РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2015Справа №910/2484/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ПСК-ЗАХІД»

про стягнення 97 673, 83 грн.

суддя Пукшин Л.Г.

Представники сторін

від позивача Карапетян А.Р. - представник за довіреністю № 370 від 16.06.15

від відповідача Бартосевич Б.В. - представник за довіреністю № 23/02-15 від 23.02.15

В судовому засіданні 04.12.15, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Державний Ощадний банк України" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ПСК-ЗАХІД" про стягнення страхові виплати на загальну суму в розмірі 90 454, 80 грн., пеню в розмірі 6 505,31 грн., 3% річних в розмірі 713,72 грн., а всього 97 673, 83 грн. за договором добровільного страхування кредитів №06-П/14.

03.03.2015р. позивач через відділ діловодства суду надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на свою користь страхові виплати на загальну суму в розмірі 63 372, 41 грн., пеню в розмірі 6 505, 31 грн., 3% річних в розмірі 713, 72 грн., а всього 70 591, 44 грн. за договором добровільного страхування кредитів №06-П/14. Вказана заява була прийнята судом до розгляду.

Рішенням господарського суду м. Києва від 21.04.15 у справі № 910/2484/15-г, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.06.2015 р, позов задоволено повністю, вирішено стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "ПСК-ЗАХІД" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" страхові виплати на загальну суму в розмірі 63 372 грн. 41 коп., пеню в розмірі 6 505 грн. 31 коп., 3% річних в розмірі 713 грн. 72 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 1 953 грн. 48 коп.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.09.15 касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ПСК-Захід" задоволено, рішення господарського суду міста Києва від 21.04.2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.06.2015 року у справі № 910/2484/15-г скасовано та передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

При цьому, Вищий господарський суд України в постанові від 09.09.15 зазначив, що судами попередніх інстанцій не з'ясовано обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача стосовно запровадження надзвичайного режиму роботи банківської системи та призупинення банками здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою на визначених Розпорядженням КМУ територіях, та які мають істотне значення при вирішенні спору для кваліфікації події страховим випадком, та, як наслідок, необхідності у виплаті страхового відшкодування шляхом встановлення обставин порушення відповідачем умов договору.

Відповідно до вимог ст. 2-1 ГПК України справу № 910/2484/15-г передано для подальшого розгляду судді Пукшин Л.Г.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.09.2015 суд прийняв справу № 910/2484/15-г до свого провадження та призначив до розгляду у судовому засіданні 07.10.2015.

05.10.2015 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшли письмові пояснення відповідача та клопотання про витребування доказів від Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України про те, якого числа було здійснено останнє нарахування пенсій та за який місяць по кожному окремому позичальнику та доказів від позивача про те, якого числа, через який відокремлений структурний підрозділ ПАТ "Державний ощадний банк України" було здійснено останнє зарахування пенсії та за який місяць по кожному окремому позичальнику.

07.10.2015 до господарського суду надійшли клопотання сторін про відкладення розгляду справи у зв'язку з можливим мирним врегулюванням спору.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.10.2015 розгляд справи в порядку ст. 77 ГПК України було відкладено на 11.11.2015.

В судовому засіданні 11.11.2015р. представник позивача підтримав подану через канцелярію суду заяву про зменшення розміру позовних вимог в обґрунтування якої зазначив, що 09.09.2015 відповідачем було сплачено заборгованість по страховим виплатам у розмірі 63 372,41 грн. Таким чином, позивач зменшує позовні вимоги пропорційно сумі погашених страхових виплат та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 6505,31 грн. та 3% річних у розмірі 713,72 грн.

Представник відповідача проти поданої заяви заперечує, вважає позовні вимоги щодо стягнення штрафних санкцій безпідставними, оскільки відповідно до п. 9.2 Договору, збитки, що сталися внаслідок прийняття органами державної влади та управління та/або органами місцевого самоврядування обмежуючих або забороняючи актів нормативного і ненормативного характеру, дія яких прямо впливає на реалізацію положень цього договору, та наслідки прийняття яких Сторони не могли передбачити при укладені цього договору, не підлягають відшкодуванню.

У судовому засіданні представник відповідача подав письмове клопотання про продовження строку розгляду справи, що було судом задоволено.

Ухвалою суду від 11.11.2015р. було продовжено строк розгляду справи та оголошено перерву в судовому засіданні до 25.11.15.

В судовому засіданні 25.11.15 представник позивача підтримав, заяву про зменшення розміру позовних вимог, яка була прийнята судом до розгляду, тобто у справі має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Позивач, відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 р. N 2453-VI), вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п.17 Листа Вищого господарського суду від 20.10.2006, № 01-8/2351 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в I півріччі 2006 року" відповідно до частини четвертої статті 22 ГПК позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, зменшити розмір позовних вимог. Під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціни позову.

Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК України ціну позову вказує позивач.

В судовому засіданні 04.12.2015 р. представники сторін надали пояснення по суті спору, представник позивача позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення підтримав, представник відповідача проти стягнення пені та 3 % річних заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

28 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ощадбанк» (далі - позивач/страхувальник) та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «ПСК-ЗАХІД» (далі - відповідач/страховик) був укладений договір добровільного страхування кредитів № 06-11/14 (соціальні пенсіонери) (далі - договір).

Згідно п. 2.1 Договору предметом цього договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України і пов'язані з невиконанням або неналежним виконанням позичальниками своїх договірних зобов'язань за кредитними угодами.

Пунктом 4.1 Договору передбачений перелік страхових випадків, в тому числі завдання збитків страхувальнику внаслідок невиконання або часткового невиконання позичальником своїх зобов'язань по поверненню суми Кредиту та/або сплати процесів за користування Кредитом в строки та на умовах, що передбачені в конкретній Кредитній угоді, внаслідок неплатоспроможності Позичальника.

Як вбачається з матеріалів справи, в жовтні 2014 року настали страхові випадки по 219 Позичальникам позивача, в тому числі:

- за додатковим договором № 1 до Договору 1793-1 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою (далі - Договір карткового рахунку 1), укладеному між Банком та ОСОБА_4 (далі - Позичальник 1/Клієнт 1) 5 червня 2013 року, згідно п. 1.1.4 Договору карткового рахунку 1 Позичальнику 1 був встановлений кредит у сумі 8 700,00 грн. з фіксованою кредитною ставкою, яка складає 26% річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35% річних.

На момент звернення до відповідача про настання страхового випадку заборгованість позичальника 1 по Договору карткового рахунку 1 складала 9263,35 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість за позичальниками, по яких настав страховий випадок з урахуванням відсотків за користування кредитом за 2 місяця від 23 вересня 2014 року.

- за додатковим договором № 1 до Договору № 1990270 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжних карток (далі - Договір карткового рахунку 2), укладеному між Банком та ОСОБА_5 (далі - Позичальник 2/ Клієнт 2) 10 липня 2014 р., згідно п. 1.1.4 Договору карткового рахунку 2 Позичальнику 2 був встановлений кредит у сумі 11 000, 00 грн. з фіксованою кредитною ставкою, яка складає 26% річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35% річних.

На момент звернення до відповідача про настання страхового випадку заборгованість Позичальника 2 по Договору карткового рахунку 2 складала 11 315, 28 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість за позичальниками, по яких настав страховий випадок з урахуванням відсотків за користування кредитом за 2 місяця від 23 вересня 2014 року.

- за Договором № УД 314 - 1 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування пенсії та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою (далі - Договір карткового рахунку 3), укладеному між Банком та ОСОБА_6 (далі - Позичальник 3/Клієнт 3) 29 жовтня 2012 року, згідно п.п. 7.1, 7.2. Договору карткового рахунку 3 Позичальнику 3 була відкрита кредитна лінія з лімітом кредиту 7 900, 00 грн. з фіксованою кредитною ставкою, яка складає 26% річних. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35% річних.

На момент звернення до відповідача про настання страхового випадку заборгованість Позичальника 3 по Договору карткового рахунку 3 складала 6421,47 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість за позичальниками, по яких настав страховий випадок з урахуванням відсотків за користування кредитом за 2 місяця від 23 вересня 2014 року.

- за додатковим договором № 1 до Договору 1572150-1 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (далі - Договір карткового рахунку 4), укладеному між Банком та ОСОБА_7 (далі - Позичальник 4/Клієнт 4) 20 вересня 2013 року, згідно п. 1.1.4 Договору карткового рахунку 4 Позичальнику 4 був встановлений кредит у сумі 9 100, 00 грн. з фіксованою кредитною ставкою, яка складає 26% річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35% річних.

На момент звернення до відповідача про настання страхового випадку заборгованість Позичальника 4 по Договору карткового рахунку 4 складала 9543,45 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість за позичальниками, по яких настав страховий випадок з урахуванням відсотків за користування кредитом за 2 місяця від 23 вересня 2014 року.

- за додатковим договором №1 до Договору пн. 1034-1 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної карки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою (далі - Договір карткового рахунку 5), укладеному між Банком та ОСОБА_8 (далі - Позичальник 5/ Клієнт 5) 26 квітня 2013р., згідно п. 1.1.4 Договору карткового рахунку 5 Позичальнику 5 був встановлений кредит у сумі 9 900, 00 грн. з фіксованою кредитною ставкою, яка складає 26% річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35% річних.

