ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"04" грудня 2015 р. Справа № 911/4893/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг», м. Київ

до 1) Селянське Фермерське господарство «ТОРА», с. Памятне, Голопристанський р-н, Херсонська область;

2) Товариство з обмеженою відповідальністю «Сендер», м. Бровари

про стягнення 199 049,53 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників:

позивач ОСОБА_1 предст. Дов. б/н від 10.10.15 р.

відповідач 1 не зявився;

відповідач 2 не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (позивач) до Селянського Фермерського господарства «ТОРА» (відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сендер» (відповідач-2) про стягнення 199 049,53 грн. за договором поставки №АП-11-0027 від 03.03.2015 року, а саме: 198585,20 грн. основного боргу та 464,33 грн. 40% річних.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.11.2015 у справі №911/4893/15 було порушено провадження та призначено до розгляду на 23.11.2015 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.11.2015 розгляд справи було відкладено на 04.12.2015 року.

В судове засідання 04.12.2015 року відповідач-1 не забезпечив явку свого повноважного представника, хоча про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, вимоги суду, викладені в попередніх ухвалах не виконав, витребуваних документів, в тому числі, відзив на позов, суду не надав.

Відповідач-2 в судове засідання 04.12.2015 року також не забезпечив явку свого повноважного представника, однак на адресу суду повернувся конверт з відміткою поштового відділення звязку «За закінченням терміну зберігання».

Відповідно до частини 1 статті 93 Цивільного кодексу України, місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України 02.06.2006 № 01-8/1228 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році»).

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.9.1, Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Як вбачається з матеріалів справи, ухвали суду надсилались відповідачу-2 за адресою вказаною в позовній заяві та Спеціальному витягу з ЄДРПОУ, що свідчить про те, що він був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

З даного приводу суд зазначає, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічна правова п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»,

Враховуючи, що неявка відповідачів в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України за відсутності представників відповідачів.

Представник позивача присутній у судовому засіданні 04.12.2015 року просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідно до частини 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Згідно з ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

04.12.2015 року у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні повноважного представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

03 березня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (постачальник) та Селянським Фермерським господарством «ТОРА» (покупець) було укладено договір поставки № АП-11-0027, відповідно до умов якого продавець зобовязується передати у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти та оплатити наступні засоби захисту рослин (товар): всього на суму 6 887,50 грн. (п. 1.1, 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору, покупець зобовязаний сплатити продавцю вартість товару, зазначену в п. 1.2 договору, в наступні строки: не пізніше 10 березня 2015 року в сумі 1 377,50 грн.; не пізніше 20 жовтня 2015 року в сумі 5 510,00 грн.

Додатковим договором від 26 березня 2015 року № АП-11-0027ДС1 до Договору поставки, сторони доповнили договір поставки додатковими засобами захисту рослин на суму 241 344 грн. 00 коп. Позивач зобовязався поставити зазначені засоби захисту рослин у строк до 28 березня 2015 року, а відповідач-1 зобовязався прийняти зазначені засоби захисту рослин та оплатити їх: не пізніше 01 квітня 2015 року в сумі 48 268,80 грн.; не пізніше 25 жовтня 2015 року в сумі 193 075,20 грн.;

Враховуючи умови договору та додаткової угоди, кінцевий термін оплати отриманого товару 25.10.2015 року.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи видаткових накладних до договору та додаткової угоди, які підписані повноважними особами підприємств та скріплені печатками, позивач передав, а відповідач-1 прийняв товар на загальну суму 248 231,50 грн.

Факт належного отримання відповідачем-1 товару підтверджується довіреностями № 195 від 05.03.2015 та № 196 від 27.03.2015, виданими на імя ОСОБА_2.

Згідно частини першої та частини сьомої статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Частиною другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Приписами пункту 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено: покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідач-1 всупереч умовам договору, порушив погоджений сторонами строк оплати за Товар, здійснивши лише часткову оплату поставленого товару з порушенням обумовлених строків, а саме: 1 377 грн. 50 коп. відповідач-1 сплатив 12 березня 2015 року, що підтверджується банківською випискою від 12 березня 2015 року та 48 268 грн. 80 коп. - 30 березня 2015 року, що підтверджується банківською випискою від 30 березня 2015 року, звязку з чим за останнім утворилась заборгованість в сумі 198 585,20 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою забезпечення виконання зобовязання відповідачем - 1, було укладено Договір поруки № ПР-11-0027 від 03.04.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сендер».

