Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

14.12.2015 Справа № 928/1282/15.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Понори", вул. Леніна, 13, с. Понори, Талалаївський район, Чернігівська область, 17221

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про повернення майна

Суддя Федоренко Ю.В.

Представники сторін:

від позивача Лавріненко І.А. довіреність б/н від 19.08.2015

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність б/н від 03.11.2015

Рішення винесено після перерви, яку оголошено в судовому засіданні 08.12.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 14.12.2015, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ "Понори" звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовною заявою, в якій просить зобов'язати ФОП ОСОБА_1 повернути позивачу по акту приймання-передачі будівлю магазину, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує безпідставним набуттям відповідачем права користування будівлею магазину, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2, оскільки договір оренди магазину, укладений між сторонами 03.11.2008, не був нотаріально посвідчений та не пройшов відповідну державну реєстрацію, тому в силу ст. 210 та ст. 640 ЦК України не є вчиненим.

19.11.2015 від позивача надійшло клопотання про уточнення позовних вимог. У вказаному клопотанні позивач просить суд зобов'язати ФОП ОСОБА_1 повернути ТОВ „Понори" об'єкт незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

За судовою практикою під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Зміна предмету позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача (п.3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Дослідивши зміст поданого позивачем клопотання, співвідношення його змісту з раніше заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку, що по своїй суті вказане клопотання є заявою про зміну позовних вимог, оскільки в ньому ставиться питання про повернення об'єкту незавершеного будівництва.

Вказане клопотання про зміну предмету позову не приймається судом до розгляду, оскільки подане після того як суд перейшов до розгляду справи по суті, що зафіксовано в протоколі судового засідання від 05.11.2015. Право на зміну предмету позову відповідно до ст.22 ГПК України позивачу надано до початку розгляду судом справи по суті.

Позивачем надано додаткові пояснення у яких він зазначив, що процесі реорганізації КСП „Понори" в ТОВ „Понори" до майна яке не підлягає паюванню увійшов, зокрема, магазин. Майно, яке включено до пайового фонду підприємства, було передано на баланс ТОВ „Понори". Серед цього майна відсутній спірний об'єкт нерухомості. На момент реорганізації КСП „Понори" в ТОВ „Понори" не існувало норм закону, якими об'єкти соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, що не підлягали паюванню підлягали безоплатній передачі до комунальної власності, тому магазин перейшов у власність до ТОВ „Понори" як правонаступника всіх прав та обов"язків КСП „Понори" в силу приписів ст. 58 Конституції України та ч. 6 ст. 31 ЗУ „Про колективне сільськогосподарське підприємство".

Відповідач позов не визнав. Посилається на те, що ТОВ „Понори" та ФОП ОСОБА_1 з 03.11.2008 по даний час не знаходились і не знаходяться в зобов'язальних відносинах, оскільки договір оренди, який був складений між ними, не посвідчений нотаріально, а тому є нікчемним і не є джерелом прав та обов'язків сторін та не може породжувати для сторін ніяких правових наслідків. А тому посилання на зазначений договір оренди як доказ в своїй заяві позивачем щодо передачі в оренду магазину відповідачу є неправомірним.

Крім того, відповідач заперечує можливість повернення магазину по акту приймання-передачі будівлі магазину, оскільки до даного часу магазин не був переданий ТОВ „Понори" ФОП ОСОБА_1, а відповідний акт відсутній. Тому, не можна повернути нерухомість, яка не була прийнята.

Також, відповідач заперечує той факт, що магазин належить на праві власності позивачу, тому не може бути повернутий ТОВ „Понори". Земельна ділянка на якій знаходиться магазин надана Понорівською сільською радою в оренду на 15 років з правом пролонгації ФОП ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив таке.

03.11.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю „Понори" (Орендодавець ) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) було підписано договір оренди магазину. За умовами Договору Орендадавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування засоби вартість яких визначено за даними балансу орендодавця за станом на 21.05.2001 і становить 10105,00 грн. згідно акту приймання-передачі майна. Основні засоби передаються для торгівлі, магазин.

Відповідно до п. 2.1 Договору вступ орендаря у користування основними засобами настає одночасно із підписанням договору та актами приймання-передачі майна.

Відповідно до п. 3 Договору орендоване приміщення частини майна с. Понори, торгова площа тридцять метрів квадратних. ТОВ „Понори" надає орендареві в оренду на строк з 03.11.2008 по 09.04.2030.

