РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2015Справа №910/10598/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»

про стягнення 7 787 107,16 грн. страхового відшкодування

Суддя Спичак О.М.

Представники:

від позивача: Сікорський В.М. - представник за довіреністю;

від відповідача: Сабітов С.В.- представник за довіреністю.

На підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 30.11.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» (далі - позивач, ТОВ «Скорзонера») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі - відповідач, ПАТ «Страхова компанія «Уніка») про стягнення 7 787 107,16 грн., з яких: 4 055 273,21 грн. прямих збитків від пожежі, 148 017,47 грн. пені, 2 453 440,29 грн. витрат від інфляції, 1 130 376,19 грн. процентів за користування коштами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 порушено провадження у справі № 910/10598/15, розгляд справи призначено на 22.05.2015.

В судовому засіданні 22.05.2015 оголошено перерву до 09.06.2015, а в судовому засіданні 09.06.2015 - до 15.06.2015.

В судовому засіданні 15.06.2015 продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 15.06.2015 призначено судову пожежно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, а провадження у справі № 910/10598/15 зупинено до надходження експертного висновку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2015 провадження у справі № 910/10598/15 поновлено, розгляд справи призначено на 16.11.2015.

В судовому засіданні 16.11.2015 оголошено перерву до 24.11.2015.

Представник відповідача у судовому засіданні 24.11.2015 р. надав усні пояснення, в яких підтримав подане ним 16.11.2015 р. клопотання про призначення повторної судової пожежно-технічної експертизи.

Представник позивача у даному судовому засіданні надав суду усні пояснення та заперечив проти задоволення клопотання про призначення повторної судової пожежно-технічної експертизи.

Відповідно до абазу 4 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, при необхідності господарський суд може призначити повторну судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому експерту.

Враховуючи експертний висновок № 12520/12521/15-47 від 28.09.2015 р. суд не вбачає підстав необхідних для проведення повторної експертизи, у зв'язку з чим відмовляє в клопотанні позивача про призначення повторної судової пожежно-технічної експертизи.

Представник відповідача також у судовому засіданні 24.11.2015 р. подав відзив на позов та надав усні пояснення по суті відзиву, в яких заперечив проти задоволення позову.

Представник позивача надав усні пояснення по суті позовних вимог.

Також представниками сторін було подано письмове клопотання про продовження строку розгляду справи.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, судом було оголошено перерву у судовому засіданні до 30.11.2015 р.

Через канцелярію Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про призначення в справі додаткової судової пожежно-технічної експертизи, на вирішення якої позивач просив поставити питання щодо часу виявлення пожежі, час повідомлення про пожежу та чи було порушено п. 9.1. Нормативного акту пожежної безпеки (далі- НАПБ) А.01.001-2004 Правил пожежної безпеки.

Також, від відповідача через канцелярію Господарського суду міста Києва надійшли письмові заперечення на клопотання про призначення в справі додаткової судової пожежно-технічної експертизи, в яких відповідач посилався на недоцільності проведення експертизи.

В судовому засіданні 30.11.2015 судом розглянуто клопотання позивача про призначення в справі додаткової судової пожежно-технічної експертизи, і після заслуховування думок присутніх представників сторін щодо заявленого клопотання, суд дійшов висновку, що воно задоволенню не підлягає, оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2015 було призначено судову пожежно-технічну експертизу, за результатами якої експертом надано відповідний висновок з відповідями на поставлені питання, підстав для додаткової експертизи суд не вбачає.

В судовому засіданні 30.11.2015 представник позивача заявлений позов підтримав, просив суд вимоги за ним задовольнити у повному обсязі.

