ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

09 грудня 2015 року Справа № 904/4555/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач у справі),
Коваленка В.М.,
Короткевича О.Є.,
розглянувши касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі ГУ Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області
на ухвалувід 23.06.2015 господарського суду Дніпропетровської області
та ухвалувід 06.08.2015 Дніпропетровського апеляційного господарського суду
у справі№ 904/4555/15 господарського суду Дніпропетровської області
про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Тайгер-ГК, м. Дніпропетровськ
арбітражний керуючий Саланська І.Л. (розпорядник майна), м. Запоріжжя
ВСТАНОВИВ:

Подана вдруге 06.11.2015 Державною податковою інспекцією в Бабушкінському районі ГУ Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі - заявник) касаційна скарга одночасно на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2015 про порушення провадження у справі про банкрутство №904/4555/15 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.08.2015 про припинення апеляційного провадження за апеляційною скаргою заявника на вказану ухвалу суду першої інстанції.

Щодо ухвали суду першої інстанції від 23.06.2015 колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 107 ГПК України сторони у справі мають право подати касаційну скаргу на: ухвали місцевого господарського суду, зазначені в частині першій статті 106 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Отже, ухвали місцевих господарських судів можуть бути предметом касаційного оскарження лише після їх перегляду по суті в апеляційному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду першої інстанції від 23.06.2015 в апеляційному порядку по суті не переглядалась, що позбавляє заявника процесуального права на її оскарження в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга у частині оскарження ухвали від 23.06.2015 не підлягає розгляду в порядку касаційного провадження в зв'язку з чим у її прийнятті необхідно відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України.

Що стосується касаційної скарги в частині оскарження ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.08.2015, то згідно зі ст. 1111 ГПК України особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні.

Як вбачається, ухвалою Вищого господарського суду України від 22.10.2015 касаційна скарга на тотожні процесуальні документи вже поверталась заявнику на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України та п. 6 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції заявник змінив текст касаційної скарги, проте до нової скарги долучив квитанції від 20.08.2015 про направлення сторонам копії вперше поданої ним касаційної скарги. Наведене свідчить про недотримання заявником вимог ст.ст. 111, 1111 ГПК України, що є підставою для повернення скарги відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Також у порушення ст. 111 ГПК України до касаційної скарги заявником взагалі не додано доказів, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі, що є безумовною підставою для повернення скарги згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 111 ГПК України касаційна скарга подається у письмовій формі і повинна містити вимоги особи, що подала скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права. Отже, в касаційній скарзі має викладатись зміст такого порушення з законодавчим обґрунтуванням порушених норм та з зазначенням конкретних статей та пунктів.

У порушення приписів ст. 111 ГПК України заявник у мотивувальній частині касаційної скарги не зазначає ні порушених апеляційною інстанцією норм чинного законодавства, ні суті їх порушення.

Саме лише цитування заявником у касаційній скарзі змісту норм чинного законодавства та виклад обставин справи не свідчить про виконання ним вимог ст. 111 ГПК України щодо зазначення суті порушення, порушених чи неправильно застосованих саме судом апеляційної інстанції норм чинного законодавства.

За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню на підставі п. 6 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Колегія суддів зазначає, що вдруге звертаючись із касаційною скаргою з пропуском пропущеного процесуального строку та клопотанням про його відновлення, заявник не усунув жодного із встановлених судом касаційної інстанції в ухвалі від 22.10.2015 недоліків та знову подав неналежно оформлену касаційну скаргу.

Зазначена обставина унеможливлює порушення касаційного провадження за такою скаргою та одночасно є підставою для відмови в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для касаційного оскарження. У зв'язку з чим касаційна скарга заявника підлягає поверненню також на підставі п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч.1 ст. 62, ст. ст. 53, 86, 107, 111, п.п. 3, 4, 5, 6 ч. 1 ст. 1113, 11113 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державній податковій інспекції в Бабушкінському районі ГУ Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області в прийнятті касаційної скарги в частині оскарження ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2015 у справі № 904/4555/15.

2. Відмовити Державній податковій інспекції в Бабушкінському районі ГУ ДФС у Дніпропетровській області в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання касаційної скарги в частині оскарження ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.08.2015 у справі № 904/4555/15.

3. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі ГУ Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області в зазначеній частині повернути її заявнику.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич