Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

"17" грудня 2015 р. Справа № 927/1444/15

Позивач: Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", , вул. Б. Хмельницького, 6,Київ 1,01001

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальнвстю "Ніжин Тепло Мережі", , вул. Глібова 1,Ніжин,Чернігівська область,16600

про стягнення 3359108,86 грн.

Суддя Белов С.В.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1, головний юрисконсульт Відділу правового забезпечення зовнішньоекономічної діяльності управління договірної роботи Юридичного департаменту ПАТ НАК "Нафтогаз України"

відповідача: ОСОБА_2, представник ТОВ "Ніжин ТеплоМережі"

Публічним акціонерним товариством Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України подано позов до Товариство з обмеженою відповідальністю "Ніжин Тепло Мережі" про стягнення у розмірі 3359108,86 грн.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 27 листопада 2015 року порушено провадження у справі № 927/1444/15 про стягнення заборгованості у розмірі 3359108,86 грн.

В судовому засіданні 17.12.15р. представник ПАТ НАК "Нафтогаз України підтримав заявлені боргові зобовязання.

Представником відповідача 16.12.15р. подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить повністю відмовити в позові.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд встановив.

Клопотання про залучення документів до матеріалів справи, підлягають задоволенню, відповідно до ст. 22 ГПК України.

28 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ніжин Тепло Мережі" (Відповідач) було укладено договір № 13/3177-ТЕ-39 про купівлю-продаж природного газу.

Відповідно до пункту 1.1., 1.2. Договору, Позивач взяв на себе зобовязання поставити Відповідачу природний газ за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а Відповідач зобовязався прийняти та оплатити природний газ на умовах зазначеного Договору.

Пунктом 2.1 Договору визначено обсяг постачання газу, у відповідності до якого передбачено, що постачальник передає покупцеві в період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 19281,000 тис. куб. м.

Пунктом 6. Договору сторонами визначено оплату за газ.

У відповідності до п. 6.1. Договору, плата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки.

28 грудня 2012 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Договору, також було укладено додаткову угоду № 2 від 28 грудня 2014 року, якими внесено зміни до зазначеного вище Договору, зокрема замінено строк дії договору до 30 червня 2014року.

На виконання договору протягом 2013р., позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 20675654,96 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, що підписані сторонами та копії яких додано до матеріалів справи, довідкою щодо кінцевого сальдо та довідкою щодо операцій з відповідачем.

У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Відповідач свої зобовязання щодо оплати отриманого природного газу в повному обсязі вчасно не виконав. У звязку з чим за відповідачем утворилась заборгованість зі сплати пені, інфляційних процесів та 3% річних від простроченої суми боргу.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з 27.02.2014 року по 15.10.2014 року у розмірі 379912,46 грн. за прострочку виконання зобовязання.

Згідно ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобовязань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи із змісту п. 1 ст. 230 та п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання учасник господарських відносин зобовязаний сплатити господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), розмір якої може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання.

Пунктом 7.2. Договору сторони передбачили, що у разі порушення Покупцем умов п. 6.1. Договору, Покупець зобовязався (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство. Протягом дії мораторію, зокрема, не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобовязань.

Верховний Суд України у постанові від 18.12.2012 року про перегляд постанови ВГСУ від 21.02.2012 р. у справі № 5/34-09 за позовом дочірньої компанії „Укртрансгаз Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України до ПАТ по газопостачанню та газифікації „Вінницягаз зазначив, що вищенаведена норма закону визначає проміжок часу, протягом якого не нараховується штраф і пеня, та цей проміжок часу лише відповідає строку дії мораторію на задоволення вимог кредиторів і ніяк не повязаний з поняттям мораторію. За змістом зазначеної норми боржник повинен виконувати зобовязання, що виникли після виникнення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, встановлених спеціальними нормами законодавства. Таким чином, Верховний Суд України зазначив, що суд касаційної інстанції дійшов передчасного висновку про обґрунтованість стягнення пені та 7 % штрафу за невиконання чи неналежне виконання грошових зобовязань під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Як було зазначено у постанові, касаційна скарга подавалась з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права (п.1 ч.1 ст.111-16 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, обираючи при прийнятті рішення правову норму, що підлягатиме застосуванню до спірних правовідносин, господарський суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України, які викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 ч. 1 ст. 111-16 Господарського процесуального кодексу України.

Провадження у справі № 9/63б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніжин Тепло Мережі" порушено 21.07.2008 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Телемост". 04.02.2013 року вказана заява була залишена без розгляду. Одночасно з порушенням провадження у даній справі був введений мораторій на задоволення вимог кредиторів. Отже мораторій діяв з 21.07.2008 року по 04.02.2013 року.

Провадження у справі № 927/184/13-г про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніжин Тепло Мережі" порушено 19.02.2013 року за заявою Фізичної особи підприємця ОСОБА_3. Ухвалою господарського суду у справі № 927/184/13-г від 19.02.2013 року введено мораторій. Отже дія мораторію почалась з 19.02.2013 року. До цього часу провадження у справі про банкрутство триває.

Таким чином, період між двома справами про банкрутство, коли не діяв мораторій, становить пятнадцять днів: з 04.02.2013 року по 18.02.2013 року (включно).

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 06 травня 2014року у справі № 927/307/14 за період з 14.02.2013 року по 27.02.2014 року по зазначеному вище договору було стягнуто 17780274,04 грн., боргу, 9075,09 грн. пені 1815,02 грн. трьох відсотків річних в іншій частині позову відмовлено.

На підставі викладеного вище, у звязку з дією мораторію, у вимозі щодо стягнення пені за період з 27.02.2014 року по 15.10.2014 року в розмірі 379912,46 грн. за прострочку виконання зобовязання має бути відмовлено повністю.

Також, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні нарахування за період з 27.02.2014 року по 15.10.2014 року у розмірі 2671644,84 грн., а також 307551,56 грн. трьох відсотків річних за період за весь час прострочення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (редакція від 14.05.1992 року) мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство. Протягом дії мораторію, зокрема, не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобовязань.

У відповідності ж до ст. 19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (редакція від 22.12.2011 року), протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобовязань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобовязання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Провадження у справі № 927/184/13-г про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніжин Тепло Мережі", порушено 19.02.2013 року за Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом в редакції від 22.12.2011 року, у звязку з чим у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача щодо стягнення інфляційних нарахувань.

Таким чином, вимога позивача щодо стягнення інфляційних нарахувань у розмірі 2671644,84 грн. за весь час прострочення та вимога позивача щодо стягнення 307551,56 грн. трьох відсотків річних за весь час прострочення не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про відмову в позові.

Керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, Постанови пленуму ВГСУ , ст.ст. 525, 526, 625 Цивільного кодексу України ст.ст. 22, 33, 34, 35, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Суддя Белов С.В.