ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2015 р.Справа № 916/3643/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді: Ліпчанської Н.В.,

суддів: Ярош А.І., Гладишевої Т.Я.

(склад колегії суддів змінено на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду №910 від 09.12.2015р.)

При секретарі судового засідання Молодові В.С.,

представники сторін у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце його проведення повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк"

на рішення господарського суду Одеської області від 15.10.2015р.

по справі № 916/3643/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк",

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

про стягнення 25759,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк" (далі - Банк) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (Далі - ФОП ОСОБА_1.) про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 22.02.2011р., а саме: по процентам - 10853,69 грн., пені - 12613,49 грн., заборгованості по комісії - 2291,82 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Банк вказує на те, що на виконання умов даного договору відповідачу був встановлений кредитний ліміт на поточному рахунку НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта, що визначено та врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Банк просив господарський суд стягнути вищезазначену суму з ФОП ОСОБА_1 на підставі ст.ст. 526, 527, 530, 610, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст.ст. 1, 15, 49, 54-57, 64 ГПК України.

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.10.2015р. (суддя Цісельський О.В.) позовні вимоги Банку задоволено частково, стягнуто з ФОП ОСОБА_1 10853,69 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 2000,00 грн. пені, 2291,82 грн. заборгованості по комісії за користуванням кредитом, 1827,00 грн. - витрат на оплату судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Мотивуючи дане рішення, місцевий господарський суд, посилаючись на положення ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України зазначив, що зобов'язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Щодо зменшення розміру пені суд послався на норми ст.233 ГК України, ч.3 ст. 551 ЦК України, на передбачене ст. 83 ГПК України право суду зменшувати розмір неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, та те, що між сторонами господарські відносини носять тривалий, взаємовигідний характер, а прострочка відповідача виникла через фінансові труднощі.

Не погоджуючись із даним рішенням господарського суду, Банк звернувся з апеляційною скаргою, вважаючи вказане рішення винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права в частині зменшення заборгованості по пені.

Сторони, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчать поштові повідомлення про вручення.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу на підставі ст. 75 ГПК України, оскільки для з'ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться у даній справі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Цивільним законодавством України передбачено, що договір укладається шляхом приєднання до умов, встановлених однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах.

Укладання між Банком і ФОП ОСОБА_1 договору у спрощений спосіб підтверджується заявою відповідача про відкриття поточного рахунку від 22.02.2011р. (далі - Договір; а.с.17). Згідно цієї заяви ФОП ОСОБА_1 приєдналась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, розміщеними в мережі Інтернет на сайті http:/а-bank.com.ua та https://client-bank.privatbank.ua, котрі разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування.

Умовами, які є невід'ємною частиною укладеного між сторонами Договору, передбачено наступне.

Умовами, і які є невід'ємною частиною укладеного між сторонами Договору, передбачено, що Банк при наявності вільних грошових ресурсів зобов'язується здійснювати обслуговування кредитного ліміту відповідача на вказаному рахунку, про розміри якого позивач повідомляє клієнта на свій вибір або у письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку та відповідача. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами, Тарифами банка, розміщеними в мережі Інтернет на сайті http:/а-bank.com.ua.

Кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів і здійснення поточних платежів відповідача в межах кредитного ліміту. Позивач здійснює обслуговування ліміту відповідача, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку відповідача, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо (пп. 3.11.1.1 Умов).

Ліміт може бути змінений відповідачем в односторонньому порядку, передбаченому Умовами, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами позивача. Підписавши угоду, відповідач висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться позивачем в односторонньому порядку шляхом повідомлення відповідача на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку сторін (системи клієнт-банк, інтернет-клієнт-банк, sms - повідомлення або інших) (пункт 3.11.1.6. Умов).

За своєю юридичною природою укладений сторонами договір є змішаним договором здійснення банківських операцій, який містить елементи договору банківського рахунку та кредитного договору.

Чинним законодавством України передбачено, що банками здійснюється фінансове посередництво у формі банківських операцій, зокрема, розрахункових, кредитних (ст.339 ГК України). Розрахункові операції банків спрямовані на забезпечення взаємних розрахунків між учасниками господарських відносин, а також інших розрахунків у фінансовій сфері (ч.1 ст.341 ГК України), а кредитні операції полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян (ст.345 ГК України).