На момент звернення до відповідача про настання страхового випадку заборгованість Позичальника 5 по Договору карткового рахунку 5 складала 9135,77 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість за позичальниками, по яких настав страховий випадок з урахуванням відсотків за користування кредитом за 2 місяця від 23 вересня 2014 року.

- за Договором № ПН 2764 -1 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування пенсії та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою (далі - Договір карткового рахунку 6), укладеному між Банком та ОСОБА_9 (далі - Позичальник 6/Клієнт 6) 16 жовтня 2012 року, згідно п. 7.1, 7.2 Договору карткового рахунку 6 Позичальнику 6 була відкрита кредитна ліня з лімітом кредиту 7 900, 00 грн. з фіксованою кредитною ставкою, яка складає 26% річних. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35% річних.

На момент звернення до відповідача про настання страхового випадку заборгованість Позичальника 6 по Договору карткового рахунку 6 складала 8 403,17 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість за позичальниками, по яких настав страховий випадок з урахуванням відсотків за користування кредитом за 2 місяця від 23 вересня 2014 року.

- за додатковим договором до Договору №1819881 про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки (далі - Договір карткового рахунку 7), укладеному між Банком та ОСОБА_10 (далі - Позичальник 7/Клієнт 7) 25 лютого 2014 року, згідно п. 1.1.4 Договору карткового рахунку 7 Позичальнику 7 був встановлений кредит у сумі 8 100, 00 грн. з фіксованою кредитною ставкою, яка складає 26% річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35% річних.

На момент звернення до відповідача про настання страхового випадку заборгованість Позичальника 7 по Договору карткового рахунку 7 складала 8363,89 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість за позичальниками, по яких настав страховий випадок з урахуванням відсотків за користування кредитом за 2 місяця від 23 вересня 2014 року.

- за додатковим договором № 2 до Договору № ПН 9217 про видачу та обслуговування платіжної карти типу V. Electron за дебетово-кредитною схемою (для пенсій та інших виплат) (далі - Договір карткового рахунку 8), укладеному між Банком та ОСОБА_11 (далі - Позичальник 8/Клієнт 8) 31 березня 2014 року, згідно п. 1.1.4 Договору карткового рахунку 8 Позичальнику 8 був встановлений кредит у сумі 8600,00 грн. з фіксованою кредитною ставкою, яка складає 26% річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35% річних.

На момент звернення до відповідача про настання страхового випадку заборгованість Позичальника 8 по Договору карткового рахунку 8 складала 8976,41 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість за позичальниками, по яких настав страховий випадок з урахуванням відсотків за користування кредитом за 2 місяця від 23 вересня 2014 року.

- за додатковим договором № 1 до Договору 2033173 про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки (далі - Договір карткового рахунку 9), укладеному між Банком та ОСОБА_12 (далі - Позичальник 9/Клієнт 9) 08 липня 2014 року, згідно п. 1.1.4 Договору карткового рахунку 9 Позичальнику 9 був встановлений кредит у сумі 8 720,00 грн. з фіксованою кредитною ставкою, яка складає 26% річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35% річних.

На момент звернення до відповідача про настання страхового випадку заборгованість Позичальника 9 по Договору карткового рахунку 9 складала 9 017,40 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість за позичальниками, по яких настав страховий випадок з урахуванням відсотків за користування кредитом за 2 місяця від 23 вересня 2014 року.

- за додатковим договором № 1 до Договору 1571584-1 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (далі - Договір карткового рахунку 10), укладеному між Банком та ОСОБА_13 (далі - Позичальник 10/Клієнт 10) 2 липня 2013 року, згідно п. 1.1.4 Договору карткового рахунку 10 Позичальнику 10 був встановлений кредит у сумі 9 500,00 грн. з фіксованою кредитною ставкою, яка складає 26% річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35% річних.

На момент звернення до відповідача про настання страхового випадку заборгованість Позичальника 10 по Договору карткового рахунку 10 складала 10 014,73 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість за позичальниками, по яких настав страховий випадок з урахуванням відсотків за користування кредитом за 2 місяця від 23 вересня 2014 року.

Договір страхування зумовлює виникнення цивільно-правових відносин, порядок здійснення яких визначається Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування" і іншими нормативно - правовими актами, що регулюють такий вид відносин.

Відповідно до ч.1 ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За нормами ст. 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про страхування" предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування).

