ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 р. Справа № 923/1713/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Гридасова Ю.В. при секретарі Зуденко Є.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, смт. Турійськ Волинської області,

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Херсон,

про стягнення 90 061 грн. 26 коп.,

представників сторін:

позивача: не прибув;

відповідача: не прибув.

Позивач звернувся до господарського суду Херсонської області з позовною заявою у якій просить стягнути з відповідача 70104грн.07коп. основного боргу, 19957грн.19коп. пені, відповідно до умов договору транспортної експедиції № 26.02.2015 від 26 лютого 2015 року. В обґрунтування позовних вимог позивач також посилається на положення ч. 1 ст. 32 Конвенції КДПВ, ст. ст. 901, 903, 625 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України.

Позивач та відповідач, повідомлені про час, дату і місце проведення засідання господарського суду належним чином, відповідно до ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, не скористалися своїм правом на участь у вирішенні спору. Позивачем надіслано до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника. Відповідач про причини неявки господарський суд не повідомив, відзив на позовну заяву до дня засідання суду не представив.

Відповідно до положень ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні 08.12.15 винесено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Дослідивши наявні матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в :

26 лютого 2015 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1

Андрійовичем (надалі за текстом рішення - Позивач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (надалі за текстом рішення - Відповідач) підписано договір транспортної експедиції № 26.02.2015 (надалі за текстом рішення - Договір).

Відповідно до умов даного Договору № 26.02.2015 позивачем прийнято заявку відповідача № 1 від 26.02.2015 р. на перевезення вантажу автотранспортом.

Згідно умов заявки № 1 ФОП ОСОБА_1 надано ФОП ОСОБА_2 наступні послуги:

27 лютого 2015 р. - 26 березня 2015 р. здійснено перевезення вантажу за маршрутом - Україна, Черкаська обл., с. Тимошовка - Казахстан, Алматинська обл., Карасайський р-н., с. Рахат, що підтверджується відмітками в CMR, а також у траспортному протоколі.

Згідно заявки № 1 оплата за наданні послуги з перевезення вантажу становить 5100 Доларів США по курсу НБУ на день розвантаження автомобіля (26.03.2015 р.), що становить 119854.07 грн.; 40% передоплата по замитненю, після узгодження. Умови оплати - софт по розвантаженню, по факсокопіям.

Після вивантаження автомобіля ФОП ОСОБА_2 оплатив частину коштів в розмірі 49 750 грн. згідно із заявкою № 1.

Необхідні для оплати документи (CMR, рахунок, довідка про транспортні витрати, акт надання послуг, податкова накладна) були направлені на адресу відповідача 17.08.2015 р., але ФОП ОСОБА_2 відмовився від цінного листа і документи повернулися на адресу позивача (Витяг з сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта»).

Основний борг станом на 18.09.2015 року становить 70104, 07грн.

Відповідно до ст. 909 ЦК України: "за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу".

Відповідно до умов п. 4.6 Договору у разі несвоєчасної оплати з перевезення послуг з перевезення Замовник сплачує Виконавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день затримки оплати.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України (435-4) "неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання".

Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено, що вразі, "якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства".

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (№ 543/96-ВР від 22.11.1996 р.) "платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені, передбачений статтями 1 та 2 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу, та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня" (Стаття 3 Закону, із змінами, внесеними згідно із Законом N 2921-III (2921-14) від 10.01.2002 ).

Статтею 232 (ч. 6) Господарського кодексу України (436-4) встановлено, що "нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано".

За поданим позивачем розрахунком розмір пені за період з 27.03.2015 р. по 18.09.2015 р. становить 19957,19грн. Разом з тим, за розрахунком суду розмір пені становить 19913,40грн., що відповідає вимогам зазначеного законодавства.

Відповідно до положень ст. 526 Цивільного кодексу України (435-4) "зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться".

Відповідно до ст. 926 ЦК України: "позовна давність, порядок пред'явлення позовів у спорах, пов'язаних з перевезеннями у закордонному сполученні, встановлюються міжнародними договорами України, транспортними кодексами (статутами)".

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, якщо в міжнародних договорах України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовується правила міжнародного договору.

При організації та здійсненні перевезення вантажу у міжнародному сполученні сторони у своїх діях керуються вимогами чинного законодавства України та Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Конвенція КДПВ) до якої Україна приєдналась 19.05.1956 року.

Згідно ч. 1 ст. 32 Конвенції КДПВ термін позовної давності для вимог, що випливають з перевезення, на яке поширюється ця Конвенція, встановлюється в один рік. Однак, у випадку навмисного правопорушення або такого неналежного виконання обов'язків яке згідно законодавства, що застосовується судом, який розглядає справу, прирівнюється до навмисного правопорушення, термін позовної давності встановлюється в три роки.

Пунктом 2 статті 10 Цивільного кодексу України визначено, якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині, щодо стягнення 70104грн.07коп. основного боргу, 19913грн.40коп. пені.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині, щодо стягнення пені у розмірі 43,79грн. у зв'язку з невірним розрахунком.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача та позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (адреса - АДРЕСА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса - АДРЕСА_2, ідентифікаційний код - НОМЕР_2) 70104грн.07коп. основного боргу, 19913грн.40коп. пені, 1299грн.37коп. витрат по сплаті судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

(Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом).

Повне рішення складено 14 грудня 2015 р.

Суддя Ю.В. Гридасов