ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2015 р.Справа № 922/5859/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2", м.Київ
до 1. Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод", м. Харків , 2. Приватного акціонерного товариства "У.П.Е.К.", м.Харків
про стягнення 483404,79 гривень
за участю представників:

позивача - ОСОБА_3 (довіреність №23-12/14-1 від 23.12.2014р.);

відповідачів -1,2 - не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

02.11.2015 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2", звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів: 1.Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод", 2.Приватного акціонерного товариства "У.П.Е.К.", про солідарне стягнення 483404,79 гривень. Позовні вимоги обґрунтував неналежним виконанням відповідачем-1 умов договору фінансового лізингу №LC5426-06/11, укладеного між сторонами 21.06.2011 року, та договором поруки. Крім того, позивач просив суд покласти судові витрати на відповідачів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.11.2015 р. було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду. Провадження у справі було порушено та призначено до розгляду у судовому засіданні на 24.11.2015 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.11.2015 р. було відкладено розгляд справи на 10.12.2015 р.

09 грудня 2015 року представник відповідача-1 надав до суду клопотання (вх.№49341) про відкладення розгляду справи та витребувані документи.

Судом було досліджено надані документи та долучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 10.12.2015 р. позов підтримував, змін не мав. Проти відкладення розгляду справи заперечував.

Представники відповідачів у судове засідання 10.12.2015 р. не з'явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Вирішуючи клопотання про відкладення розгляду справи суд виходить з наступного. Згідно з ст.77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. При цьому зі змісту норми цієї статті вбачається, що питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішується судом залежно від конкретних обставин справи. Так, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд уважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

Відповідачем-1 не доведено необхідність відкладення розгляду справи.

В даному разі на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів справи достатніх для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, розгляд справи вже відкладався). Проте, відзиву на позов чи інших доказів відповідачем-1 не надано та про можливість їх надання в майбутньому в клопотанні про відкладення справи не зазначено.

Отже, суд відмовляє в задоволенні відповідного клопотання.

Враховуючи те, що норми ст.65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, колегія суддів вважає, що в межах наданих їй повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами, без участі представників відповідачів, в порядку ст.75 ГПК України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

21.06.2011р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 ОСОБА_2» та Публічним акціонерним товариством «Харківський підшипниковий завод» (відповідачем-1) був укладений договір фінансового лізингу №LC5426-06/11 (надалі - Договір), згідно з п.1.1 якого Лізингодавець (позивач) зобовязався передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату, майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначаються в Спеціфікації (Додаток №2 до Договору), а Лізингоодержувач (відповідач-1) зобовязується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору.

На виконання умов вищезазначеного Договору, позивач (Лізингодавець) передав у тимчасове володіння відповідачу-1 (Лізингоодержувачу) предмет лізингу згідно специфікації, що підтверджується підписаним представниками сторін актом приймання-передачі предмета лізингу від 11.11.2011р.

21 червня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 ОСОБА_2» та Приватним акціонерним товариством «У.П.Е.К.» (надалі - ПрАТ «У.П.Е.К.», Поручитель) укладений договір поруки №5420 (надалі - Договір поруки).

01.10.2013 між Сторонами укладено додаткову угоду до Договору відповідно до якої Додаток №1 до Договору «Графік розрахунку заборгованості» викладено в новій редакції.

Листом за вих. 281-1/1-02 від 01.10.2013р. ПрАТ «У.П.Е.К.» надано свою згоду на внесення змін до Договору та Укладення додаткових угод від 01.10.2013.

Проте, відповідач-1 в порушення умов Договору, зокрема, п.п. 5.1-5.5, п.7.4, п.8.1.4 Загальних умов фінансового лізингу - Додаток №4 до Договору (надалі Загальні умови), належним чином не виконував свої зобовязання, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість на загальну суму 483 404,79 гривень за наступними рахунками №№:

-LC5426-06/11/34-078 від 01.10.2014 на 29889,84 грн., строком оплати до 08.10.2014р.;

-LC5426-06/11/35-080 від 03.11.2014 на 29735,38 грн., строком оплати до 10.11.2014р.;

