донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

09.12.2015 справа №908/601/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1,
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участю представників сторін
від позивача:ОСОБА_4 за дов. № 23-12/14-1 від 23.12.2014,
від відповідача:не зявився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_5», м. Київ,
на рішення господарського судуЗапорізької області
від05.11.2015
у справі№ 908/601/15-г (суддя Смірнов О.Г.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_5», м. Київ,
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ», м. Маріуполь Донецької області,
провитребування майна з чужого незаконного володіння
Товариство з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_5», м. Київ (далі - ТОВ «Райффайзен ОСОБА_5») звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ», м. Маріуполь Донецької області (далі - ТОВ «ШБ «АЛЬТКОМ») про витребування та передачу Позивачеві майна: Вантажний автомобіль MAN 26413, № кузова/шасі № WMAH23ZZZ3W049663.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 05.11.2015 у справі № 908/601/15-г у задоволенні позову ТОВ «ШБ «АЛЬТКОМ» відмовлено.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення у справі № 908/601/15-г від 05.11.2015 і прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Зокрема, в апеляційній скарзі ТОВ «Райффайзен ОСОБА_5» зазначає, що оскаржуване рішення вважає незаконним, таким, що порушує права та законні інтереси Позивача і прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що ухваливши оскаржуване рішення, суд порушив його права як власника майна, а також неправомірно визнав, що Лізингодавцем не вірно обрано спосіб захисту прав.

Ухвалою від 03.12.2015 порушено апеляційне провадження, справа призначена до слухання на 09.12.2015.

Представник Позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з мотивів викладених в скарзі.

Представник Відповідача у судове засідання апеляційної інстанції не зявився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Судова колегія вважає за можливе розгляд справи у відсутності Відповідача з чим погодився представник Позивача.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст. 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд,

В С Т А Н О В И В :

Між ТОВ «Райффайзен ОСОБА_5» та ТОВ «ШБ «АЛЬТКОМ» 26.04.2007 був укладений договір фінансового лізингу № L637-04/07 (далі Договір), за яким Лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобовязується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у володіння та користування протягом усього строку лізингу за плату (лізингові платежі) майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються у специфікації (додаток № 2 до Договору), а Лізингоодержувач зобовязується прийняти Предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору (п.1.1, а.с.7-8).

Відповідно до п.п.1.2, 1.3 Договору, строк лізингу складається з Періодів лізингу, зазначених в Графіку платежів (Додаток № 1 до Договору) (надалі «Графік»), та не може бути менше одного року. Предмет лізингу передається Лізингоодержувачу для використання у його господарській діяльності.

За приписами п.п.3.1 (в редакції угоди про внесення змін до Договору) 3.2 Договору визначено, що вартість предмета лізингу становить 344 637, 25 гривень (триста сімдесят шість тисяч двісті шістнадцять гривень двадцять копійок) (в тому числі 20% ПДВ). Після проведення фактичної передачі Предмета лізингу Лізингоодержувачу, вартість Предмета лізингу може бути збільшена, якщо на момент проведення повного розрахунку Лізингодавця з Продавцем за придбання Предмета лізингу, Лізингодавець оплатив йому суму, яка перевищує загальну вартість Предмета лізингу на момент укладення договору (вказану в п. 3.1 цього Договору). В цьому випадку Лізингодавець складає новий Графік та направляє його Лізингоодержувачу, змінений за правилами цього пункту Графік приймається до виконання Лізингоодержувачем у безспірному порядку.

Як передбачено п.1.2 загальних умов Договору фінансового лізингу, приймання та передача предмета лізингу оформлюється актом приймання-передачі за формою, наведеною у додатку № 3 до Договору (а.с.12).

Специфікацією від 26.04.2007, яка є невідємною частиною Договору, сторони визначили, що предметом лізингу є Вантажний автомобіль MAN 26413 (а.с.10).

Відповідно до п.1.2 Договору, строк лізингу складається з Періодів лізингу, зазначених у Графіку платежів (Додаток № 1 до Договору) (надалі - Графік), та не може бути менше одного року. В свою чергу, остаточною редакцією Графіку (а.с.20-21) сторони погодили, що строк лізингу за Договором складається з 60 Періодів лізингу з липня 2007 року по червень 2012 року.

Згідно з п.5.4. Додатку № 4 Загальні умови фінансового лізингу (а.с.12) до Договору (надалі - Загальні умови) першим періодом лізингу вважається календарний місяць, що слідує за місяцем в якому Предмет лізингу був переданий Лізингоодержувачу за Актом приймання-передачі. Зазначені в Графіку порядкові номери періодів лізингу відповідають календарним місяцям, які слідують за першим періодом лізингу в прямому порядку.

На виконання умов Договору ТОВ «Райффайзен ОСОБА_5» придбало предмет лізингу за договором купівлі-продажу та передало у тимчасове володіння та користування ТОВ «ШБ «АЛЬТКОМ», що підтверджується підписаним представниками сторін актом приймання-передачі предмета лізингу від 22.06.2007, яким визначений державний номер предмету лізингу AA 0363 CT (а.с.18).