Позов мотивований тим, що внаслідок настання страхового випадку, обумовленого укладеним сторонами договором страхування майна № 010036/0211/0000024 від 01.10.2008, а саме: знищення внаслідок пожежі застрахованого позивачем майна (прокатного пункту та прибудови до нього в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області) у відповідача виник обов?язок здійснити на користь позивача страхову виплату в сумі 4 055 273,21 грн. Проте, відповідач всупереч умов укладеного договору, ст. 991 Цивільного кодексу України та ст. 26 Закону України «Про страхування», не здійснив виплату на користь позивача обумовленої страхової виплати в розмірі 4 055 273,21 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні 30.11.2015 проти заявлених вимог заперечував, просив суд у задоволенні позову відмовити. У письмовому відзиві на позов в обгрунтування заперечень посилався на те, що у відповідача відсутні підстави для виплати страхового відшкодування, обумовлені договором страхування майна № 010036/0211/0000024 від 01.10.2008, оскільки безпосередньою причиною пожежі стало порушення позивачем п. 2.8, п. 4.2.2 п. 5.1.20, п. 5.1.29, п. 5.10 Правил пожежної безпеки, зокрема залишення працівником позивача без догляду нагрівального приладу, неповідомлення своєчасно підрозділ МНС України про пожежу, що згідно п. 3.3. п.п. 2 п. 7.2.3 договору страхування майна № 010036/0211/0000024 від 01.10.2008 є підставами для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Крім того, відповідачем заявлено про застосування до вимог позивача трирічного та річного (в частині пені) строку позовної давності згідно з ст.ст. 256, 257, 261 ч.1 Цивільного кодексу України.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2008 між ЗАТ «Страхова компанія «Кредо-Класик» (яке змінило свою назву на ПАТ «Страхова компанія «Уніка» - відповідач), як страховиком, та позивачем - ТОВ «Скорзонера», як страхувальником, укладено договір страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008, пунктом 1.1 якого сторони визначили, страхування майна здійснюється страховиком на підставі заяви страхувальника відповідно до умов Правил добровільного страхування майна (крім залізничного, наземного, повітряного, водного транспорту, вантажів та багажу), зареєстрованих 26.07.2007 Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України за № 1171938 (далі - Правила).

Пунктом 2.1 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008 сторони узгодили, що предметом страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користування та розпорядженням застрахованим майном, а саме: прокатні пункти та вертольотні ангари балансовою вартістю 6 897 817,89 грн. згідно додатку № 2 до договору (п.п. 2.1.1).

Згідно з пунктом 2.2 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008, страхування здійснюється на підставі заяви-анкети страхувальника (додаток № 1 до договору) та переліку об?єктів, що підлягають страхуванню за даним договором (додаток № 2 до договору ), що є його невід?ємними частинами.

Пунктом 2.3 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008, місце дії договору страхування: територія Поляницької сільської ради, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області та територія міста Яремче.

Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008 сторони узгодили, що під страховим випадком визнається пошкодження, загибель або втрата застрахованого майна в результаті подій, зокрема пожежі, в тому числі підпал, під чим розуміється пошкодження чи повне знищення об?єктів страхування, що виникло в результаті вогню, здатного самостійно поширюватись за межами місць, спеціально призначених для його розведення та підтримання, а також збиток, заподіяний об?єкту страхування продуктами згорання та заходами пожежогасіння, які вживаються з метою запобігання подальшого розповсюдження вогню.

Пунктом 3.3 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008 визначено, що страховиком не відшкодовуються збитки при настанні страхового випадку, якщо безпосередньою причиною його стало порушення встановлених законом чи нормативно - правовими актами, в т.ч. техніки безпеки, вимог і мір пожежної безпеки, санітарних норм.

Умовами договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008 сторони також узгодили, що страхова сума складає 6 897 817,89 грн. (п. 4.1), страхування здійснюється про балансовій вартості, яка заявлена страхувальником на момент укладення договору у додатках до нього (п. 4.5), по всім страховим випадкам, крім випадку «вандалізм», безумовна франшиза у розмірі 1000 грн. по кожному і будь-якому випадку (п. 4.6).

Страхувальник має право отримати страхове відшкодування в розмірі прямого дійсного збитку в межах страхової суми в порядку, передбаченому даним договором (п.п.7.1.1 п. 7.1 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008).

Страхувальник зобов?язаний у разі настання страхового випадку або події, яка може призвести до відповідальності страховика, страхувальник зобов?язаний негайно, але не пізніше 48 годин після страхового випадку будь-яким документованим засобом зв?язку повідомити страховика про настання страхового випадку (п.п. 1 п. 7.2.3 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008), невідкладно проінформувати відповідні органи, виходячи з їх компетенції (органи внутрішніх справ, пожежної охорони, аварійної служби та інш.) про настання страхового випадку (п.п. 2 п. 7.2.3 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008).

Пунктом 7.4 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008 визначено, що страховик зобов?язаний протягом 10 робочих днів, після отримання всіх необхідних документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитку, прийняти рішення щодо визнання (чи невизнання) події страховим випадком (п.п. 7.4.2), при настанні страхового випадку сплатити страхове відшкодування не пізніше 10 банківських днів з моменту прийняття рішення про визнання події страховим випадком (п.п. 7.4.3).