-LC5426-06 11/36-082 від 01.12.2014 на 34257,28 грн., строком оплати до 08.12.2014р.;

-LC5426-06 11/37-084 від 05.01.2015 на 36640,90 грн., строком оплати до 17.01.2015р.;

-LC5426-06 11/38-086 від 02.02.2015 на 45894,34 грн., строком оплати до 09.02.2015р.;

-LC5426- 6 11/39-088 від 02.03.2015 на 69034,18 грн., строком оплати до 10.03.2015р.;

-LC5426-06 11/40-090 від 01.04.2015 на 52623,91 грн., строком оплати до 08.04.2015р.;

-LC5426-06 11/41-092 від 05.05.2015 на 47052,72 грн., строком оплати до 14.05.2015р.;

-LC5426-06 11/42-094 від 02.06.2015 на 46404,76 грн., строком оплати до 09.06.2015р.;

-LC5426-06 11/43-096 від 01.07.2015 на 45941,62 грн., строком оплати до 08.07.2015р.;

-LC5426-06 11/44-098 від 03.08.2015 на 45929,86 грн., строком оплати до 10.08.2015р.

Відповідно до п.п.1.1, 4.1 Договору Лізингоодержувач (відповідач-1) зобовязався за цим Договором сплачувати відсотки за фінансування та поточні лізингові платежі.

На підставі п. 4.2 Договору Лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування у період з моменту передачі Предмета лізингу до настання першого періоду лізингу за ставкою LIBOR 3М плюс 7% від всієї суми заборгованості, визначеної в порядку п.3.1 цього Договору. Сума відсотків в грошовому еквіваленті іноземної валюти підлягає перерахунку у гривню за Курсом продажу (Розділ 1 "Визначення" Загальних умов Додатку 4 до цього Договору), крім того ПДВ.

Згідно з п.4.3 Договору Лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісяця сплачує Лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості Предмета лізингу та комісії Лізингодавця.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що розмір комісії для кожного періоду лізингурозраховується за ставкою, визначеною в п.4.2 цього Договору, від заборгованості лізингоодержувача у грошовому еквіваленті іноземної валюти для відповідного періоду лізингузгідно Графіку (Додаток 1 до Договору). Розрахована таким чином сума комісії перераховується у гривні за Курсом продажу з дотриманням умов частини другої цього пункту.

Комісія Лізингодавця розрахована у гривнях, не може бути менше різниці між поточним лізинговим платежем у гривні та граничною сумою, яка ставиться в погашення заборгованості Лізингоодержувача згідно даних колонки D Графіку (Додаток 1 до Договору).

Перерахунок лізингових платежів, розрахованих у грошовому еквіваленті іноземної валюти, здійснюється Лізингодавцем за Курсом продажу плюс комісія АТ «ОСОБА_1 з купівлі валюти, згідно офіційного сайту Лізингодавця за адресою в мережі Інтернет (п.4.5 Договору).

Згідно з п.4.6 Договору, оплата всіх платежів здійснюється в національній валюті України - гривні, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Лізингодавця.

Пунктом 4.8 Договору передбачено, що всі додаткові послуги, визначені в Загальних умовах (Додаток 4 до цього Договору), а також ті, які не визначені цим Договором та необхідність в яких може виникнути у Лізингоодержувача, оплачуються Лізингоодержувачем окремо за тарифами Лізингодавця, розміщеними на офіційному сайті Лізингодавця за адресою в мережі: http://www.rla.com.ua.

У відповідності до п.5.1. Договору за несвоєчасну сплату будь-якого платежу його ні з договором Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю пеню у розмірі 0.2 від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення, починаючи з 5-го дня прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Загальними умовами фінансового лізингу - Додаток №4 до Договору, Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця на підставі рахунку Лізингодавця, направленого на вказану в Договорі електронну адресу Лізингоодержувача або за допомогою факсимільного звязку. При чому, у разі неотримання рахунку Лізингодавця до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач зобовязаний звернутися до Лізингодавця та отримати свій рахунок самостійно.

В цьому випадку Лізингоодержувач зобовязаний оплатити рахунок до 10 числа поточного місяця (п.5.3, п.5.4 Загальних умов).