Згідно п. 4, п. 5 Договору орендна плата складає 50 грн. на місяць та перераховується щомісяця на рахунок орендодавця до 05 числа місяця. Договір вступає в силу з 03.11.2008.

Доказів про передання магазину за актом приймання передачі позивачем не надано, а відповідач зазначає, що такий акт відсутній.

Відповідачем здійснювалась оплата грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача, а саме: 50 грн. (оренда магазину за січень від 20.01.2014), 194,00 грн. (оренда магазину за квітень від 18.04.2014), 50,00 грн. (платежі населення від 18.07.2014), 50,00 грн. (платежі населення від 17.10.2014), 187,00 грн. (платежі населення від 23.04.2015), 50,00 грн. (платежі населення від 18.08.2015).

Відповідно до ст.793, 794 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на день підписання сторонами договору, договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж на три роки, підлягає державній реєстрації.

Підписаний сторонами договір не був нотаріально посвідчений та не пройшов державну реєстрацію.

Відповідно до ч.1 ст.210, ч.3 ст. 640 Цивільного кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Момент вчинення правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, відповідно до статей 210 та 640 Цивільного кодексу України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої Цивільного кодексу України.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, які викладені в п.8, 13 постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону; це правило не стосується випадків, коли для вчинення правочину необхідні його державна реєстрація або нотаріальне посвідчення, оскільки за відсутності відповідної реєстрації чи посвідчення договір в будь-якому разі не вважається укладеним (п.2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 « 11 «Про деякі питання практики визнання правочинів (господарських договорів) недійсними».

Таким чином, суд приходить до висновку, що договір між сторонами не був укладений, оскільки не був нотаріально посвідчений, не пройшов державну реєстрацію, майно не було передано орендарю за актом приймання передачі.

Позовні вимоги заявлені на підставі ст.1212, 1213 Цивільного кодексу України за якими:

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Зобов'язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності, зокрема, коли таке набуття або збереження майна сталося за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.

Отже, позивач відповідно до положень ч.1 ст.33 ГПК України, повинен довести, що на майно, яке він просить повернути товариству, він має відповідні майнові права або він є власником вказаного майна.

Як вбачається із матеріалів справи:

-рішенням виконавчого комітету Талалаївської районної Ради народних депутатів Чернігівської області №68 від 25.03.1991 надано дозвіл колгоспу ім.Леніна на будівництво магазину товарів повсякденного попиту в с.Понори (а.с 120 том 1);

- в 1991 році колгоспом ім. Леніна було отримано архітектурно-планувальне завдання на проектування магазину ТПС в АДРЕСА_2 (а.с. 121 том 1);

-як вказано у історичній довідці архівного відділу Талалаївської райдержадміністрації з доповненнями до неї від 06.07.2001 р. у 1996 році на базі колгоспу ім. Леніна в с.Понори було утворене колективне сільськогосподарське підприємства (КСП) „Понори" (розпорядження голови Талалаївської райдержадміністрації від 15.03.1996). На загальних зборах членів КСП «Понори» (протокол від 27.12.1999) було вирішено реорганізувати КСП «Понори» в ТОВ «Понори»;

-на загальних зборах КСП «Понори» (протокол №2 від 27.12.1999 р.) затверджено комісію по реорганізації КСП;

-загальними зборами КСП «Понори», протокол №1 від 28.01.2000 р., вирішено зробити інвентаризацію майна і 20.02.2000 провести загальні збори;

-за актом від 24.02.2000 р. голова та головний бухгалтер КСП «Понори» передали, а директор та головний бухгалтер ТОВ «Понори» прийняли майно, що не паюється, зокрема, і магазин вартістю 10105 грн.;

-загальними зборами уповноважених членів, протокол №2 від 29.02.2000 р., прийнято рішення, зокрема, щодо реорганізації КСП „Понори" в ТОВ „Понори", яке є правонаступником КСП „Понори"; затвердження акта уточнення пайового фонду з такими додатками: 1. Перелік майна під забезпечення боргів. 2. Перелік об'єктів соціальної сфери. 3. Перелік майна, що не підлягає паюванню. 4 Перелік майна, що складає пайовий фонд. Додатків до цього рішення загальних зборів суду не надано;

-дата державної реєстрації ТОВ «Понори» - 03.03.2000 р. (витяг з ЕДР т.1 а.с.50-55);