Пунктом 8.1 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008 визначено, що документами, які підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитку є:

- Акт огляду місця страхового випадку. Акт огляду місця страхового випадку складається представником страховика та підписується обома сторонами. У випадку, якщо наслідки страхового випадку необхідно негайно ліквідувати відповідно до діючих галузевих нормативних актів та в інших випадках за згодою страховика, акт огляду місця страхового випадку складає комісія відповідальних представників страхувальника і негайно надсилає його страховику разом з детальними фотографічними знімками місця страхового випадку (п.п.8.1.1);

- Документи з компетентних органів, що підтверджують факт, причини та обставини настання страхового випадку (п.п. 8.1.2);

- акт незалежної експертизи, висновків спеціалістів щодо оцінки розміру збитків (уразі необхідності) за погодженням сторін, вибір експертної установи погоджується із страховиком (п.п. 8.1.3);

- бухгалтерські та фінансові документи, що підтверджують розмір збитку (чеки, рахунки-фактури, квитанції, виписки,тощо);

- акт про списання пошкодженого майна.

Пунктом 9.1 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008 визначено, що страховик виплачує страхове відшкодування в розмірі понесеного страхувальником прямого дійсного збитку. Сума страхового відшкодування по всьому майну і по кожній його одиниці не може перевищувати страхової суми, визначеної в договорі.

Згідно заяви - анкети до договору сторонами узгоджено страховий випадок як пожежа, а також погоджено перелік майна, що передається на страхування, до якого зокрема включено прокатний пункт та прибудова до нього в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області.

05.12.2008 комісією з представників позивача та сектору НПД Яремчанського МВ Гринюка В.Р, Онуфрак М.В. складено Акт про пожежу (далі - Акт про пожежу від 05.12.2008), згідно якого зафіксовано. Що 05.12.2008 у конференцзалі прокатного пункту в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області виникла пожежа, яку виявлено о 00 год. 35 хв гр. ОСОБА_6., повідомленян про пожежу надійшло о 01 год. 05 хв. до підрозділу МНС України від адміністратора ТК «Буковель» Дмитринець. Також, в акті зафіксовано засоби гасіння пожежі, а також зазначено, що пожежею знищено будівлю прокатного пункту № 2, 3 , майно та обладнання, інвентар, що там знаходився. Причиною пожежі (ймовірною) вказано теплові прояви електричної енергії і великі перехідні опори.

Згідно Технічного висновку ГУ МНС України в Івано-Франківській обл. від 18.12.2008 № 100/22-1-2008, складеного по причині виникнення пожежі, яка мала місце 05.12.2008 в приміщенні будівлі «Прокатний пункт № 2,3» на території готельно - туристичного комплексу «Буковель» ТОВ «Скорзонера» в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, найбільш ймовірною причиною виникнення пожежі стали теплові прояви електричної енергії внаслідок великих перехідних опорів.

Згідно з висновком експертного пожежно - технічного дослідження № 2626/10-15 від 31.05.2010, складеного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз на замовлення позивача, експертом надано відповіді:

- На питання де знаходився осередок виникнення пожежі - відповідь не надано у зв?язку з тим, що експерт був задіяний не безпосередньо після пожежі 05.12.2008, а лише 09.12.2008;

- На питання щодо причини пожежі - відповідь надано про те, що в цілому будівлі прокатного пункту № 2 та № 3 ТК «Буковель» відповідали вимогам Правил пожежної безпеки, виявлені факти порушень в даній ситуації не грають ролі в зв?язку з виникненням пожежі в приміщенні конференц-залу прокатного пункту № 2;

- На третє питання щодо причинного зв?язку між недотриманням правил пожежної безпеки та пожежею, надано відповідь про те, що конвектор «Термія» допускається для експлуатації згідно умов Правил експлуатації електроприладів та Правил пожежної безпеки для даної будівлі та у даних кліматичних умовах;

- На четверте питання надано відповідь про те, що заходи гасіння пожежі здійснювались своєчасно.

Як вказував позивач у позові, він звернувся до страховика за договором страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008 з заявою про виплату страхового відшкодування та надав пакет документів на підтвердження страхового випадку, проте, страховик листом від 22.09.2009 № 3530 повідомив позивача про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування на підставі п. 3.3 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008, оскільки причиною пожежі стало порушення страхувальником Правил пожежної безпеки, що також підтверджено замовленою страховиком довідкою (висновком) спеціаліста № 08/09/36-01.