Крім того, відповідно до п.6.1. Загальних умов Лізингодавець має право в односторонньому порядку змінити суму лізингових платежів у наступних випадках (включаючи, але не обмежуючись):

6.1.1. У випадку зміни встановленого на день укладення Договору розміру ставки LIBOR на період 3 місяці (якщо в п. 1.7 Договору Сторони обрали валюту - Євро) або розміру ставки SD LIBOR на період 3 місяці (якщо в п. 1.7. Договору Сторони обрали валюту - ОСОБА_3 США) розмір комісії змінюється відповідно за кожний з періодів лізингу починаючи з такого чергового періоду лізингу. При цьому для визначення LIBOR на період 3 місяці застосовується календарний квартал.

6.1.2. У випадку зміни чинного законодавства щодо лізингової діяльності Лізингодавця, системи оподаткування, розміру податків, зборів, обов'язкових платежів, пов'язаних з Предметом лізингу та/або виконанням Лізингодавцем своїх обовязків за Договором.

6.1.3. В інших випадках, визначених Договором та додатками до нього, в тому числі у разі виникнення у Лізингодавця додаткових витрат, які виникли в період дії цього Договору та повязані з ним.

Відповідно до п. 6.3 Загальних умов змінений за правилами п.п. 6.1 та 6.2 Загальних умов розмір лізингових платежів зазначається у відповідному рахунку Лізингодавця та підлягає сплаті Лізингоодержувачем у безспірному порядку.

п. 7.4. Загальних умов якщо протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту передачі Предмета лізингу відповідно до п.1.1. цих Загальних умов або до закінчення дії страхового договору та/або граничного строку сплати страхових платежів (платежу)/чергової частини страхового платежу Лізингоодержувач не здійснить сплату страхових платежів, то Лізингодавець має право самостійно застрахувати такий Предмет лізингу на власний розсуд, а Лізингоодержувач зобовязаний відшкодувати Лізингодавцю такі витрати зі страхування Предмета лізингу, крім того ПДВ у розмірах, зазначених чинним законодавством України.

Відповідач з заявами або листами про неотримання рахунків до Позивача не звертався.

Таким чином, Відповідач порушив зобовязання за Договором в частині своєчасності сплати лізингових платежів.

21 червня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 ОСОБА_2» та Приватним акціонерним товариством «У.П.Е.К.» (надалі - ПрАТ «У.П.Е.К.», Поручитель) укладений договір поруки №5420 (надалі - Договір поруки).

Відповідно до п.1.2 Договору поруки Поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед Лізингодавцем відповідати по зобов'язанням Лізингоодержувача - ПАТ «Харківський підшипниковий завод», які виникають за Договором лізингу, включаючи, але не обмежуючись наступним: сплатити лізингові та всі інші платежі на умовах Договору лізингу, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених Договором лізингу, а також виконати інші умови Договору лізингу в повному обсязі.

Договором поруки забезпечується виконання зобов'язань, зокрема, за договором фінансового лізингу №LС5426-06/11 від 21.06.2011 р., укладеним між ТОВ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» та ПАТ «Харківський підшипниковий завод».

Відповідно до п.2.1. Договору поруки у випадку невиконання Лізингоодержувачем взятих на себе зобов'язань за Договором лізингу, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Лізингодавцем у тому ж обсязі, що і Лізингоодержувач, включаючи сплату основного боргу за Договором лізингу, нарахованих лізингових платежів та неустойки.

Відповідно до п.2.5. Договору поруки у випадку невиконання Лізингоодержувачем перед Лізингодавцем зобовязань за Договором лізингу Поручитель приймає на себе зобов язання здійснити виконання таких зобовязань в обсязі, заявленому Лізингодавцем, протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги Лізингодавця. Виконання грошових таких зобовязань здійснюється Поручителем шляхом перерахування відповідної суми на рахунок Лізингодавця, який буде повідомлено Поручителю додатково.

З метою досудового врегулювання спору Лізингоодержувачу була направлена вимога №503- 03/15 від 23.03.2015 р. (отримана адресатом 30.03.2015р.).