- відповідно до Статуту ТОВ „Понори" в новій редакції, затверджений протоколом №03/06/15 загальних зборів учасників ТОВ „Понори" від 03.06.2015, товариство є юридичною особою. Товариство є правонаступником Колективного сільськогосподарського підприємства „Понори", яке є правонаступником Колгоспу ім. Леніна (п. 1.8 Статуту). Майно товариства становлять основні фонди та оборотні кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Товариство є власником майна та грошових коштів, що передані йому учасниками, продукції, виробленої Товариством внаслідок господарської діяльності, одержаних доходів, майна та грошових коштів, а також іншого майна, набутого на підставах, не заборонених чинним законодавством України (п.7.1, п. 7.2 Статуту);

- рішенням №26 від 06.06.2007 виконавчого комітету Понорівської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області виконком сільської ради за заявою директора ТОВ „Понори" Дупи П.С. вирішив надати дозвіл на газифікацію магазину по АДРЕСА_3;

- 26.09.2007 ВАТ „Чернігівгаз" за замовленням ТОВ „Понори" створено робочий проект газифікації магазину по АДРЕСА_3;

- 10.03.2015 виготовлено технічний паспорт на не житлову будівлю магазин АДРЕСА_3, відповідно до якого замовником технічної інвентаризації є ТОВ „Понори" (с.Понори, вул. Леніна, 13), загальна площа приміщень складає 98,1 м кв, в тому числі торговий зал 67,0 м кв, приміщення автон. опал. 8,2 м кв.

- згідно з Інвентаризаційним описом, який складено 02.09.2015 балансова вартість магазину становить 93907,00 грн. Крім того, 14.09.2015 директором ТОВ „Понори" Івановим А.О. та бухгалтером Голуб Л.М. складено довідку №187 про те, що балансова вартість магазину станом на 01.01.2015 становить 93907,00 грн.

- як зазначено у довідці позивача від 01.12.2015 №269 на балансі товариства перебуває один єдиний магазин, який спочатку знаходився за адресою АДРЕСА_3, а з 12.11.2013 на підставі рішення Виконавчого комітету Понорівської сільської ради, за адресою - АДРЕСА_2.;

- в заяві від 18.11.2015 ОСОБА_4 зазначив, що він, як керівник до 25.05.2014 КСП «Понори» та ТОВ «Понори» не підписував договори оренди щодо нежитлової будівлі магазин, який розташований по АДРЕСА_2. Зазначені договори не складалися;

- на вимогу суду Понорівською сільською радою надано завірену копію заяви ОСОБА_1 про присвоєння поштової адреси нежитловій будівлі, яка знаходиться у неї в оренді, разом з доданими документами, в тому числі і договору оренди від 03.11.2008, орендодавцем за яким є ТОВ «Понори». Поданням вказаної заяви разом з договором оренди відповідач підтвердив, що спірною будівлею магазину він користується на підставі договору оренди, який є неукладеним;

- рішенням №38 від 12.11.2013 виконавчого комітету Понорівської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області присвоєно поштову адресу нежитловій будівлі, яка знаходиться в оренді ОСОБА_1 та використовується під магазин в АДРЕСА_2;

- про використання магазину відповідачем саме для торгівельної діяльності свідчить рішення виконкому Понорівської сілької ради №59 від 06.11.2008 яким затверджено графік роботи торгової точки по АДРЕСА_2;

- 11.11.2014 між орендодавцем - Понорівською сільською радою та орендарем ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, відповідно до п. 1 договору орендодавець на підставі рішення від 21.10.2014 (30 сесія 6 скликання) надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення-землі, що використовується в комерційних цілях, яка знаходиться у АДРЕСА_2. Договір укладений на 15 років. 11.11.2014 між Понорівською сільською радою в особі в.о. сілького голови ОСОБА_7 (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) складено акт приймання-передачі земельної ділянки від АДРЕСА_2.

Доказів про введення спірного об'єкта нерухомості у експлуатацію сторонами суду не надано.

Надані суду свідоцтва про право власності на майновий пай КСП, договір оренди майна від 21.01.2005 з додатком, договір купівлі-продажу майна з відстрочкою платежу, що знаходиться в спільній частковій власності від 21.01.01.2005 з актом приймання-передачі до нього, договір безоплатного користування та володіння майном від 21.01.2005 з додатком №2 до нього, відомості на видачу грошей на майновий пай колишнім членам КСП «Понори», перелік майна уточненого пайового фонду колишнього КСП «Понори», перелік майна пайового фонду реорганізованого КСП «Понори», що передається у власність ТОВ «Понори», акт приймання передачі від 15.11.2012 ( т. 1 а.с. 171-172, т.2 а.с.2-48, 54-73, 81-88, 96, 98-109) не підтверджують передачу у власність або інших прав на спірний магазин позивачу.