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" перелік страхових випадків визначається договором страхування. Обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування виникає з настанням страхового випадку.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про страхування" визначено, що страховий ризик - це певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання; страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У відповідності до ч. 16 ст. 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

У відповідності до вимог статті 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до п. 4.1. Договору, страховим випадком є факт завдання збитків страхувальнику (Позивачу) внаслідок невиконання або часткового невиконання Позичальником своїх зобов'язань по поверненню суми Кредиту та/або сплати процентів за користування Кредитом в строки та на умовах, що передбачені в конкретній Кредитній угоді, внаслідок неплатоспроможності Позичальника.

За умовами п. 10.4.2. Договору, Страховик (відповідач) зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати Страхувальникові.

Згідно п. 10.4.3. Договору, при настанні страхового випадку, Страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений цим Договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати Страхувальнику пені, розмір якої визначається умовами п. 12.1.3. цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було добровільно сплачену суму основної заборгованості, що була заявлена до стягнення в межах даної справи, а саме:

- платіжним дорученням № 1299 від 08.09.2015 сплачено 9 253,35 грн., призначення платежу - страхове відшкодування по договору № 06-П/14 від 28.02.14 та страховому акту № 15/09/СК/668-П від 04.09.15р. (ОСОБА_4.);

- платіжним дорученням № 1298 від 08.09.2015 сплачено 6421,47 грн., призначення платежу - страхове відшкодування по договору № 06-П/14 від 28.02.14 та страховому акту № 15/09/СК/670-П від 04.09.15р. (ОСОБА_6.);

- платіжним дорученням № 1306 від 08.09.2015 сплачено 11 315,28 грн., призначення платежу - страхове відшкодування по договору № 06-П/14 від 28.02.14 та страховому акту № 15/09/СК/669-П від 04.09.15р. (ОСОБА_5.);

- платіжним дорученням № 1297 від 08.09.2015 сплачено 8 353,89 грн., призначення платежу - страхове відшкодування по договору № 06-П/14 від 28.02.14 та страховому акту № 15/09/СК/671-П від 04.09.15р. (ОСОБА_10.);

- платіжним дорученням № 1296 від 08.09.2015 сплачено 8976,41 грн., призначення платежу - страхове відшкодування по договору № 06-П/14 від 28.02.14 та страховому акту № 15/09/СК/672-П від 04.09.15р. (ОСОБА_11.);

- платіжним дорученням № 1307 від 08.09.2015 сплачено 9017,40 грн., призначення платежу - страхове відшкодування по договору № 06-П/14 від 28.02.14 та страховому акту № 15/09/СК/673-П від 04.09.15р. (ОСОБА_12);

- платіжним дорученням № 1307 від 08.09.2015 сплачено 10014,73 грн., призначення платежу - страхове відшкодування по договору № 06-П/14 від 28.02.14 та страховому акту № 15/09/СК/674-П від 04.09.15р. (ОСОБА_13.).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач визнав заявлену до стягнення позивачем суму основної заборгованості за договором добровільного страхування кредитів № 06-11/14 (соціальні пенсіонери) в сумі 63 372,41 грн. та здійснив її оплату в добровільному порядку.

Добровільна сплата сум страхового відшкодування відповідачем, свідчить про визнання ним обґрунтованості вимог позивача та спростовує заперечення представника відповідача щодо пропуску позивачем строку на повідомлення відповідача про випадок (п.8.1 договору), що є підставою для відмови страховика (відповідача) у здійсненні страхової виплати.

Стосовно вимог позивача про стягнення пені в розмірі 6505,31 грн. та 3% річних в розмірі 713,72 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

Згідно п.1. статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Позивачем згідно з умовами Договору було направлено страховику заяву №27-7/2088/2093 від 23.09.2014р. про настання страхових випадків та проведення страхових виплат на загальну суму 736 501, 46 грн., яка була отримана відповідачем 07.10.2014р.

Відповідно до п. 10.4.3. Договору, при настанні страхового випадку, Страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений цим Договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати Страхувальнику пені, розмір якої визначається умовами п. 12.1.3. цього Договору.

Згідно з п. 8.5. Договору, після отримання заяви Страхувальника про страховий випадок та документів, передбачених п. 8.2. цього Договору, Страховик зобов'язаний протягом 10 (десяти) робочих днів:

а) з'ясувати обставини страхового випадку, скласти страховий акт та визначити розмір збитку;

б) зробити розрахунок суми страхового відшкодування;

в) випалити страхове відшкодування протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту складання страхового акту.

