РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2015Справа №910/23274/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркет - Сервіс»

Про стягнення 205 827,85 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача Поклад А.О., довіреність № 396 від 01.10.2015 р.

від відповідача Перетятько В.Є., довіреність б/н від 01.09.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» (далі - позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркет - Сервіс» (далі - відповідач) про стягнення 205 827,85 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору № 24-13 від 01.02.2013 р.

Ухвалою суду від 04.09.2015 р. порушено провадження у справі № 910/23274/15 та призначено розгляд на 02.10.2015 р.

02.10.2015 р. представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Представник відповідача проти позову заперечив, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Суд відклав судовий розгляд справи на 16.11.2015 р., у зв'язку з відсутністю представника позивача.

06.10.2015 р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі.

12.10.2015 р. відповідач подав через канцелярію суду відзив на позов.

16.11.2015 р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Суд відклав розгляд справи на 11.12.2015 р. для надання можливості позивачу підготувати пояснення з урахуванням поданого відповідачем відзиву на позов.

В судове засідання 11.12.2015 р. з'явилися уповноважені представники сторін.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача просив суд відмовити в частині стягнення пені, в іншій частині позов задовольнити частково.

Судом оглянуто у судовому засіданні оригінали листів, щодо визначення суми боргу, копії листів долучені до матеріалів справи.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивача частково.

Згідно зі ст. 87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.02.2013 р. між Приватним акціонерним товариством «Альба Україна» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маркет- Сервіс» (покупець) було укладено договір поставки № 24-13, за умовами якого постачальник зобов'язується поставляти товари разом з товаросупровідною документацією, відповідно до поданих покупцем замовлень, а покупець зобов'язується приймати такі товари та своєчасно сплачувати їх вартість; постачальник зобов'язується поставляти покупцю товари, відповідно до отриманого від нього замовлення за цінами й в асортименті зазначеними у специфікації, що є невід'ємною частиною договору.

Згідно з п. 3.1. договору поставки, вартість товарів, що поставляються, вказується в специфікації і накладних, що з моменту їх підписання, є невід'ємними частинами договору.

Пунктом 6.1. договору поставки визначено, що покупець здійснює розрахунок з постачальником на умовах відстрочки платежу на поточний рахунок постачальника.

Пунктом 4.5. договору поставки встановлено, що право власності на товари, що поставляються постачальником, переходить до покупця в день підписання сторонами транспортної накладної, що засвідчує момент прийняття товарів покупцем.

За твердженнями позивача, на виконання умов договору у період з 12.04.2014 р. по 23.04.2014 р. він поставив відповідачу товар на загальну суму 119 049,37 грн. відповідно до видаткових накладних, реєстр яких наданий в матеріли справи.

Згідно зі ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

05.06.2014 р. між Приватним акціонерним товариством «Альба Україна» (первісний кредитор) та Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги № 70615-20/14-7, за умовами якого первісний кредитор відступає (продає), а новий кредитор набуває (купує) за 984 049,37 грн. у порядку та на умовах, визначених цим договором, право вимоги за зобов'язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркет- Сервіс» у сумі 984 049,37 грн., що випливає з договору купівлі-продажу № 24-13 від 01.02.2013 р., укладеного між боржником та первісним кредитором.

Згідно з п. 1.1.1. договору відступлення прав вимоги, право вимоги первісного кредитора за зобов'язаннями боржника на суму зазначену в п. 1.1. цього договору, що випливає з договору купівлі-продажу, підтверджується випискою з балансового рахунку боржника (довідка № 2003а від 05.06.2014 р.).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що вказані спірні договори за своєю правовою природою є договорами поставки.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідач факт поставки товару за договором поставки № 24-13 не заперечує, проте, як встановлено судом з відзиву, відповідач здійснив оплату заборгованості за договором відступлення прав вимоги на загальну суму 865 000,00 грн., що підтверджується наданими в матеріали справи копіями платіжних доручень.

Таким чином, враховуючи вказані платіжні документи, неоплаченою відповідачем залишилась заборгованість у розмірі 114 445,37 грн., у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості підлягають задоволенню саме на цю суму.

Поряд з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь також 68 453,39 грн. інфляційних втрат та 4 530,40 грн. 3% річних, розрахованими в період з 22.05.2014 р. (кінцевий строк оплати за останньою неоплаченою видатковою накладною від 21.05.2014 р.) по 31.07.2015 р. та 27.08.2015 р. відповідно.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки відповідач припустився прострочення платежу, суд погоджується з вимогами про стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат, проте, вважає необхідним зазначити, що здійснення розрахунку цих сум має відбуватися з 15.11.2014 р., а не з 22.05.2014 р.

Вказаного висновку суд дійшов, дослідивши наявне в матеріалах справи листування між сторонами, з якого слідує, що сторони дійшли згоди щодо нового графіку погашення заборгованості за договором № 24-13 від 01.02.2013 р., в якому останній платіж має бути здійснений до 14.11.2014 р.

Таким чином, здійснивши самостійний розрахунок нарахувань за ст. 625 ЦК України за період з 15.11.2014 р. по 27.08.2015 р., суд задовольняє позовні вимоги про стягнення 3% річних на суму 2 690,25 грн. та інфляційних втрат на суму 51 541,13 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення 13 794,69 грн. пені, то в задоволенні таких вимог у суду відсутні правові підстави.

У частині 2 ст. 343 Господарського кодексу України прямо вказується на те, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивач не надав жодного розрахунку заявленої до стягнення суми пені, підстав її нарахування не вказав а ні у позові, а ні в судовому засіданні на запитання суду.

Оскільки встановити обставини та методологію нарахування пені неможливо, договір поставки № 24-13 від 01.02.2013 р. умов про пеню не містить, тому у її стягненні позивачу слід відмовити.

Отже, враховуючи вищевикладене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Сума судового збору за результатами розгляду справи відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Маркет - Сервіс" (01103, м. Київ, вул. Залізничне шосе, 57, ідентифікаційний код 31405650) стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" (04071, м. Київ, вул. Хорива, 11-А, ідентифікаційний код 24214088) 114 445 (сто чотирнадцять тисяч чотириста сорок п'ять) грн. 37 коп. основного боргу, 2 690 (дві тисячі шістсот дев'яносто) грн. 25 коп. 3% річних, 51 541 (п'ятдесят одну тисячу п'ятсот сорок одну) грн. 13 коп. інфляційних втрат.

3. Стягнути з Комунального підприємства "Маркет - Сервіс" (01103, м. Київ, вул. Залізничне шосе, 57, ідентифікаційний код 31405650) в дохід Державного бюджету України 2 530 (дві тисячі п'ятсот тридцять) грн. 15 коп. - судового збору.

4. В іншій частині, заявлених позовних вимог - відмовити.

5. Видати накази відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України.

6. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

(Повний текст рішення складено: 16.12.2015 р.)

Суддя Мельник В.І.