Так згідно довідки спеціаліста № 08/09/36-01 по пожежі, яка сталася 05.12.2008 у прокатному пункт № 2,3 позивача, зазначено, що осередок пожежі знаходився в конференц-залі прокатного пункту № 2,3 ГТК «Буковель» ТОВ «Скорзонера», в місці знаходження залишків електронагрівального приладу. Причиною виникнення пожежі зазначено теплові прояви електричної енергії, а саме: великих перехідних опорів, спеціаліст вважає ймовірною. На об?єкті до виникнення пожежі були недотримані п.п.8.4.3, 5.1.20, 5.1.9, 5.1.29 НАПБ А01.001-2004 Правил пожежної безпеки в Україні, стан електромережі напередодні пожежі, а саме: ланцюг живлення електроконвектор «Термія» перебував в аварійному (пожежонебезпечному) стані, що є недотриманням п. 3.3 НАПБ А01.001-2004). Несвоєчасне повідомлення підрозділів МНС України про пожежу зумовило вільний розвиток пожежі на протязі більше 30 хв. , що призвело до значних руйнувань будівельних конструкцій матеріальних цінностей.

Також, відповідачем надано експертну довідку спеціаліста № 01/10/03-01 від 13.01.2010 по пожежі, яка сталася 05.12.2008 у прокатному пункт № 2,3 позивача, в якому спеціаліст підтвердив висновки, викладені в попередніх експертних висновках по пожежі, а висновок спеціаліста № 23-П від 12.11.2009 науково-дослідного експертно - криміналістичного центру УМВС України в Івано - Франківській області Шевчука І.М. вважає необгрунтованим.

Листом від 02.02.2010 № 350 страховик повідомив позивача про залишення без змін його рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Згідно Звіту про оцінку вартості матеріальних збитків, завданих незавершеній будівництвом будівлі прокатного пункту № 2 із прибудовою в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області внаслідок пожежі, складеного СПД ОСОБА_8 (сертифікат ФДМУ суб?єкта оціночної діяльності НОМЕР_1 від 29.08.2011) 4 077 496 грн., із ПДВ 679 583 грн., в т.ч. вартість прокатного пункту № 2 становить 2 796 335 грн., із ПДВ 466 056 грн. і вартість прибудови до прокатного пункту № 2 становить 1 281 161 грн., із ПДВ 213 527 грн.

Крім того, у наведеному Звіті, суб?єктом оціночної діяльності здійснено розрахунок вартості матеріальних збитків витратним підходом в сумі 3 408 317 грн., а порівняльним підходом - в сумі 4 077 496 грн.

Крім того, позивачем до матеріалів справи було надано Акт перевірки протипожежного стану від 11.11.2008, згідно якого комісією у складі територіального органу державного пожежного нагляду за період з 22.10.2008 по 11.11.2008 проведено перевірку стану протипожежної безпеки ТК «Буковель».

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 15.06.2015 призначено судову пожежно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, а провадження у справі № 910/10598/15 зупинено до надходження експертного висновку.

Статтею 41 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обгрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання.

Частина 5 статті 42 Господарського процесуального кодексу України визначає, що висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Так, згідно висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення комплексної судової пожежно - технічної та електротехнічної експертизи № 12520/12521/15-47 від 28.09.2015, надано наступні відповіді на поставлені судом питання:

- за результатами проведених експертних досліджень не виявилось за можливе точно встановити місцезнаходження осередку пожежі, який орієнтовно знаходився у районі розташування приміщення конференц-залу у будівлі прокатного пункту №2 та прибудові до прокатного пункту №2 ТК «Буковель», що знаходиться за адресою: (с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області.

- зважаючи на відсутність в наданих на дослідження матеріалах справи будь-якої інформації, яка б давала можливість висунути та дослідити можливі версії причини виникнення пожежі, яка сталася 05.12.2008 в приміщенні будівлі прокатного пункту № 2 та прибудові до прокатного пункту № 2 на території ТК «Буковель», що знаходиться за адресою: с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області, встановити безпосередню технічну причину виникнення зазначеної пожежі, не видається за можливе.

