ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015 Справа № 917/2255/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтавська птахофабрика", вул. Фабрична, 4, с. Стасі, Диканський р-н, Полтавська обл., 38541 (поштова адреса : вул. Зіньківська, 79, м.Полтава, 36009)

до Публічного акціонерного товариства "Карлівський машинобудівний завод", вул. Пархоменка, 2, м. Карлівка, Полтавська обл., 39500

про стягнення 30 958,69 грн.

Суддя Ківшик О.В.

Представники у судовому засіданні 26.11.2015 р.:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 2310 від 23.10.2015 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 05.02.2015 р..

У судовому засіданні 26.11.2015 р. в порядку ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 17.12.2015 р. до 10 год. 00 хв. з метою надання можливості представлення сторонами додаткових письмових доказів з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі з урахуванням питань, що були предметом дослідження у судовому засіданні.

Представники у судовому засіданні 17.12.2015 р.:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 2310 від 23.10.2015 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 05.02.2015 р..

17.12.2015 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Суть спору: розглядається позовна Публічного акціонерного товариства "Полтавська птахофабрика" про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Карлівський машинобудівний завод" 30 958,69 грн. пені за несвоєчасну поставку обладнання за умовами укладеного між сторонами 11.05.2015 р. Договору поставки № 110515/Н.

Представник позивача на задоволенні позову наполягає за мотивами позовної заяви та заперечення на відзив від 14.12.2015 р. (вх. № 18231 від 16.12.2015 р.).

Представник відповідача проти позову заперечує за мотивами відзиву на позов вх. № 16534 від 12.11.2015 р. та пояснення вх. № 18330 від 17.12.2015 р..

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, суд,

встановив:

11.05.2015 р. між Публічним акціонерним товариством "Карлівський машинобудівний завод" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Полтавська птахофабрика" (покупець) було укладено Договір поставки № 110515/Н (а.с. 21-23, далі Договір), за умовами якого постачальник зобовязувався поставити та передати покупцю у власність, а покупець зобов'язувався прийняти і оплатити обладнання в порядку та на умовах, визначених даним Договором (п. 1.1 Договору).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне:

- постачальник зобовязується поставити та передати у власність покупця обладнання в найменуванні, комплектації, кількості та ціні відповідно до Специфікації, вказаної у Додатку № 1 до даного Договору (п. 1.2 Договору);

- умови поставки : EXW згідно Правил Інкотермс-2010 "товар зі складу продавця", склад ПАТ "Карлівський машинобудівний завод" за адресою : Полтавська обл., м. Карлівка, вул. Пархоменка, 1 (п. 1.3 Договору);

- покупець через свого представника зобовязаний прийняти обладнання в пункті призначення відповідно до п. 1.3 даного Договору за актом приймання-передачі обладнання (п. 2.3 Договору);

- загальна сума Договору складає 5 124 182,00 грн. (п. 3.1 Договору);

- покупець здійснює оплату вартості обладнання в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в строк до 26 травня 2015 року (п. 3.2 та пп. 3.2.1 п. 3.2 Договору);

- покупець зобовязаний отримати обладнання протягом пяти робочих днів з дня отримання повідомлення про готовність обладнання до відвантаження. Лист буде відправлено покупцю на юридичну адресу, зазначену в розділі 12 цього Договору (п. 5.4 Договору);

- у разі несвоєчасної поставки обладнання постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент виконання зобовязання, обчислену від вартості непоставленого у строк обладнання, за кожен банківський день прострочення (п. 7.3 Договору);

- цей Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2015 року, а в частині зобовязань за Договором, які є невиконаними на зазначену дату до повного виконання сторонами цих зобовязань (п. 8.1 Договору).

До Договору між сторонами укладено додаток № 1 (а.с. 24) щодо узгодження найменування, кількості та ціни обладнання, а також додаток № 2 (а.с. 25) щодо узгодження графіку відвантаження обладнання.

Зокрема, строк поставки силосу зберігання на бетонній основі. Модель силосу - ВВК.22.16 (згідно специфікації договору 110515/Н від 11.05.2015 р.) у кількості 1 шт., естакади надсилосної СМВА.220700.000-03 МЧ у кількості 1 шт. та механізму шнекового зачистного МШЗ.220300.000 Н сторонами визначений як 27.05.2015 р..

На виконання умов Договору позивачем було перераховано відповідачу 5 124 182,00 грн., про що свідчить платіжне доручення № 2249 від 26.05.2015 р. (а.с. 30).

Факт поставки обладнання відповідачем та факт отримання обладнання відповідачем підтверджуються матеріалами справи, зокрема: силос ВВК.22.16 у кількості 1 шт. вартістю 2 519 332,00 грн. поставлений 04.06.2015 р., про що свідчить видаткова накладна № 197 від 04.06.2015 р. (а.с. 27), естакада надсилосна СМВА.220700.000-03 МЧ у кількості 1 шт. та механізм шнековий зачистний МШЗ.220300.000 Н у кількості 1 шт. загальною вартістю 313 438,00 грн. поставлений 12.06.2015 р., про що свідчить видаткова накладна № 212від 04.06.2015 р. (а.с. 29).

