані стягувані за позовом пені та 3% річних, сплачені відповідно до спільних протокольних рішень та договорів про організацію взаєморозрахунків.

Так, за газ, поставлений у березні 2012р., розрахунки відповідачем частково проведені поза межами спільних протокольних рішень, а саме в частині сплати 217 235,48 грн. 28.04.2012р. та 512 306,44 грн. - 03.05.2012р. На ці суми відповідачем правомірно нараховано пеню в сумі 3740,74грн. і 3% річних в сумі 749,15грн. Розрахунки за газ поставлений у квітні 2012р. відповідачем проведено в повному обсязі відповідно до спільного протокольного рішення від 17.05.2012р. За газ, поставлений у травні 2012р., розрахунки відповідачем частково проведені поза межами спільних протокольних рішень, а саме в частині сплати 44 511,35 грн. 25.06.2012р. та 1 673 935,71 грн. - 26.06.2012р. На ці суми відповідачем правомірно нараховано пеню в сумі 434,26 грн. і 3% річних в сумі 86,85 грн. За газ, поставлений у червні 2012р., розрахунки відповідачем частково проведені поза межами спільних протокольних рішень, а саме в частині сплати 156 219,70грн. - 25.07.2012р.,140 000,00 грн. - 26.07.2012р. та 143 284,38 грн. - 30.07.2012р. На ці суми відповідачем правомірно нараховано пеню в сумі 1431,74грн. і 3% річних в сумі 286,35грн. За газ, поставлений у липні 2012р. позивачем правомірно нараховано пеню в сумі 26 597,25 грн. та 3% річних в сумі 5319,45 грн.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача 32 203,99 грн. пені та 6 440,80 грн. 3% річних.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення 1 659,52 грн. інфляційних втрат, то позивач правомірно заявив до стягнення 1 659,52грн. інфляційних втрат, які виникли за зобов'язаннями за липень 2012р., а тому суд першої інстанції правомірно задовольнив ці позовні вимоги.

Стосовно наданого відповідачем клопотання про зменшення розміру пені на 50%, судова колегія зазначає наступне.

Частина 3 ст. 551 ЦК України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Стаття 83 ГПК України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Пунктом 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Крім того, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст.3 ЦК України).

Суд першої інстанції правильно врахував відсутність заборгованості у відповідача за поставлений природний газ на момент подачі позову, незначні строки прострочки та те, що порушення зобов'язання не завдало негативних наслідків для позивача, тому дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви відповідача, вважаючи даний випадок винятковим, та необхідність зменшення належної до стягнення пені на 30%, що становить 9661,20 грн., а тому до стягнення підлягає 22 542,79 грн. пені.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги частково в сумі 30 644,11грн., з яких 22 543,79грн. пені, 6440,80грн. 3% річних та 1 659,52грн. інфляційних, в іншій частині позову відмовив.

Посилання апелянта на те, що спільними протокольними рішеннями було передбачено тільки погашення основної заборгованості, не включаючи суму нарахованих позивачем пені та відсотків річних, тому такі протокольні рішення не звільняють відповідача від зобов'язання щодо сплати штрафних та фінансових санкцій є неправомірними.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 р. затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг,субсидій та компенсацій.

Цей Порядок визначає механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу на компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з відміною податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та відповідним збільшенням ставок акцизного податку з пального і на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату, рентної плати за транзитне транспортування трубопроводами природного газу територією України, збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності (далі - субвенція).

Підставою для проведення розрахунків є спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків, яке укладається між учасниками розрахунків на підставі документа, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату підписання такого договору (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що нараховані підприємствам теплоенергетики на заборгованість за природний газ).

Учасниками розрахунків є відповідні територіальні органи Казначейства, місцеві фінансові органи, підприємства, що виробляють, постачають та транспортують теплову енергію для населення, незалежно від форми власності, Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її філії, суб'єкти господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом.

Укладені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків № 1167 від 17.04.2012 р., №1628 від 17.05.2012 р.,№ 1901 від 18.06.2012 р., №2098 від 17.07.2012 р., не є новацією в розумінні ч. 2 ст. 604 ЦК України з огляду на те, що вони укладені іншим колом суб'єктів, ніж договір № 14/124/12-ВТВ від 30.03.2012 р., та не припиняють первісні зобов'язання за останнім, а лише організовують взаєморозрахунки заборгованості, яка існує по ньому.