- порушення вимог діючих нормативних актів з питань пожежної безпеки, з технічної точки зору не можуть бути причиною пожежі, а за певних обставин можуть лише сприяти її виниканню та поширенню. Водночас, оскільки за результатами проведених досліджень причина пожежі не встановлена, то неможливо встановити й причинно-наслідковий зв'язок між недотриманням відповідальними та іншими особами, вимог правил пожежної безпеки і виникненням пожежі у прокатному пункті № 2 та прибудові до прокатного пункту № 2 ТК «Буковель», що знаходилися за адресою: с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області.

- виявити факти недотримання вимог Правил пожежної безпеки, допущені відповідальними особами у будівлі прокатного пункті № 2 та прибудові до прокатного пункту № 2 ТК «Буковель», що знаходились за адресою: с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області, не видається за можливе, оскільки в матеріалах справи, наданих на дослідження, відсутня будь-яка інформація, щодо стану протипожежного захисту зазначеного об?єкту на момент виникнення пожежі і після її ліквідації 05.12.2008 (у. зв'язку з її повним демонтажем), а в акті перевірки протипожежного стану ТОВ «Скорзонера» від 11.11.2008 фактів недотримання вимог Правил пожежної безпеки у зазначеній будівлі не виявлено.

Крім того, дослідницька частина висновку містить наступні дані:

- Огляд об'єкту, де сталася пожежа експертами не проводився, оскільки на момент проведення цих експертних досліджень місце пожежі не збереглось;

- у наданих матеріалах зазначено, що в середині приміщення, а саме у кон ференц-залі виявлено найбільш інтенсивне вигоряння конструкцій та найбіль ший ступінь деформації його металевих конструкцій, проте не вказано, яких са ме.

- у технічному висновку № 100/22-1-2008 від 18.12.2008 по причині виник нення пожежі, яка мала місце 05.12.2008 в приміщенні будівлі «Прокатний пункт № 2, 3» на території ГТК «Буковель», виконаного начальником ДВЛ ГУ МНС України в Івано-Франківській області Лавренюком С.В., є посилання на пояснення перших свідків пожежі ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, а також учасника гасіння пожежі ОСОБА_13, які свідчать про те, що на момент виявлення пожежі і початку робіт з її ліквідації, найбільш ін тенсивне горіння у будівлі прокатного пункту № 2 спостерігалося на другому поверсі центральної частини будівлі, у місці, де було розташоване приміщення конференц-залу. В результаті здійснення огляду місця пожежі було також вста новлено, що найбільш значне вигоряння будівельних конструкцій спостеріга ється також в середній частині, знищеної вогнем будівлі в місці розташування приміщення конференц-залу.

- також у вказаному технічному висновку зазначено, що у місці розташу вання передбачуваного осередку пожежі, було виявлено залишки електронагрі вального приладу - електричного конвектора. При цьому жодним чином не були досліджені будь-які ознаки наявності аварійного режиму на самому приладі, чи на елементах електричної мережі, через які відбувалось його підключення (еле ктричний шнур, штепсельна вилка, електророзетка, фрагменти дротів електроп роводки тощо), тобто не було надано будь-яких свідчень того, що зазначений прилад, на момент виникнення пожежі, був взагалі під напругою.

- серед наданих для проведення цих експертних досліджень матеріалів не виявлено інших документів, які б більш конкретно висвітлювали ознаки прита манні слідам, які б вказували на місцезнаходження осередку виникнення дослі джуваної пожежі.

- тому, за результатами проведених експертних досліджень не виявилось за можливе точно встановити місцезнаходження осередку пожежі, який орієнтовно знаходився у районі розташування приміщення конференц-залу у будівлі прокатного пункту №2 ТК «Буковель» (с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області).

-з технічного висновку № 100/22-1-2008 від 18.12.2008 по причині виникнення пожежі, яка мала місце 05.12.2008 в приміщенні будівлі «Прокатний пункт № 2, 3» на території ГТК «Буковель», виконаного начальником ДВЛ ГУ МНС України в Івано-Франківській області ОСОБА_9, відомо, що: «При детальному огляді електронагрівального приладу в осередку виникнення пожежі встановлено, що даний прилад розмірами 312x260 мм. Під час вивчення «КзЕЕ», виявлено, що вище наведені розміри в таблиці «КзЕЕ» зустрічаються один раз, тобто електроконвектор «Термія» ЗВНА 1,0/230 СІ зі ступінню захисту ІР 20... » (том 1, арк. 96-102).