З огляду порушення встановлених термінів поставки обладнання позивачем за вих. № 236 від 17.09.2015 р. було направлено відповідачу претензію з вимогою негайного перерахування 30 958,69 грн. пені за несвоєчасну поставку обладнання. Направлення даної претензії підтверджується описом вкладення ф № 107 від 18.09.2015 р. та чеком Укрпошти від 18.09.2015 р. (а.с. 20). За даними позивача, на момент звернення з даним позовом до суду останній не отримав від відповідача ні відповіді на вищезазначену претензію, ні сплати неустойки.

З огляду на неналежне виконання відповідачем зобовязань щодо поставки товару, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом з вимогою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Карлівський машинобудівний завод" 30 958,69 грн. пені за несвоєчасну поставку обладнання за умовами укладеного між сторонами 11.05.2015 р. Договору поставки № 110515/Н.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ст.ст. 662-664 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов'язання за Договором, перерахувавши відповідачу 5 124 182,00 грн. попередньої оплати за обладнання.

В свою чергу, відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним Договором та приписів. ст.ст. 662-664 Цивільного кодексу України не передав обладнання у встановлені Договором строки.

Посилання відповідача в заперечення проти позову на те, що несвоєчасне отримання обладнання відбулося з вини позивача, який не подав автотранспорт на склад постачальника для відвантаження обладнання у встановлений Договором строк суд не оцінює як правомірне.

Передумовою отримання обладнання сторони у п. 5.4 Договору визначили наявність повідомлення про готовність обладнання до відвантаження, яке повинно бути направлене покупцю на юридичну адресу, проте як самого повідомлення, так і доказів його направлення до матеріалів справи не надано (в тому числі і на вимогу суду за результатами судового засідання 26.11.2015 р.), проти наявності такої представник позивача заперечував. У поясненні вх. № 18330 від 17.12.2015 р. Твердження Публічного акціонерного товариства "Карлівський машинобудівний завод" про те, що повідомлення було ним направлено на адресу позивача електронною поштою та усно, судом як правомірне в даному випадку не оцінюється, оскільки не відповідає узгодженим умовам як щодо форми повідомлення, так і щодо способу направлення.

Крім того, відповідачем не надано доказів готовності ідентифікованого для цілей даного договору обладнання на узгоджену дату його поставки.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

За приписами ст. 6 Цивільного кодексу України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Підпунктом 2 п. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, визначено, що однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

З матеріалів справи вбачається, при укладенні Договору сторони досягли згоди щодо відповідальності постачальника у разі несвоєчасної поставки обладнання у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент виконання зобовязання, обчислену від вартості непоставленого у строк обладнання, за кожен банківський день прострочення (п. 7.3 Договору), що відповідає вимогам чинного законодавства України.

Оскільки матеріалам справи підтверджується порушення відповідачем узгодженого строку поставки обладнання, позивач набув права вимагати сплати від останнього договірної неустойки відповідно до п. 7.3 Договору.

Проте, згідно ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

З матеріалів справи вбачається, що датою поставки обладнання, визначеного у Додатку № 2 до Договору за порядковим номером 1, є 27.05.2015 р., а тому прострочення виконання зобовязання з поставки такого обладнання мало місце з 28.05.2015 р. (наступного дня після відповідної календарної дати).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 30 958,69 грн. неустойки, суд встановив, що вимоги позивача в цій частині є правомірними частково в сумі 26 312,94 з огляду на невірно визначену дату початку обчислення прострочення виконання.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Посилання відповідача з заперечення проти позову на невідповідність п. 7.3 Договору приписам Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" судом як правомірне не оцінюється, оскільки з боку відповідача мало місце порушення зобовязання з поставки обладнання, яке не є грошовим.

Посилання відповідача з заперечення проти позову на те, що дата поставки силосу ВВК.22.16 сторонами узгоджена не була, спростовується наявним Додатком № 2 до Договору.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

За викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підтверджені документально та нормами матеріального права частково, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 26 312,94 грн. пені.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України понесені позивачем при пред'явленні даного позову судові витрати з оплати судового збору покладаються на відповідача, оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій останнього.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. 43, ст. 49, ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Карлівський машинобудівний завод" (вул. Пархоменка, 2, м. Карлівка, Полтавська обл., 39500), ідентифікаційний код юридичної особи 14311169, р/р 2232 ПАТ "Креді ОСОБА_3", МФО 300614 на користь Публічного акціонерного товариства "Полтавська птахофабрика" (вул. Фабрична, 4, с. Стасі, Диканський р-н, Полтавська обл., 38541 (поштова адреса : вул. Зіньківська, 79, м. Полтава, 36009), ідентифікаційний код юридичної особи 00845743, р/р 2540 в АТ "ОТП ОСОБА_3", м. Київ, МФО 300528 - 26 312,94 грн. пені та 1 218,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

3. В частині позовних вимог щодо стягнення 4 645,75 грн. пені у позові відмовити.

Повне рішення складене 21.12.2015 р..

Суддя О.В.Ківшик

Примітка : Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.