донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

09.12.2015 справа № 905/1095/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:не з`явився,
від відповідача:не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Платінум", м.Дніпропетровськ,

на рішення господарського суду Донецької області

від12.10.2015 (повний текст підписано 15.10.2015)

по справі№ 905/1095/15

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Платінум", м. Дніпропетровськ,
доПублічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" м. Краматорськ Донецької області,
простягнення 57 333, 06 грн.

В С Т А Н О В И В:

Господарський суд Донецької області (суддя Філімонова О. Ю.) рішенням від 12.10.15 відмовив у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Платінум", м. Дніпропетровськ (далі ТОВ "Компанія Платінум") до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м. Краматорськ Донецької області, про стягненні інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 57 333, 06 грн.

Рішення суду обґрунтовано відсутністю доказів відкриття виконавчого провадження у справі № 905/6977/13, що позбавляє позивача права на стягнення інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на суму основного боргу, який відповідач мав сплатити за рішенням господарського суду Донецької області від 01.04.14 у справі № 905/6977/13.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ «Компанія Платінум» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій рішення господарського суду Донецької області від 12.10.15 просить скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані посиланням на те, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що, на думку апелянта, призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення в частині відмови у стягненні інфляційних втрат та 3% річних в розмірі 23 679, 10 грн. з урахуванням уточнень позовних вимог.

В судове засідання 09.12.15 представники сторін не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

ТОВ «Компанія Платінум» звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 58 964, 36 грн., з яких 27 078, 56 грн. нараховані за невиконання зобовязань з оплати товару, поставленого за видатковими накладними № 888 від 25.06.12 та № 1239 від 02.08.12, та 31 885, 80 грн. інфляційні втрати, нараховані на стягнуті з відповідача згідно з судовим рішенням від 01.04.14 54 051, 96 грн.(основний борг, пеня, судовий збір).

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на ст.ст. 536, 625 Цивільного кодексу України.

Заявою від 30.09.15 позивач звернувся до суду з «уточненням ціни позовної заяви» та просив суд стягнути з відповідача 57 333, 06 грн., а саме: 23 679, 10 грн. інфляційні втрати, 3% річних за прострочення платежу за товар, поставлений згідно з видатковими накладними № 888 від 25.06.12 та № 1239 від 02.08.12, та 33 653, 96 грн. інфляційні втрати та 3% річних, нараховані на загальну суму боргу, пені та судового збору, стягнутих рішенням господарського суду Донецької області від 01.04.14, яке відповідачем не було виконано (а. с. 49-50).

Відповідач позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити, посилаючись на те, що судове рішення не є грошовим зобов`язанням, тому у разі його невиконання відсутні правові підстави для застосування ст. 625 Цивільного кодексу України.

Як встановлено господарським судом в рішенні від 01.04.14 у справі № 905/6977/13, між сторонами було укладено договір поставки № 25301-6 від 18.06.12 (далі Договір), на виконання якого позивач поставив товар на загальну суму 48 819, 70 грн., що підтверджується видатковими накладними: № 844 від 20.06.12 на суму 20 979, 74 грн., № 888 від 25.06.12 на суму 13 520, 57 грн., № 1239 від 02.08.12 на суму 14 319, 39 грн.

Відповідно до Специфікації № 1 від 18.06.12 до Договору визначені умови поставки протягом 14 днів після підписання Специфікації, умови оплати по факту поставки на протязі 30 календарних днів.

Таким чином, строки оплати за поставлений за зазначеними видатковими накладними товар настали відповідно до: 21.07.12, 26.07.12, 04.09.12.

Зазначені обставини є преюдиційними та відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України не доводяться у даній справі за участю тих же сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець зобов'язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У ст. 526 Цивільного кодексу України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із зазначеною нормою кореспондується ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Разом з тим ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним налженим чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Прострочення відповідачем грошового зобовязання на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обовязок сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (постанова Верховного Суду України від 14.11.11 № 3-116 гс 11).

Чинне законодавство не пов`язує припинення грошового зобовязання з наявністю судового рішення про стягнення боргу… чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення (постанови Верховного Суду України від 04.07.11 № 3-65гс 11, від 12.09.11 № 3-73гс 11).

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації боржника за користування ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Господарський суд зазначене не врахував та дійшов хибного висновку, що відсутність відкритого провадження за рішенням суду про стягнення основного боргу позбавляє позивача права на виплати, передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення інфляційних втрат за видатковою накладною № 888 від 25.06.12 за період липень 2012 червень 2015, за видатковою накладною № 1239 від 02.08.12 за період серпень 2012 червень 2015 року. Однак вказані періоди визначено неправильно з огляду на таке.