- Однак, при дослідженні зазначеного керівництва з експлуатації електро-конвекторів настінних «Термія» [2.10], встановлено що даний електроприлад виготовляється за ТУ У 29.7-9:2006. В розділі 2 «Технічні дані» ін струкції зазначено, що висота корпусу конвектора, в залежності від типорозміру («Н» - низький, Ми «С» - середній), становить відповідно 340 мм і 450 мм. При чому, в таблиці 2 і на рис. 2 зазначеної інструкції, наведені не розміри самого приладу, а розміри для виконання розмітки під отвори в стіні для елементів крі плення, за якими повинні кріпитись кронштейни для навішування конвектора. Тобто, в результаті дослідження керівництва з експлуатації встановлено, що, оскільки зазначені у технічному висновку ДВЛ МНС розміри приладу (312 мм х 260 мм) не відповідають тим розмірам, що вказані в керівництві, то знайдений на місці пожежі нагрівальний прилад не може бути ідентифікований як електри чний конвектор ЗВНА 1,0/230 СІ зі ступенем захисту ІР 20, ні за моделлю, ні за потужністю, ні за ступенем захисту оболонки ( ІР20 чи 1Р24).

- у листі ТзОВ «АБТ Тектум» від 15.02.2005 зазначено: «ТОВ «Тектум» не заперечує заміну системи опалення, з водяного, що здійснюється від електрич ного котла ЕКО-2 потужністю 60 кВт на опалення електричними конвекто рами типу «Термія» ЗВНА - 1,5/220(с) на об'єкті «Пункт прокату готельно- туристичного комплексу «Буковель» в с. Поляниця» Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, з огляду на те, що дана заміна не суперечить ви могам ДБН, при умові дотримання ПУЕ і НПДОП 40.1-1.32-01 2001 p.». Із даного листа видно, що для використання у якості опалювальних при ладів на об'єкті «Пункт прокату готельно-туристичного комплексу «Буковель» в с. Поляниця», було погоджено установку електроконвекторів моделі ЗВНА - 1,5/220(с). У відповідності до структури умовних позначень керівництва з екс плуатації, дане позначення означає: електроконвектор настінний з автоматич ним регулюванням температури в приміщенні, який має нагрівальний елемент потужністю 1,5 кВт, розрахований на роботу від джерела живлення напругою 220 Вольт. Індекс (с) в дужках означає наявність в конвекторі ступінчатого ре гулятора потужності. В результаті дослідження наданих матеріалів, в електрообладнанні, що знаходилось на досліджуваному об'єкті, не встановлено будь-яких ознак, які би вказували на протікання таких процесів, які б мали ознаки аварійних режимів у них. Зважаючи на ті обставини, що у встановленому органом дізнання, осередку пожежі не зафіксовано слідів, що вказували би на виникнення аварійного режиму роботи електрообладнання, а також не встановлено факту того, що саме той обігрівальний прилад, який був знайдений поблизу встановленого органом дізнання осередку пожежі, був залишеним увімкненим до електромережі ще до виникнення пожежі, неможна підтвердити причину, виникнення пожежі як таку, що сталася внаслідок теплових проявів електричної енергії, що виникли внаслідок наявності великих перехідних опорів у місцях контактних з'єднань.

З усього викладено слідує, що зважаючи на відсутність в наданих на дослідження матеріалах справи будь-якої інформації, яка б давала можливість висунути та дослідити можливі версії причини виникнення пожежі, яка сталася 05.12.2008 в приміщенні будівлі прокатного пункту № 2 та прибудові до прокатного пункту № 2 на території ТК «Буковель» за адресою: с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області, встановити безпосередню технічну причину виникнення зазначеної пожежі, не видається за можливе.

Таким чином, суд, дослідивши висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення комплексної судової пожежно-технічної та електротехнічної експертизи № 12520/12521/15-47 від 28.09.2015, приймає вказаний висновок в якості належного та допустимого доказу у справі стосовно обставин справи, зокрема щодо того, що наведеним експертним висновком не підтверджено виникнення пожежі саме внаслідок порушення позивачем Правил протипожежної безпеки.

Інші наявні у справі висновки не приймаються судом як належні та допустимі докази, з огляд на те, що особи, які їх складали не попереджались про кримінальну відповідальність.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 979 Цивільного кодексу України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 9 Закону України "Про страхування" страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною другою статті 26 Закону України «Про страхування» визначено, що умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що згідно умов укладеного між сторонами договору страхування майна № 010036/0211/0000024 від 01.10.2008, сторонами було визначено пожежу, як подію, яка є страховим випадком, як підстава для здійснення страхової виплати.