Таким чином, відповідач повинен був провести страхові виплати не пізніше 13 робочих днів з дня отримання заяви позивача (7 жовтня 2014 року), тобто сплатити суми страхових відшкодувань на користь позивача не пізніше 24 жовтня 2014 року.

За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.12.1.3 договору за несвоєчасну виплату страхового відшкодування страховик несе відповідальність шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми заборгованості, що діє у період, за який нараховується пеня.

В зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання по сплаті страхового відшкодування відповідач у встановлений умовами договору строк не виконав, він повинен сплатити позивачу, пеню розмір якої, за розрахунками суду становить 6381 грн. 40 коп. (судом здійснено власний розрахунок пені, оскільки позивач помилково визначає перший день прострочення - 23.10.14, в той час як прострочення відповідача починається з 25.10.14).

У п.1.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013, № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4 7і статті 43 ГПК України, господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Здійснивши перерахунок суми пені за період з 25.10.2014 по 26.01.2015, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягає 6381,40 грн. пені, в частині стягнення 123,91 грн. пені суд відмовляє.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши правильність нарахування 3% річних, зазначає, що позивачем помилково здійснено нарахування з 23.10.14. За перерахунком суду розмір 3 % річних, що нараховані на суму основної заборгованості за період з 25.10.14 по 26.01.14, складає 698 грн. 86 коп., в частині стягнення 14,86 грн. слід відмовити.

Твердження відповідача, що зобов'язання зі сплати пені та 3 % річних було виконано відповідачем 10.09.2015, тобто з моменту списання з рахунку відповідача 72 544,92 грн. відділом ДВС Печерського РУЮ м. Києва на виконання наказу Господарського суду міста Києва від 26.06.2015 у справі № 910/2484/15-г (платіжне доручення № 685 від 10.09.15), судом відхиляється з огляду на таке.

Статтею 598 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. За письмовою заявою стягувача - фізичної особи чи його представника (за наявності відповідних повноважень) стягнуті грошові суми можуть бути перераховані державним виконавцем на зазначений ним рахунок у банку або в іншій фінансовій установі чи надіслані на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється за його рахунок, крім переказу аліментних сум. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються державним виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем належні йому рахунки.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. У цьому випадку виконавчий документ надсилається до суду, який його видав. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з п.11.1.6. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999р. №74/5 забороняється державним виконавцям проводити видачу та переказ стягнутих ними сум стягувачам без зарахування на депозитний рахунок державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 30.1 ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Таким чином, моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Вказана правова позиція викладена в п. 1.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013.

Як вбачається з матеріалів справи, грошові кошти згідно платіжного доручення № 685 від 10.09.15 в сумі 72544,92 грн., були перераховані з рахунку відповідача на рахунок органу державної виконавчої служби, а не позивача. За твердженням представника позивача, станом на момент ухвалення даного рішення, грошові кошти в сумі 72544,92 грн. від ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві на рахунок Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" не надходили.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що саме боржник в контексті відносин з кредитором несе відповідальність за невиконання зобов'язання до повного виконання такого, тобто до настання моменту виникнення права та можливості у кредитора використовувати, користуватися та розпоряджатися належними йому грошовими коштами, що безпосередньо пов'язано з наявністю таких коштів саме на розрахунковому рахунку кредитора.

При цьому, порушення строку перерахування грошових коштів до банку, який обслуговує кредитора, або несвоєчасне зарахування коштів на рахунок кредитора, в зв'язку з чим сталося прострочення виконання грошового зобов'язання, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання цього зобов'язання.

З огляду на викладене, позовні вимоги ПАТ "Державний Ощадний банк України" підлягають частковому задоволенню згідно здійсненого судом перерахунку, а саме: з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 698,86 грн. - 3% річних та 6381,40 грн. пені, в іншій частині позовних вимог відмовити.

Суд звертає увагу відповідача, що після набрання даним рішенням законної сили він не позбавлений можливості звернутись з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню та стягнення на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Оскільки сплата основної суми заборгованості була здійснена позивачем 08.09.2015р., тобто після звернення позивача з даним позовом до суду, то судові витрати в цій частині покладаються на відповідача.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ПСК-ЗАХІД» (01042, м. Київ, вул. Патріса Лумумби, 4/6, корпус «А», кімната 318 Б; ідентифікаційний код: 32404600) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г; ідентифікаційний код: 00032129) пеню в розмірі 6 381 (шість тисяч триста вісімдесят одну) грн. 40 коп., 3% річних в розмірі 698 (шістсот дев'яноста вісім) грн. 86 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 953 (одна тисяча дев'ятсот п'ятдесят три) грн. 48 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.12.2015 р.

Суддя Пукшин Л.Г.