У відповідності до п.8.2.1 Загальних умов, Лізингоодержувач має право використовувати предмет лізингу протягом строку лізингу. Поряд із цим, положення п.п.9.1, 9.2 Загальних умов, передбачають можливість переходу права власності на предмет лізингу до Лізингоодержувача на підставі договору купівлі-продажу по закінченню строку лізингу та за умов належного виконання Лізингоодержувачем своїх зобов'язань за договором.

Наразі, як вбачається з матеріалів справи і Відповідачем належними у розумінні ст.34 ГПК України, доказами це не спростовано, предмет лізингу після червня 2012 не був ані повернутий Лізингодавцю, ані викуплений Лізингоодержувачем. Поряд із цим, відсутні докази також зміни (пролонгації) строку лізингу шляхом укладання відповідної угоди, як це передбачено п.9.2 Договору.

Однак, у задоволенні позовних вимог ТОВ «Райффайзен ОСОБА_5» місцевим судом було відмовлено.

Зокрема, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що Позивачем в даній справі обраний неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки не враховані приписи спеціального нормативно-правового акту, яким врегульовані правовідносини між сторонами щодо предмету спору, а саме норми Закону України «Про фінансовий лізинг».

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає апеляційні вимоги ґрунтовними та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне:

За своєю правовою природою вказаний договір був цілком правомірно визначений місцевим господарським судом, як договір фінансового лізингу, що відповідно до ст.ст.173, 174 ГК України та ст.ст.11, 509 ЦК України є належною підставою для виникнення, серед іншого, у Відповідача права на володіння та користування предметом лізинг, переданим йому за актом приймання-передачі, що унеможливлює кваліфікацію набуття Відповідачем цього майна як такого, що здійснено недобросовісно або без відповідних правових підстав.

Приписами ч.1, 2 ст.806 ЦК України визначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Згідно з ч.2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

За приписами ст.193 ГК України та ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до вимог договору і закону, одностороння відмова від виконання зобов'язання, за загальним правилом, не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи та фактів наведених вище, ці умови сторонами були виконані цілком належно.

З наявної в матеріалах справи бухгалтерської довідки ТОВ «Райффайзен ОСОБА_5» станом на 23.01.2015 вбачається, що несплачена вартість предмета лізингу, який знаходиться у користуванні ТОВ «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ» за Договором складає 203 662, 55 грн. (а.с.36).

Колегія суддів наголошує, що Позивачем невірно обраний спосіб захисту, оскільки правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов'язального права, і договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень норм ст.ст.387, 400, 1212 ЦК України.

Крім того, у світлі встановлених обставин, спосіб судового захисту у розумінні ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України місцевим судом обґрунтовано не визначено, а також не застосовано припису п.7 ч.2 ст.11 Закону України «Про фінансовий лізинг», саме як спонукання до виконання зобов'язання з повернення предмету лізингу по закінченню строку лізингу, права Лізингоодержувача вимагати, яке закріплено ст.10 цього Закону.

Таким чином, враховуючи ст.1 ГПК України та ст.15 ЦК України, Позивач мав право на звернення до суду за захистом з огляду на наявність порушення зобов'язань з боку Відповідача.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Спеціальним законом, що регулює лізингові відносини в Україні є Закон України «Про фінансовий лізинг».

Наслідки закінчення строку лізингу визначені у ст.11 цього Закону, зокрема у п.7 ч.1, який передбачає в такому разі обов'язок лізингоодержувача повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Відтак, судова колегія зазначає, що судом першої інстанції неправомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог, оскільки строк лізингу за Договором закінчився. Відповідач свої зобов'язання за Договором не виконав, лізингові платежі не сплатив, не повернув Позивачу предмет лізингу, а також не викупив його відповідно до ст.11 Закону України «Про фінансовий лізинг».

Отже на підставі вищезазначеного підтверджується обов'язок Відповідача повернути Позивачу лізингове майно відповідно до п.7 ч.1 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг».

Крім того, апеляційний суд зауважує, що місцевим судом також не були враховані приписи ст.ст.6, 13 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року.

Відтак, з огляду на вищезазначене апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у вигляді зобовязання Відповідача повернути Позивачеві спірний предмет з мотивів, викладених у цій постанові, що зумовлює необхідність скасування рішення місцевого господарського суду.

Враховуючи вимоги абз.1 ч.2 ст.84 ГПК України при задоволенні позову в резолютивній частині рішення вказується строк виконання цих дій.

За таких обставин, Донецький апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Райффайзен ОСОБА_5» підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Запорізької області від 05.11.2015 у справі № 908/601/15-г - скасуванню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_5», м. Київ на рішення господарського суду Запорізької області від 05.11.2015 у справі № 908/601/15-г - задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області у справі № 908/601/15-г від 05.11.2015 скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_5», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ», м. Маріуполь Донецької області - задовольнити.

Зобовязати Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ», м. Маріуполь Донецької області повернути протягом тридцяти днів Товариству з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_5», м. Київ - Вантажний автомобіль MAN 26413 (№ кузова/шасі № WMAH23ZZZ3W049663, державний номер AA 0363 CT) з моменту прийняття цієї постанови.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ», м. Маріуполь Донецької області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_5», м. Київ суму судового збору за подання позовної заяви у розмірі 4 073, 25 грн. та за подання апеляційної скарги у сумі 4 480, 58 грн.

Господарському суду Запорізької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: Т.М. Колядко

ОСОБА_3