ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2015 р. Справа № 907/1002/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Кузь В.Л.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1

При секретарі судового засідання Петрик К.О.

Розглянув апеляційну скаргу б/н від 14.11.15 Товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп", м. Київ

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.11.15

у справі № 907/1002/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп", м. Київ

до відповідача ОСОБА_2 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Ужгород

про: визнання недійсним рішення Адміністративної колегії ОСОБА_2 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14 травня 2015 року за № 17-р/к по справі №03.1-13/2015 (з урахуванням заяви позивача від 04.11.2015р. про зміну позовних вимог).

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_3 представник (довіреність від 28.09.15), ОСОБА_4 представник (довіреність від 03.11.15);

від відповідача ОСОБА_5 представник (довіреність № 03.2-17/1337 від 30.09.15);

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 907/1002/15 розподілено до розгляду в складі колегії - головуючий суддя Кузь В.Л., судді Данко Л.С., Орищин Г.В

У звязку з перебуванням судді Данко Л.С. у відпустці розпорядженням голови суду від 09.12.15 внесено зміни у склад судової колегії по справі № 907/1002/15, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя Кузь В.Л., судді Галушко Н.А., Орищин Г.В.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 05.11.15 у справі № 907/1002/15 (суддя Івашкович І.В.) в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.11.15 у справі № 907/1002/15та прийняти нове рішення, яким визнати недійсним рішення ОСОБА_2 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.05.15 за № 17-р/к по справі №03.1-13/2015.

При цьому, скаржник посилається на те, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не врахував наступного:

- про наявність рішення територіального відділення від 14.05.15 позивач довідався 19.07.15 під час чергового надання інформації на вимогу від 22.01.15, що відповідно слугувало підставою звернення з позовом до місцевого господарського суду 20.07.15;

- повідомлення про вручення від 22.05.15 не є належним доказом отримання позивачем рішення територіального відділення, оскільки особа, що зазначена в повідомленні, ніколи в трудових чи інших цивільно-правових або іншого роду відносинах з товариством не перебувала та не перебуває, жодними повноваженнями на підписання документів від імені позивача чи отримання документів не наділена;

- оригінал рішення територіального відділення від 14.05.15 на адресу позивача не надсилався, що не заперечується самим відповідачем;

- з врахуванням трьох різних дат виконання вимоги територіального відділення, строк виконання вимоги від 22.01.15 ще не настав;

- запитувана відповідно до вимоги від 22.01.15 інформація є загальнодоступною та могла бути безперешкодно отримана відповідачем;

- штрафні санкції застосовані відповідачем з посиланням на ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», проте без визначення конкретної підстави, а застосування штрафної санкції в розмірі 50 000 грн. прирівнює дії, які кваліфіковані як неподання інформації, до таких видів порушення як антиконкурентні узгоджені дії, зловживання монопольним становищем.

Відповідач подав відзив та доповнення до відзиву на апеляційну скаргу, в яких просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, зважаючи на законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду.

Представники сторін навели в судовому засіданні свої доводи та заперечення з приводу поданої апеляційної скарги, викладені відповідно в апеляційній скарзі та в відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 09.12.15 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування чи зміни рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.11.15 у справі № 907/1002/15, з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України в межах повноважень згідно з п.12 ч.1 ст. 17, ст. ст. 22, 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» виставлено позивачу вимогу №03.01.-20/74 від 22.01.15 про надання інформації щодо діяльності ТОВ «Манго-Груп» на ринку роздрібної торгівлі нафтопродуктами в Закарпатській області. Встановлено строк для подання вказаної інформації - до 15.02.15.

В зв'язку з тим, що позивачем у встановлений строк вказана інформація до ОСОБА_2 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України подана не була, відповідачем було прийнято рішення від 14.05.15 за № 17-р/к по справі № 03.1-13/2015, згідно з яким визнано дії позивача щодо неподання у встановлений строк вказаної інформації порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (надалі по тексту - Закон), та на підставі ст. 52 Закону на позивача накладено штраф у розмірі 50 000 грн. та зобов'язано у десятиденний строк надати інформацію на вимогу № 03.01.-20/74 від 22.01.15.

Не погоджуючись з рішенням відповідача від 14.05.15 за № 17-р/к по справі № 03.1-13/2015, позивач 09.09.15 звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом про скасування рішення.

Надалі, позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області із заявою про уточнення позовних вимог від 04.11.15, відповідно до якої просить суд визнати недійсним та скасувати рішення відповідача від 14.05.15 за № 17-р/к по справі № 03.1-13/2015.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог з врахуванням заяви від 04.11.15 про уточнення позовних вимог (а.с. 55-57) посилався на наступне:

- неподання на вимогу відповідача інформації не перешкоджало її отриманню відповідачем з інших джерел, та не могло ускладнити проведення дослідження регіональних ринків роздрібної торгівлі нафтопродуктами.

