ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2015 р. Справа № 911/4830/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Прошанський коньячний завод-Україна, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Край-1, Києво-Святошинський р-н., с. Бузова

про стягнення 171 764,71 грн.

Суддя Шевчук Н.Г.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (дов. №1/11-2015 від 18.11.2015);

від відповідача не з'явився.

суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Прошанський коньячний завод-Україна до Товариства з обмеженою відповідальністю Край-1 про стягнення 171 764,71 грн. заборгованості за договором поставки №275 від 06.04.2011.

Відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника у судові засідання, письмового відзиву на позов та інших документів, витребуваних ухвалою суду, не надав.

Відповідно до частини 1 статті 93 Цивільного кодексу України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками адресат вибув, адресат відсутнійі т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України 02.06.2006 № 01-8/1228 Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році).

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічна правова позиція викладена в пунктах 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвали суду про порушення провадження у справі від 04.11.2015 та про відкладення розгляду справи від 19.11.2015 надсилались відповідачу за адресою, вказаною в Спеціальному витягу з ЄДРПОУ, що свідчить про те, що він був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічна правова пункті 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача суд

встановив:

06.04.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю Прошанський коньячний завод-Україна (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Край-2 (покупець) було укладено договір поставки №275 (далі договір), згідно пункту 1.1 якого постачальник зобов'язався поставити і передати у власність покупцеві, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити товари згідно з замовленнями покупця та товаросупровідною документацією, які складають невід'ємну частину договору, на умовах договору.

Згідно пункту 3.3 договору покупець здійснює вчасний розрахунок за товари. Оплата виконується шляхом банківського переказу на рахунок постачальника, зазначений у статті 9 договору, протягом терміну платежу, зазначеного у пункті 1.1. додатку № 3 Спеціальні умови, за умови, що сума платежу не менше 50 грн., та що постачальник надасть належним чином оформлені рахунки та накладні (у формі відповідно до інструкцій покупця) на адресу покупця, яка вказана в статті 9.

В пункті 1.1. додатку № 3 Спеціальні умови від 06.04.2011 зазначено, що покупець оплачує реалізовані товари за період один календарний тиждень у магазинах покупця протягом 10 банківських днів з дня закінчення календарного тижня за умови, що Постачальник надасть належним чином оформлені рахунки та накладні (у формі відповідно до інструкції Покупця) на адресу Покупця, яка вказана в статті 9 договору, протягом не більше ніж 7 днів з дня поставки.

Цей договір укладений строком до 31 грудня 2011 року. Строк дії договору автоматично продовжується на додаткові однорічні терміни у випадку, якщо не менше ніж на 30 днів до закінчення його строку дії будь-яка сторона не повідомить іншу сторону у письмовій формі про свій намір припинити його дію (пункт 8.1 договору).

Докази припинення договору поставки № 275 від 06.04.2011 відсутні, у зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що даний договір був автоматично пролонгований.

05.08.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю Прошанський коньячний завод-Україна (Постачальник), Товариством з обмеженою відповідальністю "Край-2" (Первісний покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Край-1" був укладений Договір про заміну сторони у зобов'язанні, згідно з умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Край-1" стало Новим Покупцем та до нього перейшли всі права і обов'язки Первісного Покупця по Договору № 275 від 06.04.2011.

Згідно пунктом 3 Договору про заміну сторони у зобов'язанні від 05.08.2014 обов'язок оплатити згідно з умовами Договору поставки товар, що був поставлений Постачальником Первісному Покупцю та не оплачений до підписання даного договору, переходить до Нового Покупця.

Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

27.11.2015, підписавши акт звірки взаємних розрахунків, сторони погодили, що станом на 26.11.2015 за відповідачем рахується заборгованість за договором поставки №275 від 06.04.2011 в розмірі 228 325,33 грн., в тому числі за товар, що був поставлений постачальником первісному покупцю та не оплачений до дати підписання додаткової угоди про заміну сторони у зобов'язанні.

В період з 06.08.2014 по 06.04.2015 на виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 117 831,54 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином завіреними копіями видаткових накладних, які підписані в двосторонньому порядку повноважними представниками сторін та скріплені печаткою позивача та штампами відповідача.

Як стверджує позивач, відповідач свої зобов'язання за договором поставки №275 від 06.04.2011 та додатковою угодою про заміну сторони в зобов'язанні від 05.08.2014, в частині оплати товару належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 171 764,71 грн.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до пункту 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Приписами пункту 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи, що заборгованість за договором поставки №275 від 06.04.2011 на час прийняття рішення відповідачем не погашена, докази оплати отриманого товару відповідачем відсутні, а розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога про стягнення з відповідача 171 764,71 грн. боргу за поставлений товар підлягає задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судом покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статями 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Край-1 (08120, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Бузова, вул. Леніна, 215А, кімната 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Прошанський коньячний завод-Україна (01133, м. Київ, вул. Кутузова, буд. 18/7, кімната 514, ) 171 764 (сто сімдесят одну тисячу сімсот шістдесят чотири) грн. 71 коп. основного боргу та 2576 (дві тисячі п'ятсот сімдесят шість ) грн. 47 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Н.Г. Шевчук

Дата підписання повного рішення: 15.12.2015