Відповідно до п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.13 № 14 розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Так, за видатковою накладною № 888 від 25.06.12 платіж мав бути здійснений в липні 2012 року, а тому вимоги про стягнення інфляційних втрат можуть бути заявлені за період серпень 2012 червень 2015 року ; за видатковою накладною № 1239 від 02.08.12 платіж мав бути здійснений у вересні 2012 року, відповідно вимоги про стягнення інфляційних втрат можуть бути заявлені за період жовтень 2012 червень 2015 року.

З урахуванням викладеного, інфляційні втрати за зазначений період складають 7 936, 55 грн. (видаткова накладна № 888 від 25.06.12) та 8 434, 14 грн. (видаткова накладна № 1239 від 02.08.12).

За видатковою накладною № 1239 від 02.08.12 позивачем заявлено вимогу про стягнення 3% річних за перод "з 03.08.12 по 25.07.15". Вказаний період визначений неправильно з огляду на таке. Відповідно до Специфікації № 1 визначені умови оплати 30 календарних днів по факту поставки. Крім того, останній день виконання обов`язку з оплати товару за видатковою накладною № 1239 від 02.08.12 є 01.09.12 субота, що позивачем не враховано, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Так, останнім днем виконання обов`язку з оплати товару за видатковою накладною № 1239 від 02.08.12 є 03.09.12, тому днем, з якого можуть бути нараховані 3% річних є 04.09.15.

Крім того, позивач безпідставно здійснив нарахування до 25.07.15 включно, оскільки звернувся до суду з позовом 24.07.15, про що свідчить поштовий штемпель на конверті (а. с. 30)

З урахуванням викладеного, підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення 3% річних за період з 26.07.12 по 24.07.15 включно 1 215, 74 грн. (видаткова накладна № 888 від 25.06.12) та за період з 04.09.12 по 24.07.15 включно 1 240, 49 грн. (видаткова накладна № 1239 від 02.08.12).

Штраф, пеня це один із видів забезпечення виконання зобовязання (ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України), який має допоміжний (акцесорний) стосовно основного зобовязання характер.

Якщо за рішенням суду з боржника стягнуто штраф, правова природа цієї заборгованості як штрафної санкції не змінюється, штраф не перетворюється на грошове зобовязання в розумінні ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, а отже відсутні підстави для застосування в такому разі положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України), (постанова Верховного Суду України від 18.02.14 у справі № 3-2гс 14).

З цих підстав включення позивачем до грошового зобов`язання пені та судового збору, стягнутих з відповідача рішенням господарського суду від 01.04.14 та нарахування на них 3% річних та інфляційних втрат є безпідставним.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір розподіляється між сторонами пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Платінум", м. Дніпропетровськ, задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької област від 12.10.15 у справі № 905/1095/15 скасувати частково.

Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Платінум", м. Дніпропетровськ частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м. Краматорськ Донецької області (84306, м. Краматорськ Донецької області, , МФО 334464, р/р 6164 у філії "Центрально-міське відділення ПАТ "Промінвестбанк" в м. Горлівка Донецької області) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Платінум", м. Дніпропетровськ (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Володі Дубініна, 14/44, , МФО 351005, р/р 5700 в банку ПАТ "УкрСиббанк", м. Харків) 3% річних у розмірі 2 456, 23 грн, інфляційні втрати в розмірі 16 370, 69 грн., всього в сумі 18 826, 92 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м. Краматорськ Донецької області (84306, м. Краматорськ Донецької області, , МФО 334464, р/р 6164 у філії "Центрально-міське відділення ПАТ "Промінвестбанк" в м. Горлівка Донецької області) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Платінум", м. Дніпропетровськ (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Володі Дубініна, 14/44, , МФО 351005, р/р 5700 в банку ПАТ "УкрСиббанк", м. Харків) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 599, 95 грн.

В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 12.10.15 у справі № 905/1095/15 залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м. Краматорськ Донецької області (84306, м. Краматорськ Донецької області, , МФО 334464, р/р 6164 у філії "Центрально-міське відділення ПАТ "Промінвестбанк" в м. Горлівка Донецької області) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Платінум", м. Дніпропетровськ (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Володі Дубініна, 14/44, , МФО 351005, р/р 5700 в банку ПАТ "УкрСиббанк", м. Харків) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1597, 88 грн.

Суду першої інстанції видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: О.В. Стойка

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1 - позивачу

1 - відповідачу

1 - у справу

1 - ГСДО

1 - ДАГС