Для здійснення розрахунків суб'єкти господарювання зберігають грошові кошти в установах банків на відповідних рахунках (ч.2 ст.341 ГК України).

Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором (ч.4 ст.1068 ЦК України). Якщо відповідно до договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунку клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунку), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунку, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом (ст.1069 ЦК України).

На виконання умов укладеного сторонами договору Банком встановлено для ФОП ОСОБА_1 кредитний ліміт у розмірі 10000,00 грн. починаючи з 18.03.2011р., у розмірі 12800,00 грн. починаючи з 19.09.2014р., що випливає з довідки Банку від 16.07.2015р. вих. №08.7.0.0.0/08 (а.с. 30).

Однак, як встановлено господарським судом Одеської області у справі №916/1812/13, відповідач не повернув вказаної суми кредиту за Договором у повному обсязі та у встановлені терміни, проценти за його користування та комісію не сплатив, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, та рішенням від 06.09.2013р. по вказаній справі стягнута з ФОП ОСОБА_1, а саме: заборгованість за кредитом в сумі 10853,69 грн., по процентам за користування кредитом - 12613,49 грн., по комісії за користуванням кредитом - 3897,66 грн. (а.с.31-33).

Однак, про наявну заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати кредиту та процентів свідчить виписка по рахунках за період 22.02.2011р. по 08.07.2015р.

Пунктом 3.11.1.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.

Згідно з пунктом 3.11.1.8 Умов та правил надання банківських послуг проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до Умов та правил надання банківських послуг.

Щодо заявлених позивачем позовних вимог про стягнення пені за прострочку виконання грошового договірного зобов'язання, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У розумінні ст.230 ГК України пеня є господарською санкцією у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання.

Пунктом 3.11.5.1 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених пп.пп. 3.11.2.2.2, 3.11.4.1, 3.11.4.2, 3.11.4.3, строків повернення кредиту, передбачених пп.пп. 3.11.1.8, 3.11.2.2.3, 3.11.2.3.4, винагороди, передбаченого пп.пп. 3.11.2.2.5, 3.11.4.4, 3.11.4.5, 3.11.4.6 Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено умовами договору.

Пунктом 3.11.5.7 Умов, сторони узгодили строк позовної давності за вимогою про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів протяжністю 5 років.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем не виконано вчасно грошового зобов'язання з повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитним лімітом, а апеляційним судом перевірено розрахунки Банку, тому розмір пені за вказаний у розрахунку період нарахований Банком за порушення ФОП ОСОБА_1 строків повернення кредитних коштів, є правомірним та обґрунтованим.

Щодо висновку господарського суду про зменшення розміру заявленої до стягнення пені за прострочення виконання грошових зобов'язань до 2000,00 грн., судова колегія зазначає, що дійсно за наявності підстав, передбачених ч.3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, розмір пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, може бути зменшений за рішенням господарського суду, при цьому повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні і інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. "Про судове рішення", рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого:

- чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються;

- чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин;

- яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

В чинному законодавстві України відсутній перелік таких виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Судом при цьому враховуються фактичні обставини справи та надається оцінка наявним в матеріалах справи доказам.

Разом з тим, апеляційним судом приймається до уваги, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про ймовірність збитків Банку у зв'язку з неправомірними діями Відповідача щодо невчасної оплати саме за даним Договором.

Так, у зв'язку з тим, що позивачем не надано до суду доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором або погіршення матеріального стану підприємства саме у зв'язку з порушенням відповідачем умов даного Договору, судова колегія апеляційної інстанції погоджується зі зменшенням місцевим господарським судом суми пені, оскільки стягнення вказаної суми пені у повному обсязі не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов'язання.

Враховуючи вказане, апеляційний суд погоджується з позицією господарського суду щодо зменшення розміру заявленої пені, яка підлягає до стягнення з відповідача, до 2000,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що рішення господарського суду від 15.10.2015р. винесено при повному з'ясуванні та дослідженні всіх обставин справи з правомірним застосуванням норм діючого законодавства, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" - залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Одеської області від 15.10.2015р. у справі №916/3643/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий - Н.В. Ліпчанська

Суддя А.І. Ярош

Суддя Т.Я. Гладишева