Листом від 03.09.2015 р. за №183 позивач вимагав у відповідача у семиденний строк до 14.09.2015 припинити господарську діяльність у будівлі магазину та звільнити її від належного відповідачу майна. Факт направлення цього листа підтверджується описом вкладення та фіскальним чеком від 09.09.2015.

Вказана вимога позивача про звільнення приміщення магазину залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 7, ч.6 ст.31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. При перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов'язки колишнього підприємства.

Згідно з частинами 1, 2 та 4 ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон N 1952-IV).

Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 3 Закону N 1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

До 01 січня 2013 року оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності проводилось, зокрема, органами місцевого самоврядування відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 07 лютого 2002 року N 7/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 18 лютого 2002 року за N 157/6445, яке втратило чинність з 01 січня 2013 року. Згідно з п. 1.4 вказаного Тимчасового положення обов'язковій державній реєстрації підлягають, зокрема, право власності та інші речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, право власності або інше речове право на об'єкт нерухомого майна - будівлю магазину в АДРЕСА_2., за позивачем не зареєстроване.

Відповідно до ч.1 ст.4-3, ч.1 ст.33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, позивачем не доведено, що він є власником спірного магазину або йому належать майнові права на вказаний об'єкт нерухомості.

Сам по собі факт знаходження майна на балансі позивача не є доказом права власності чи законного володіння.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що права позивача не є порушеними і у позові необхідно відмовити повністю.

Разом із тим позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спірний об'єкт нерухомості у загальному порядку.

При розгляді справи судом встановлено, що відповідач користується магазином, розташованим за адресою: АДРЕСА_2, без належних правових підстав, оскільки підписаний між сторонами спору договір оренди магазину від 03.11.2008 є неукладеним.

Розглядаючи інші підстави заперечення позову відповідачем судом враховується, що статут ТОВ «Понори» за змістом частини 2 ст.20 Господарського кодексу України є актом, який визначає правовий статус юридичної особи. Відповідна правова позиція підтверджується п.14 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 №13. Матеріали справи не містять доказів про визнання недійсним статуту позивача в частині правонаступництва.

В зв'язку з цим заперечення позову з тих підстав, що на дату підписання договору оренди позивач не був правонаступником КСП «Понори» судом до уваги не приймається.

Не заслуговують на увагу і заперечення щодо протоколу зборів КСП «Понори» від 29.02.2000 який, на думку, відповідача не може бути належним доказом, оскільки він не відповідає вимогам Указу Президента України від 29.01.2001 р. №62, до нього не додано реєстр з числа колишніх членів реорганізованого КСП, які взяли участь у зборах, протокол скріплено печаткою позивача, якого на час проведення зборів не існувало. З цього приводу суд зазначає, що вказані рішення загальних зборів в установленому законом порядку не були визнані недійсними, а Указ Президента України був прийнятий вже після проведення загальних зборів.

Заперечення щодо наданого позивачем акту від 24.02.2000 судом також відхилено, оскільки необхідність скріплення відбитками печатки підписів у такому акті нормативними актами не передбачена. Для вирішення питання про наявність у вказаному акті підчисток та виправлень необхідні спеціальні знання і відповідач відповідно до ст.22, 41 ГПК України під час розгляду справи міг заявити клопотання про призначення відповідної експертизи, але цього не зробив. За ініціативою суду така експертиза не була призначена, оскільки не є необхідною для вирішення спору.

Додана відповідачем до письмового клопотання від 10.12.2015 копія протоколу №2 загальних зборів КСП «Понори» від 29.02.2000 не підписана головою та секретарем зборів, не є належним доказом у справі і до уваги судом не приймається.

Надане відповідачем рішення Понорівської сільської ради від 16.10.2006 щодо надання дозволу на відкриття торгової точки для підприємницької діяльності по АДРЕСА_3 стосується іншого об'єкту нерухомості і також до уваги судом не приймається.

Судові витрати у справі покладаються на позивача у відповідності до ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України суд,-

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 16.12.2015 р.

Суддя Ю.В. Федоренко