Таким чином, строк виконання зобов'язань з оплати природного газу, отриманого на умовах договору № 14/124/12-ВТВ від 30.03.2012 р., сторони погодили умовами спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, прострочення оплати за умовами яких не доведено.

Отже, для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України та ч. 1 ст. 230 ГК України необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд України у постановах від 09.09.2014р. у справі №5011-1/1043-2012-42/528-2012, від 30.09.2014р. у справі №5011-35/1534-2012-42/553-2012, від 25.03.2015р. у справі №924/1265/13, від 16.09.2015р. у справі №917/2520/14.

Також неправомірними є доводи апелянта про те, що зменшуючи розмір пені на 30% суд першої інстанції не врахував інтереси позивача, не оцінив чи є даний випадок винятковим, не зясував всіх обставин, які передбачені нормами ст. 233 ЦК України.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що ПАТ по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" не є газовидобувною компанією, інших джерел погашення заборгованості за спожитий природний газ, ніж її стягнення в судовому порядку зі своїх контрагентів у відповідача не існує.

Постановою НКРЕ № 1106 від 07.08.2014 р. "Про внесення змін до постанови НКРЕ від 19.12.2013 р. № 1619" схвалено внесення змін до інвестиційних програм підприємства. Підприємству затверджено інвестиційну програму, яка фінансується за рахунок амортизаційних відрахувань, частини прибутку та інших джерел, і розділена на розділи: "Розподільчі газопроводи", "Споруди на розподільчих газопроводах" та інші. Одночасне стягнення усієї суми боргу на виконання рішення суду у даній справі суттєво погіршить фінансове становище ПАТ "Полтавагаз" та може призвести до невиконання інвестиційних програм, що відповідно, поставить під загрозу газотранспортну систему області в цілому. Також, у зв'язку зі встановленням на липень 2015 року "нульових" нормативів перерахування коштів по всім категоріям споживачів для ПАТ "Полтавагаз", у товариства виникла кризова ситуація, пов'язана із відсутністю обігових коштів. Всі категорії споживачів продовжують сплачувати заборгованість за спожитий природний газ до 01.07.2015 року і при нульовому алгоритмі дані кошти акумулюються на поточних рахунках із спеціальним режимом використання ПАТ "Полтавагаз". Крім того, за даними бухгалтерського обліку ПАТ "Полтавагаз" за 6 місяців 2015 року отримано збиток в розмірі 12 456,00 грн.

Як уже зазначалося вище, між сторонами у справі та іншими учасниками правовідносин укладено спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету. Саме на підставі вказаних протокольних рішень та постанови КМУ № 20 від 11.01.2005 року відбулося погашення заборгованості за договором № 14/124/12-ВТВ від 30.03.2012 року, а сума пені та штрафу нарахована позивачем виключно на грошові зобов'язання за вказаним договором.

Доказів наявності понесення позивачем збитків, які б перевищували чи дорівнювали б розміру заявлених до стягнення сум неустойки (пеня, штраф) позивач суду не надав. При вирішенні вищезазначеного клопотання, суд першої інстанції прийняв до уваги, що на момент винесення рішення ПАТ "Полтавгаз" повністю здійснено оплату отриманих за договором № 14/124/12-ВТВ від 30.03.2012 року обсягів природного газу.

Враховуючи вищевикладене та те, що у відповідача перед позивачем відсутній основний борг за договором, а також те, що строки прострочки оплати за договором є незначними, а порушення зобов'язання не завдало негативних наслідків для позивача, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності, у відповідності до ст. 233 Господарського кодексу України та на підставі п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви відповідача, вважаючи даний випадок винятковим, та зменшення належної до стягнення пені на 30%. Тим більш, суд першої інстанції врахував інтереси обох сторін та зменшив розмір пені на 30%, а не як просив відповідач на 50%.

На підставі вищевикладеного, доводи викладені позивачем в апеляційній скарзі не знайшли підтвердження в матеріалах справи.

Судова колегія Харківського апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції прийняте при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального права, викладені в рішенні висновки відповідають обставинам справи, а тому рішення господарського суду Полтавської області від 07.10.2015 р. у справі № 917/1516/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача, Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", на рішення господарського суду Полтавської області від 07.10.2015 р. у справі № 917/1516/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 07.10.2015 р. у справі № 917/1516/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 14.12.2015 р.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.