донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

07.12.2015 р. справа №24/104-908/3946/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 за довіреністю; ОСОБА_5 за довіреністю; ОСОБА_6 за довіреністю
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кадрове агенство" ОСОБА_7 Сервіс", м. Маріуполь
на рішення господарського судуЗапорізької області
від23 грудня 2014 р. (підписано 26.12.2014р.)
у справі№ 24/104-908/3946/14 (суддя Давиденко І. В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_8 ОСОБА_9", м. Маріуполь
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кадрове агенство" ОСОБА_7 Сервіс", м. Маріуполь
простягнення 2 669 847 грн. 85 коп.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_8 ОСОБА_9" (далі ТОВ "ОСОБА_8 ОСОБА_9", позивач) звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кадрове агенство" ОСОБА_7 Сервіс" (далі ТОВ "КА" ОСОБА_7 Сервіс", відповідач) заборгованості у сумі 4 907 561 грн. 39 коп., що утворилась внаслідок безпідставного придбання та збереження відповідачем (у звязку з невиконанням ним взятого на себе майново-господарського зобовязання) майна (грошових коштів) позивача.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 08.09.11р. позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 4 907 561 грн. 39 коп. компенсації за невикористанні відпустки працівникам, які звільнені за переведенням, витрати на сплату держмита у сумі 25 500 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236 грн. 00 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 01.08.12р. рішення Господарського суду Донецької області від 08.09.11р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.10.12р. по даній справі постанову Донецького апеляційного господарського суду від 01.08.12р. скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Донецької області.

Під час розгляду даної справи позивач змінював розмір позовних вимог, остаточний розмір позовних вимог складає 2 669 847грн. 85 коп.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 14.01.13р. по даній справі позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто відповідача на користь позивача 2 570 881 грн. 26 коп. компенсації за невикористанні відпустки працівникам, яких звільнено за переведенням.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.04.13р. у справі № 24/104-908/3946/14 рішення Господарського суду Донецької області від 14.01.13р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.06.13р. постанову Донецького апеляційного господарського суду від 16.04.13р. та рішення Господарського суду Донецької області від 14.01.13р. скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Донецької області.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 11.09.13р. у справі № 24/104-908/3946/14 у задоволенні позовних вимог ТОВ "ОСОБА_8 ОСОБА_9" відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду України від 21.10.13р. рішення Господарського суду Донецької області від 11.09.13р. скасовано, провадження у справі припинено.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.01.14р. по даній справі постанову Донецького апеляційного господарського суду від 21.10.13р. скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Донецької області.

Вищий господарський суд у постанові від 14.01.14р. зазначив, що факт існування у відповідача зобовязання перерахувати позивачу суму компенсації за невикористану відпустку при звільнені працівників у порядку переведення до позивача є беззаперечним та встановленим та є грошовим зобовязанням, а тому правовідносини які виникли між позивачем та відповідачем мають ознаки господарських відносин.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.04.14. у справі № 24/104- 908/3646/14 призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту ОСОБА_10.

Іншою ухвалою господарського суду Донецької області від 24.04.14. у справі № 24/104- 908/3646/14 зупинено провадження у справі.

Розпорядженням Голови Вищого господарського суду України № 28-р від 02.09.14. Про зміну територіальної підсудності господарських справ на підставі подання Державної судової адміністрації України № 8-4166/14 від 26.08.14 та № 8-4211/14 від 29.08.14., ст. 1 Закону України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції, ст. 34 Закону України Про судоустрій і статус суддів визначено, що розгляд господарських справ, підсудних господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, здійснюється такими судами, зокрема, підсудних господарському суду Донецької області, господарським судом Запорізької області.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 13.10.14р. прийнято до провадження та поновлено провадження у справі №24/104-908/3643/14.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 23.12.14р. по даній справі позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 2 669 847 грн. 85 коп., державне мито у сумі 25 500 грн. 00 коп., витрати на інформаційнотехнічне забезпечення судового процесу у сумі 236 грн. 00 коп., витрати за проведення судової економічної експертизи у сумі 50 400 грн. 00 коп., а також, судовий збір у сумі 1 979 грн. 33 коп.

Рішення суду мотивоване доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду ТОВ "КА" ОСОБА_7 Сервіс" звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду від 22.12.14р. скасувати та припинити провадження у справі №24/104-908/3946/15 на підставі п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що, на його думку, при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, внаслідок чого воно не відповідає чинному законодавству та підлягає скасуванню.

Відповідач стверджує, що позовні вимоги по даній справі щодо не перерахування грошової компенсації за невикористані звільненими, у порядку переведення, працівниками дні щорічних відпусток, не підлягають розгляду у господарському суді, оскільки, зазначені відносини регулюються Кодексом законів про працю України.