- встановлений законом строк для оскарження рішення не пропущено, оскільки позивач довідався про наявність рішення від 14.05.15 за № 17-р/к по справі № 03.1-13/2015 лише 19.07.15 (при черговому наданні інформації до територіального відділення Антимонопольного комітету України), а 20.07.15 звернувся з позовом до Господарського суду Закарпатської області, який був повернений без розгляду.

- 22.05.15 позивач жодної кореспонденції від відповідача не отримував, а повідомлення про вручення позивачу поштового відправлення, на яке посилається відповідач, не є належним і допустимим доказом отримання позивачем рішення Адміністративної колегії ОСОБА_2 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.05.15 за № 17-р/к по справі № 03.1-13/2015, оскільки, особа, яка зазначена одержувачем кореспонденції - ОСОБА_6, не перебувала і не перебуває у трудових відносинах з позивачем, а повідомлення про вручення поштового відправлення не засвідчує факту відправлення позивачу саме спірного рішення.

- на момент звернення з позовом до суду строк виконання вказаної вимоги не настав, оскільки в ній встановлено наступні дати виконання: - до 15.02.15 (абз.2); - щоквартально (п. 12 абз.2); - щосереди протягом 2015 календарного року (п.13 абз.2), а відтак граничним терміном надання запитуваної інформації - 2015 рік.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

За змістом пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства»: «У застосуванні згаданого припису частини першої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а також частини другої статті 47 цього Закону господарським судам слід враховувати таке.

За цими приписами передбачені ними строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено.

Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів.

Аналогічним чином вирішується й питання щодо строків оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України, прийнятих у справах про недобросовісну конкуренцію.

Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів».

Місцевий господарський суд, розглянувши позовні вимоги у даній справі, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач, отримавши 22.05.15 рішення ОСОБА_2 територіального відділення від 14.05.15 у справі № 03.1-20/74, не скористався свої правом та не оскаржив рішення відповідача в строк до 23.07.15 включно, який в свою чергу не може бути відновлено, оскільки є присічним. А відтак, рішення ОСОБА_2 територіального відділення від 14.05.15 у справі № 03.1-20/74 є чинним.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції та стосовно доводів скаржника зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, в зв'язку з неподанням позивачем у встановлений строк інформації до ОСОБА_2 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, яка витребовувалась відповідно до вимоги відповідача № 03.01.-20/74 від 22.01.15 про надання інформації щодо діяльності ТОВ «Манго-Груп» на ринку роздрібної торгівлі нафтопродуктами в Закарпатській області, відповідач прийняв рішення від 14.05.15 за № 17-р/к по справі № 03.1-13/2015, згідно з яким визнано дії позивача щодо неподання у встановлений строк вказаної інформації порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (надалі по тексту - Закон), та на підставі ст. 52 Закону на позивача накладено штраф у розмірі 50 000 грн. та зобов'язано у десятиденний строк надати інформацію на вимогу № 03.01.-20/74 від 22.01.15.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначене рішення від 14.05.15 за № 17-р/к по справі № 03.1-13/2015 представник позивача ОСОБА_6 отримав 22.05.15, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 88 8, належним чином завірена копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 34).

Таким чином, кінцевим терміном на оскарження рішення від 14.05.15 за № 17-р/к по справі № 03.1-13/2015 є 23.07.15 включно.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, останній не оскаржував рішення відповідача від 14.05.15 за № 17-р/к по справі № 03.1-13/2015 у строк до 23.07.15.

При цьому, позивач зазначає про те, що 22.05.15 жодної кореспонденції від відповідача не отримував, а повідомлення про вручення позивачу поштового відправлення № 88 8 не є належним і допустимим доказом отримання позивачем рішення Адміністративної колегії ОСОБА_2 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.05.15 за № 17-р/к по справі № 03.1-13/2015, оскільки, особа, яка зазначена одержувачем кореспонденції - ОСОБА_6, ніколи в трудових чи інших цивільно-правових або іншого роду відносинах з товариством не перебувала та не перебуває, жодними повноваженням на підписання документів від імені позивача чи отримання документів не наділена, а повідомлення про вручення поштового відправлення не засвідчує факту відправлення позивачу саме спірного рішення, зокрема оригіналу.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема матеріалів позовної заяви, до останньої додана копія примірника рішення ОСОБА_2 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.05.15 за № 17-р/к по справі № 03.1-13/2015, яка направлена і обставини щодо отримання якої позивач не пояснив суду апеляційної інстанції, стверджуючи при цьому, що позивач довідався про наявність рішення від 14.05.15 за № 17-р/к по справі № 03.1-13/2015 лише 19.07.15 (при черговому наданні інформації до територіального відділення Антимонопольного комітету України).

