ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 грудня 2015 року Справа № 910/18774/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя: судді: Дроботова Т.Б., Алєєва І.В. (доповідач), Рогач Л.І.
розглянувши матеріали касаційної скарги Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2015 року

у справі № 910/18744/15 Господарського суду міста Києва

за позовом Військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі :

1. Державного концерну "Укроборонпром"

2. Державного підприємства "Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро "Прогрес" імені академіка О.Г. Івченка

до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

про стягнення 34 000 000,00 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Подана касаційна скарга Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2015 року у справі №910/18774/15 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 ГПК України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Постановою правління Національного банку України від 21.01.2004р. №22 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, якою встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Нормами інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів, у тому числі платіжних доручень.

Відповідно до п. 3.8. вказаної Інструкції, реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором (п. 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Скаржником в якості доказу сплати судового збору за розгляд касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2015 року у справі №910/18744/15 додано платіжне доручення №1583 від 05.11.2015р. про сплату судового збору у розмірі 1218,00 грн., в якому в графі "Призначення платежу" не вказано процесуальний документ, який оскаржується.

Зазначена обставина виключає можливість визнання платіжного доручення №1583 від 05.11.2015р. належним і допустимим доказом сплати судового збору за подання саме цієї касаційної скарги.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України визначено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК, до касаційної скарги додаються, зокрема, докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Заявником касаційної скарги надані неналежні докази надсилання копії касаційної скарги іншим учасникам судового процесу, оскільки копії фіскальних чеків "Укрпошти" від 18.11.2015р. за №6327, 6328, 6329 містять інформацію про надсилання поштового відправлення за номерами 3714, 3715, 3716 відповідно, проте ці номери поштових відправлень не співпадають з номерами, зазначеними в описах вкладення, які додані до касаційної скарги, оскільки на ім'я Військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України надіслано поштове відправлення 122, на ім'я Державного концерну "Укроборнпром" - №114, на ім'я ДП "Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро "Прогрес" імені академіка О.Г. Івченка - 106.

Таким чином, додані до касаційної скарги фіскальні чеки від 18.11.2015р. за №6327, 6328, 6329 не можуть бути прийняті судом касаційної інстанції в якості належного та допустимого доказу, який би підтверджував направлення копії касаційної скарги зі всіма додатками іншим учасникам у даній справі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України і підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 86, 111, 1111, п. 3, 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2015 року у справі №910/18774/15 повернути скаржнику.

Головуючий суддя Т.Б. Дроботова

Суддя (доповідач) І.В. Алєєва

Суддя Л.І. Рогач