ТОВ "КА" ОСОБА_7 Сервіс" стверджує, що має грошові зобовязання перед звільненими у порядку переведення працівниками, а не перед ТОВ "ОСОБА_8 ОСОБА_9", а оскільки, між позивачем та відповідачем відсутні договірні (господарські) правовідносини, провадження у справі повинне бути припинене у порядку п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Також, відповідач зазначає, що висновки експерта ОСОБА_9 щодо проведеної нею судово-економічної експертизі по даній справі є недостовірними, так як вони ґрунтуються лише на даних, які надав позивач.

Позивач проти апеляційної скарги заперечив за доводами викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою з правової точки зору, а оскаржуване рішення таким, що ґрунтується на повно встановлених фактичних обставинах справи, законним та прийнятим у цілковитій відповідності нормам матеріального та процесуального права.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 30.11.15р. розгляд справи відкладено на 07.12.15р. о 12 год. 30 хв.

Розпорядженням секретаря судової палати №04-08/1151/15 від 03.12.15р. змінено склад судової колегії, суддю Ломовцеву Т.Ю., яка перебуває у відпустці було змінено на суддю Стойка О.В.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст.811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно до ч.2 ст.99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1, 2 ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Представники відповідача у судовому засіданні підтримали доводи викладені у апеляційній скарзі, вважають рішення суду незаконним, та таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, які викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційної господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Щодо доводів апелянта про те, що позовні вимоги по даній справі не підлягають розгляду у господарському суді, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інші угоди, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать тощо.

Предметом спору у цій справі є розрахунки між суб`єктами господарювання - роботодавцями, які використовують найманих працівників, у зв'язку з перерахуванням компенсації за невикористану відпустку при звільненні працівників в порядку переведення.

Як було вищевказано, Вищий господарський суд України у постанові від 14.01.14р. по даній справі зазначив, що факт існування у відповідача зобовязання перерахувати позивачу суму компенсації за невикористану відпустку при звільнені працівників у порядку переведення до позивача є беззаперечним та встановленим та є грошовим зобовязанням, а тому правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем мають ознаки господарських правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ "ОСОБА_8 ОСОБА_9" звернулось до ТОВ "КА" ОСОБА_7 Сервіс" з листом № 1/1 від 12.04.11р. за підписом Генерального директора ОСОБА_11 щодо розгляду питання про переведення до штату позивача працівників відповідача відповідної кваліфікації за переліком, згідно додатку до даного листа.

ТОВ "КА" ОСОБА_7 Сервіс" листом № 1306/1 від 13.04.11р. за підписом директора ОСОБА_12 повідомило ТОВ "ОСОБА_8 ОСОБА_9", що не заперечує проти звільнення працівників, зазначених у додатку до листа ТОВ "ОСОБА_8 ОСОБА_9", за умови їх волевиявлення з дотриманням всіх процедур, передбачених чинним законодавством України про працю, та гарантувало перерахування грошових коштів, а саме, - компенсації відпусток працівникам, що звільняються, на рахунки ТОВ "ОСОБА_8 ОСОБА_9".

Супровідним листом № 1403 від 13.05.11р. ТОВ "КА" ОСОБА_7 Сервіс" на адресу ТОВ "ОСОБА_8 ОСОБА_9" було направлено перелік працівників, які в порядку ст. 83 Кодексу законів про працю України надали заяви на перерахування належних їм сум компенсації відпустки на розрахунковий рахунок ТОВ "ОСОБА_8 ОСОБА_9" та вказано, що суми компенсацій, розрахованих на день звільнення працівників, відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України, будуть перераховані ТОВ "ОСОБА_8 ОСОБА_9" до 08.06.11р.

Встановлено, що працівники відповідача були переведені на підприємство позивача.

Відповідачем було складено реєстр сум компенсацій відпусток працівників ТОВ "КА" ОСОБА_7 Сервіс", що підлягають перерахуванню на рахунки ТОВ "ОСОБА_8 ОСОБА_9", який підписаний директором та головним бухгалтером відповідача.

Згідно зазначеного реєстру загальна сума компенсацій відпусток працівників ТОВ "КА" ОСОБА_7 Сервіс", що підлягає перерахуванню ТОВ "ОСОБА_8 ОСОБА_9" складає 5 836 566 грн. 13 коп.