Таким чином, позивач не надав суду доказів на підтвердження обставин щодо отримання (неотримання) оспорюваного рішення відповідача від 14.05.15 за № 17-р/к по справі № 03.1-13/2015, примірник якого був доданий до позовної заяви, в інший спосіб ніж отримання його через засоби поштового звязку, що підтверджено наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення № 88 8 від 22.05.15.

Разом з тим, як зазначає відповідач, в ході розгляду справи № 03.1-13/2015 ним на адресу позивача був надісланий лист від 24.04.15 № 03-1-20/68 «Про попередні висновки у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції», який було отримано позивачем 30.04.15, що підтверджується належним чином засвідченою копією повідомленням про вручення № 897, про що свідчить відмітка особисто ОСОБА_6, за довіреністю ОСОБА_6.

Надалі, позивач на вказаний вище лист відповідача від 24.04.15 № 03-1-20/68, надіслав на його адресу відповідь (пояснення) від 13.05.15 № 40, належним чином засвідчена копія якого також міститься в матеріалах справи.

За таких обставин, вище зазначені документи, подані відповідачем, спростовують доводи позивача про те, що особа, вказана в повідомленні № 88 8 від 22.05.15 - ОСОБА_6, не є відома позивачу та повноважень на отримання поштової кореспонденції від його імені не отримувала.

Подані позивачем копії наказу ТОВ «Манго Груп» № 28 від 05.01.15 та довіреності на приймання поштової кореспонденції ОСОБА_7 не спростовують вищенаведених висновків суду та доводів відповідача щодо цієї обставини.

Стосовно до доводів скаржника про те, що оригінал рішення територіального відділення від 14.05.15 на адресу позивача не надсилався, що не заперечується самим відповідачем, судова колегія зазначає, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» рішення та розпорядження, що приймаються органами Антимонопольного комітету України, головами його територіальних відділень відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції, надаються особам, які беруть участь у справі, у вигляді їх копій, посвідчених у порядку, встановленому законодавством.

При цьому, такі доводи скаржника суперечать його доводам щодо неотримання ним копії рішення відповідача від 14.05.15 взагалі.

Стосовно інших доводів щодо оскарження суті рішення, судова колегія зазначає, що господарським судом не можуть братися до уваги доводи особи, стосовно якої прийнято рішення (заявника, відповідача, третьої особи в розумінні статті 39 Закону України «Про захист економічної конкуренції»), з приводу незаконності та/або необґрунтованості цього рішення, якщо такі доводи заявлено після закінчення строків, встановлених частиною другою статті 47 та частиною першою статті 60 названого Закону, оскільки дана особа не скористалася своїм правом на оскарження відповідного акта державного органу, а перебіг зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України (п. 21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» від 26.12.11 № 15).

Проаналізувавши вищенаведене, Львівським апеляційним господарським судом не знайдено підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення місцевого господарського суду.

Судовий збір за перегляд судового рішення в апеляційному порядку слід покласти на скаржника.

Враховуючи положення ст. 49 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд зробив висновок про те, що витрати за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта, при цьому колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 110 відсотків. що підлягала сплаті при подання позовної заяви. іншої заяви і скарги.

У випадку подання позовних заяв, апеляційних чи касаційних скарг, заяв про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з 01.09.2015 розмір судового збору визначається відповідно до Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22.05.15 № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору».

Розмір судового збору у випадку подання апеляційних скарг, судовий збір за подання позову в яких було сплачено до 01.09.15, розраховується виходячи з суми судового збору, сплаченого при поданні позову (ОСОБА_8 господарського суду від 12.11.15 № 01-06/2093/15 «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.15 N 484-VIII)»).

Таким чином, сума судового збору, що підлягає сплаті за розгляд апеляційної скарги на рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.11.15 у справі № 907/1002/15 становить 1339,80 грн. Згідно ж платіжного доручення № 5021 від 17.11.15 апелянтом на рахунок суду перераховано 2 009,70 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що в разі сплати судового збору у більшому розмірі, ніж встановлений законом, такий повертається в розмірі переплаченої суми.

Пунктом 5.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.13 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» визначено, що у разі з'ясування судами апеляційної чи касаційної інстанції під час перегляду судових рішень підстав для повернення сплачених сум судового збору питання про це вирішується відповідно судом апеляційної чи касаційної інстанції у судовому рішенні, прийнятому за результатами такого перегляду.

Враховуючи наведене, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що апелянту слід повернути зайво сплачений судовий збір в розмірі 669,90 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу б/н від 14.11.15 Товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп", м. Київ залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.11.15 у справі № 907/1002/15 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника.

4. Повернути ТОВ «Манго Груп» (, 03062, м. Київ, проспект Перемоги, 67, корп. К) з Державного бюджету України (Банк: ГУДКСУ у Львівській області; МФО 825014; отримувач: УДКСУ у Личаківському районі м. Львова; ; рахунок 2006) 669,90 грн. зайво сплаченого судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 10.12.15.

Головуючий суддя Кузь В.Л.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Орищин Г.В.