РІШЕННЯ

10 грудня 2015 року Справа № 913/933/15

Провадження № 9/913/933/15

за позовом Приватного підприємства «Фірма «ХІМЕКС», м. Івано-Франківськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Луганськ

про стягнення 12 161 грн. 65 коп.

суддя Ворожцов А.Г.,

секретар судового засідання Богуславська Є.В.

у засіданні брали участь:

від позивача - не прибув,

від відповідача - не прибув

в с т а н о в и в:

суть спору: позивачем, ПП «Фірма «ХІМЕКС», заявлено вимогу про стягнення з відповідача, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, заборгованості в сумі 10000,00 грн. та пені у розмірі 2161,65 грн., всього 12161,65 грн., за договором про надання логістичних послуг № S-161 від 28.04.2015.

Сторони явки своїх повноважних представників у засідання суду не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, про час та місце судового розгляду справи судом повідомлялися належним чином.

При цьому явка учасників судового процесу в засідання суду не визнавалася обов'язковою.

Відповідач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, у відзиві на позовну заяву звернув увагу на те, що відповідно до п. 3.2 договору № S-161 від 28.04.2015 зобов'язання щодо оплати товару виникає лише після надання пакету документів, однак, як стверджує відповідач, позивачем не було надано обумовлених договором документів, тому у позивача й не настало прав вимагати сплати.

При цьому, відповідач не визнає посилання позивача на те, що ним на адресу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 рекомендованим листом було надіслано відповідні документи, оскільки це не доведено жодними доказами.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Спір виник через неналежне виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором про надання послуг.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 28.04.2015 було укладено договір № S-161 про надання логістичних послуг (а.с. 10-11) (далі - договір), згідно з яким позивач (виконавець) зобов'язався за завданням відповідача (замовник) надати один або кілька видів послуг, визначених у п. 1.2 договору, а відповідач зобов'язався оплатити обумовлену сторонами плату.

Відповідно до п. 1.2 договору послугами, що мають бути надані позивачем, є:

- перевезення вантажу, при цьому позивач має доставити довірений йому відповідачем або іншою особою за дорученням відповідача вантаж до пункту призначення і видати особі, що має право на отримання вантажу,

- зберігання вантажу , при цьому позивач має зберігати вантаж, який переданий йому відповідачем, або іншою особою за дорученням відповідача,

- транспортне експедирування вантажу, при цьому позивач має за плату і за рахунок відповідача іншої особи за дорученням відповідача виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Як вбачається з матеріалів справи 28.04.2015 позивач отримав від відповідача заявку на перевезення вантажу № S-000000737 (а.с. 12) за маршрутом: м. Вишневе - н/п Чайки - м. Тернопіль - м. Івано-Франківськ.

Вартість перевезення - 10000,00 грн.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довіреній їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства.

За правилом п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Виконання договору з перевезення позивач обгрунтовує відповідними товарно-транспортними накладними (а.с. 13 - 18).

Перевезення вантажу було здійснене без зауважень та застережень з боку відповідача та замовника, про що свідчить відбиток печатки вантажоодержувачів в товарно-транспортних накладних та відсутність будь-яких претензій з боку замовника перевезення.

Суд не погоджується з доводами відповідача стосовно того, що позивач не довів факту направлення відповідачу пакету документів згідно з п. 3.2 договору, оскільки це спростовується матеріалами справи.

Суд погоджується з доводами позивача, викладеними у письмових поясненнях (а.с. 92), з посиланням на Журнал реєстрації вихідної кореспонденції (а.с. 64 - 66).

Згідно з цим документом, а також згідно з фіскальним чеком від 06.05.2015 (а.с. 19), відповідачу на адресу, вказану у договорі, позивачем були надіслані договір, заявка, рахунок, акти, товарно-транспортні накладні, акти передачі, реєстраційні документи, тобто всі документи, які підтверджують належне виконання перевезення, що є підставою для здійснення оплати послуг з боку відповідача.

Згідно з п. 3.1 договору оплата послуг має проводитись згідно з рахунком виконавця після доставки вантажу одержувачу за умови надання замовнику повного комплекту документів щодо кожного замовлення згідно з п. 3.2 цього договору.

Згідно з п. 3.2 договору оплата проводиться протягом 20 банківських днів, якщо інше не вказано у замовленні, за умови надання пакету документів:

- 2-х екземплярів оригіналів товарно-транспортних накладних, видаткових накладних, вантажних декларацій та інших документів щодо кожного вантажоодержувача, вказаного у замовленні,

- оригіналу договору та виписаних датою вивантаження,

- оригіналу рахунку (з обов'язковою вказівкою номера замовлення),

- оригіналу податкової накладної (з правильною вказівкою всіх реквізитів),

- двох оригіналів (екземплярів) актів наданих послуг (виконаних робіт).

Відповідно до «порядку розрахунків», визначеного заявкою, оплата за перевезення має бути здійснене на 4-й календарний день після отримання оригіналів документів: рахунка, акта виконаних робіт та податкової накладної, що виписані 29.04.2015, а також оригіналів супровідних документів щодо кожного вантажоодержувача, зазначеного у графі заявки «надіслати документи» з відміткою вантажоодержувача про одержання.

Умовою пп. 4.2.1 договору передбачена відповідальність за невчасну оплату послуг у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Позивачем правомірно нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню за період з 19.05.2015 по 30.09.2015 у розмірі 2161,65 грн.

З метою захисту своїх інтересів позивач уклав договір про надання правової допомоги № 1-09 від 07.09.2015 (а.с. 21), згідно з яким адвокат Карпа Б.І. зобов'язався від імені і за рахунок позивача надати правову допомогу у спорі, що виник з відповідачем за цією справою.

Розмір винагороди за надання правової допомоги за цим договором сторони визначили в сумі 2151,00 грн., яку було сплачено 24.09.2015, про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордеру (а.с. 22).

Факт надання правової допомоги підтверджується актом приймання-передачі послуг № 1/09 від 24.09.2015 (а.с. 23).

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані із сплатою за послуги адвоката, відносяться до судових витрат.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Оскільки матеріали справи містять належні докази понесених позивачем витрат на оплату адвоката, ці витрати мають бути покладені на відповідача.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд вважає, що з урахуванням вимог закону щодо належності і допустимості доказів, позивачем доведено належними доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу своєї вимоги, натомість відповідач не спростував це в належний спосіб.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та її обставинами, а тому підлягають задоволенню з віднесенням на відповідача витрат зі сплати судового збору згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1; поштова адреса: АДРЕСА_2, ід. номер НОМЕР_1, на користь позивача, Приватного підприємства «Фірма «Хімекс», 76019, м. Івано-Франківськ, вул. Височана, буд. 18, код 25063846, борг за надані послуги перевезення в сумі 10 000,00 грн., пеню в розмірі 2161,65 грн., крім того, витрати пов'язані з оплатою послуг адвоката в сумі 2151,00 грн. та судовий збір у розмірі 1218,00 грн., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення підписане 11.12.2015.

Суддя А. Г. Ворожцов