Платіжним дорученнями № 7521 від 06.05.11р., № 7527 від 10.05.11р., № 7621 від 12.05.11р., № 7814 від 16.05.11р. відповідачем перераховано на користь позивача часткову суму компенсації за невикористані відпустки, згідно реєстрів № 1; 2; 4; 5; 6; 7; 8; 9; 10; 11; 12; 13; 18 в розмірі 1 005 406 грн. 23 коп.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Матеріалами справи підтверджується факти переведення працівників з ТОВ "КА" ОСОБА_7 Сервіс" до ТОВ "ОСОБА_8 ОСОБА_9", надання їм у подальшому з боку ТОВ "ОСОБА_8 ОСОБА_9" оплачуваних відпусток та грошової компенсації за невикористання відпусток, у тому числі за відпрацьовані у ТОВ "КА" ОСОБА_7 Сервіс" періоди та прийняття переведеними працівниками таких виплат і оплачуваних відпусток.

Відповідно до ч.3. ст.9, п. 8 ч. 7 ст. 10 Закону України «Про відпустки» та ст. 81 КЗпП України, підприємство, куди переведено працівника, зобов'язане надати такому працівникові оплачувану відпустку повної тривалості (у тому числі за періоди, відпрацьовані у колишнього роботодавця) незалежно від будь-яких несприятливих для нього обставин.

Відповідно до положень статті 23 Закону України «Про відпустки», джерелом виплати сум компенсації відпустки переведеним працівникам, у тому числі за періоди, відпрацьовані такими працівниками у відповідача - колишнього роботодавця, є кошти підприємства, до якого перейшов працівник, які призначені на оплату праці, тобто власні фонди підприємства.

Частиною 3 ст. 24 Закону України Про відпустки встановлено, що у разі переведення працівника на роботу на інше підприємство грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, на яке перейшов працівник.

Стаття 83 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) передбачає, що в разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. У разі переведення працівника на роботу на інше підприємство, в установу, організацію грошова компенсація за невикористані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, установи, організації, куди перейшов працівник.

Законом не передбачено права суб'єкта господарювання, до якого переведено працівника, відмовитись від виконання обов'язку оплати відпусток, у тому числі за періоди, відпрацьовані у колишнього роботодавця, зважаючи на утримання колишнім роботодавцем компенсації відпустки за періоди, відпрацьовані на його підприємстві або за інших несприятливих підстав.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи № 146/26 від 04.08.14р. проведеної експертом-економістом ОСОБА_10 у даній справі, сума грошової компенсації невикористаних днів щорічної відпустки, що підлягає виплаті працівникам відповідача, звільнених у період з травня по червень 2011р., у звязку з переведенням на ТОВ "ОСОБА_8 ОСОБА_9", з урахуванням здійснених витрат підтверджується документально в сумі 2 669 847 грн. 85 коп.

Також, з висновку експерта вбачається, що розбіжності даних дослідження з даними розрахунку ТОВ "ОСОБА_8 ОСОБА_9" розміру заборгованості ТОВ "КА" ОСОБА_7 Сервіс" по сумам грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки працівників, звільнених у період з травня по червень 2011 р., в звязку з переведенням на ТОВ "ОСОБА_8 ОСОБА_9" з урахуванням здійснених виплат по кожному працівнику до збільшення на суму 98 966 грн. 59 коп. виникли внаслідок арифметичних помилок у підрахунку сум компенсації за невикористану відпустку працівникам відповідача, станом на 13.05.11р. та за період з 14.05-08.06.2011р. за реєстрами 1-303.

Встановлено, що під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач не оспорював правильність розрахунків судової економічної експертизи, призначеної по справі, будь-яких уточнюючих розрахунків як на адресу позивача у період 2011-2015р.р., так і судовому експерту відповідач не надавав, а тому, доводи відповідача про те, що результати економічної експертизи сфальсифіковані є необґрунтованими.

Висновки вказаної економічної експертизи ґрунтуються на матеріалах справи.

Таким чином, грошова компенсація у сумі 2 6969 847 грн. 85 коп., виходячи з положень ч. 3 ст. 24 Закону України Про відпустки і ст. 83 КЗпП України, із настанням факту звільнення працівника повинна перераховуватись на рахунок підприємства, на яке перейшли звільнені працівники.

В матеріалах справи не міститься доказів перерахування відповідачем грошової компенсації за невикористані відпустки працівників на рахунки позивача у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, що відповідач безпідставно утримує належні для перерахунку позивачу кошти у вигляді грошової компенсації за невикористані відпустки працівників у розмірі 2 669 847 грн. 85 коп., а тому позовні вимоги ТОВ "ОСОБА_8 ОСОБА_9" є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому, підлягає залишенню в силі.

Судові витрати за апеляційною скаргою покласти на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кадрове агенство" ОСОБА_7 Сервіс", м. Маріуполь на рішення господарського суду Запорізької області від 23.12.14р. у справі № 24/104-908/3946/14 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 23.12.2014 року у справі № 24/104-908/3946/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді: О.В. Стойка

ОСОБА_3

Надруковано:5 прим.

1.позивачу

2. відповідачу

3. у справу

4. апеляційному суду

5. ГСЗО