З метою досудового врегулювання спору Поручителю була направлена вимога №505-03/15 від 23.03.2015 р. (отримана адресатом 31.03.2015р.).

На теперішній час зазначені вимоги залишились не виконані відповідачами в повному обсязі.

З метою досудового врегулювання спору Лізингоодержувачу була направлена вимога №1223-08 15 від 17.08.2015 р. (отримана адресатом 25.08.2015р.).

З метою досудового врегулювання спору Поручителю була направлена вимога №1224-08/15 від 17.08.2015 р. (отримана адресатом 21.08.2015р.).

На теперішній час зазначені вимоги залишились не виконані ними в повному обсязі.

Відповідно до п.3.1. Договору поруки Поручитель і Лізингоодержувач несуть солідарну відповідальність перед Лізингодавцем на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги.

Відповідно до абзацу 2 п.4.1. Договору поруки порука припиняються, якщо Лізингодавець в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання Боргових Зобов'язань не пред'явить вимоги до Поручителя (п.4 ст. 559 Цивільного кодексу України).

Відповідно до рішення Господарського суду Харківської області від 11.11.2014 року по справі №922/4007/14 стягнуто заборгованість з Лізингоодержувача за Договором, що виникла до вересня 2014 року, тобто вказана вище заборгованість не була предметом попереднього позову.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог та заперечень проти них, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а у відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.525 Цивільного кодексу України та ч.7 ст.193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно з ст.509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами у справі виникли зобовязання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору непрямого лізингу, згідно якого та в силу статті 806 Цивільного кодексу України, лізингодавець передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до частини 1 статті 292 Господарського кодексу України, лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця майна, за умовами сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Частина 2 ст.1 Закону України Про фінансовий лізинг передбачає, що за договором фінансового лізингу (надалі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України Про фінансовий лізинг сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Відповідно до ст.16 Закону України Про фінансовий лізинг, яка передбачає, що до складу лізингових платежів можуть включатися:

а) сума, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу;

б) платіж як винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно;

в) компенсація відсотків за кредитом;

г) інші витрати лізингодавця. безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що спірний договір відповідає вимогам Закону України Про фінансовий лізинг.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Закону України Про фінансовий лізинг передбачено, що лізингоодержувач зобовязаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В розумінні статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України та статтей 525, 526 Цивільного кодексу України цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що вказана сума боргу відповідачами не оспорена, відповідачы не надали суду доказів про погашення боргу, а також враховуючи, що відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, позовні вимоги позивача в сумі 483404,79 гривень боргу є обґрунтованими, підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Щодо спірного договору поруки суд керується наступними нормами права.

Частиною 1 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Як було зазначено вище, Договором поруки встановлено солідарну відповідальність боржника (лізингоодержувача) та поручителя.

Відповідно до частини 1 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку часткового або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь кого з них окремо.

На теперішній час зазначені вимоги залишились не виконані відповідачами в повному обсязі.

Згідно з ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з ст.543 ЦК України в разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином, відповідач-1 солідарно відповідає з відповідачем-2 перед позивачем за порушення боржником зобов'язання за основним договором.

Отже, в результаті порушення умов Договору фінансового лізингу та у відповідності до Договору поруки у Лізингоодержувача та Поручителя перед Позивачем виникли солідарні зобовязання у вигляді сплати заборгованості в розмірі 483 404,79 гривень.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, суд керується ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких судовий збір покладається на відповідачів пропорційно задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст.193, 292 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 554, 559, 610, 626, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 11, 16 Закону України Про фінансовий лізинг, а також ст.ст. ст.ст.1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" (код 05808853, 61089, м.Харків, пр.Фрунзе, б.3, п/р №4474 в АТ "ОТП ОСОБА_1" м.Київ, МФО 300528) та з Приватного акціонерного товариства "У.П.Е.К." (, 61038, м. Харків, вул.Маршала Батицького, 4, п/р 4683 в АТ «ОТП ОСОБА_1» м.Київ, МФО 300528) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2" (, 04073, м. Київ, проси. Московський, 9, корп. 5, р/р №3 в АТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2», МФО 380805) 483404,79 гривень боргу, 7521,07 гривень судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_4