Відповідно до п. 1.1 Договору поруки, відповідач - 2 є поручителем перед позивачем за належне виконання зобовязань відповідачем - 1 по договору поставки № АП-11-0027 від « 03» березня 2015 року та додатковому договору № АП-11-0027ДС1 від 26 березня 2015 року.

Згідно п. п. 1.2., 1.3. Договору поруки у разі порушення боржником основного договору та/або зобовязання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязання боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, курсові втрати, витрат кредитора тощо.

У зв'язку з невиконанням боржником СФГ «ТОРА» взятих на себе зобов'язань за Договором поставки № АП-11-0027 щодо повної оплати вартості поставленого товару, позивач звертався до відповідача-2, як до поручителя згідно Договору поруки № ПР-11-0027 з вимогою від 21.10.2015 року про погашення заборгованості, яка отримана відповідачем-2 та залишена без задоволення.

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до змісту ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 2 ст. 555 Цивільного кодексу України, поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов'язані з особою боржника. Поручитель має право висунути ці заперечення також у разі, якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем-2 після отримання вимоги позивача не виконано зобов'язання, забезпечене порукою, та не висунуто будь-яких заперечень проти вимог позивача. У матеріалах справи також відсутні докази того, що боржником за договором поставки погашено борг.

Частиною 2 статті 543 Цивільного кодексу України встановлено, що солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача до відповідача-2, як поручителя боржника відповідача-1, є правомірними, а тому вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідача-1 та відповідача-2 є обґрунтованими.

Враховуючи те, що ані відповідач-2, ані відповідач-1 в повному обсязі не сплачено заборгованість, що виникла за Договором поставки № АП-11-0027, вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідача-1 та відповідача-2 заборгованості у розмірі 198 585,20 грн. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, а отже такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім суми основного боргу, позивач просить солідарно стягнути з відповідачів 464,33 грн. 40% річних.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 5.5. Договору поставки, сторони дійшли згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, і встановили її у розмірі 40% річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 (девяноста) календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений відповідачем та 96% річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення девяноста календарних днів.

У відповідності до поданого розрахунку, відсотки річних здійснені позивачем за період з 21.10.2015 по 27.10.2015 року, з урахуванням п. 5.5 договору щодо зміни відсоткової ставки річних, що відповідає умовам договору та нормам законодавства, а тому даний розрахунок є арифметично вірним та сума відсотків річних заявлена позивачем підлягає до стягнення в повному обсязі в сумі 464,33 грн.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, позовна вимога про солідарне стягнення з відповідачів 198 585,20 грн. боргу та 464,33 грн. 40% річних є обґрунтованою, підтвердженою належними доказами, та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена в пп. 4.1 п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013р. № 7.

З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, судовий збір у розмірі 2985,75 грн. покладається судом на відповідачів порівну.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 44, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд, -

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Селянського Фермерського господарства «ТОРА» (75624, Херсонська обл., Голопристанський район, с. Памятне, вул. Леніна,77, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сендер» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, 290, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (02160, м. Київ, пр-т Воззєднання, 15, ) -198 585 (сто девяносто вісім тисяч пятсот вісімдесят пять) грн. 20 коп. основного боргу та 464 (чотириста шістдесят чотири) грн. 33 коп. відсотків річних.

3. Стягнути з Селянського Фермерського господарства «ТОРА» (75624, Херсонська обл., Голопристанський район, с. Памятне, вул. Леніна,77, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (02160, м. Київ, пр-т Возз'єднання, 15, код 30262667) 1492 (одну тисячу чотириста девяносто дві) грн. 88 коп. судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сендер» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, 290, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (02160, м. Київ, пр-т Возз'єднання, 15, ) 1492 (одну тисячу чотириста девяносто дві) грн. 88 коп. судового збору.

5. Видати накази після набрання рішення законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення: 17.12.2015р.

Суддя О.В. Щоткін