05.12.2008 комісією з представників позивача та сектору НПД Яремчанського МВ Гринюка В.Р, Онуфрак М.В. складено Акт про пожежу (далі - Акт про пожежу від 05.12.2008), згідно якого зафіксовано, що 05.12.2008 у конференцзалі прокатного пункту в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області виникла пожежа, яку виявлено о 00 год. 35 хв гр. ОСОБА_6., повідомленян про пожежу надійшло о 01 год. 05 хв. до підрозділу МНС України від адміністратора ТК «Буковель» Дмитринець. Також, в акті зафіксовано засоби гасіння пожежі, а також зазначено, що пожежею знищено будівлю прокатного пункту № 2, 3 , майно та обладнання, інвентар, що знаходився. Причиною пожежі (ймовірною) вказано теплові прояви електричної енергії і великі перехідні опори.

Тобто страхова подія - пожежа - яка сталася 05.12.2008 у конференцзалі прокатного пункту в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області - є страховим випадком, на підставі якого у страхувальника виникло право отримати страхову виплату згідно умов укладеного договору.

В свою чергу, суд, дослідивши висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення комплексної судової пожежно-технічної та електротехнічної експертизи № 12520/12521/15-47 від 28.09.2015, приймає вказаний висновок в якості належного та допустимого доказу у справі стосовно обставин справи, зокрема щодо того, що наведеним експертним висновком не підтверджено виникнення пожежі саме внаслідок порушення позивачем п. 2.8, п. 4.2.2 п. 5.1.20, п. 5.1.29, п. 5.10 Правил пожежної безпеки . Не містить доказів таких порушень і складений до пожежі Акт перевірки протипожежного стану від 11.11.2008.

Також, суд зазначає про те, що матеріали справи не містять доказів того, що залишення працівником позивача без догляду нагрівального приладу, неповідомлення своєчасно підрозділ МНС України про пожежу є підставами для відмови у виплаті страхового відшкодування згідно укладеного між сторонами договору страхування майна № 010036/0211/0000024 від 01.10.2008.

Таким чином, внаслідок настання страхового випадку, обумовленого укладеним сторонами договором страхування майна № 010036/0211/0000024 від 01.10.2008, а саме: знищення внаслідок пожежі застрахованого позивачем майна (прокатного пункту та прибудови до нього в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області) у відповідача виник обов?язок здійснити на користь позивача страхову виплату. Проте, відповідач всупереч умов укладеного договору, ст. 991 Цивільного кодексу України та ст. 26 Закону України «Про страхування», не здійснив виплату на користь позивача обумовленої страхової виплати, у зв?язку з чим суд дійшов висновку про часткову обгрунтованість вимог позивача в наведеній частині, а саме в розмірі 3 407 317 грн., визначеному витратним підходом у звіті про оцінку вартості матеріальних збитків, завданих незавершеній будівництвом будівлі прокатного пункту № 2 із прибудовою в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області внаслідок пожежі, складеного СПД ОСОБА_8 (сертифікат ФДМУ суб?єкта оціночної діяльності НОМЕР_1 від 29.08.2011) та за вирахуванням безумовної франшизи у розмірі 1000,00 грн. (3 408 317,00 грн. - 1000,00 грн.).

Розмір збитку визначений витратним підходом судом визнається обґрунтованим з тих підстав, що вартість застрахованих об'єктів визначена в договорі страхування відповідає вартості цього об'єкту до виникнення пожежі визначеної саме витратним способом.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 148 017,47 грн. пені, 2 453 440,29 грн. витрат від інфляції, 1 130 376,19 грн. процентів за користування коштами.

Судом встановлено, що відповідачем прострочено виконання свого обов??язку по сплаті страхового платежу за договором страхування майна № 010036/0211/0000024 від 01.10.2008 в сумі 3 407 317,00 грн., оскільки згідно п. 7.4 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008 він звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування та надав пакет документів на підтвердження страхового випадку, проте, страховик листом від 22.09.2009 № 3530 повідомив позивача про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, а листом від 02.02.2010 № 350 страховик повідомив позивача про залишення без змін його рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, і всупереч умов укладеного договору не здійснив виплату страхового відшкодування, допустивши прострочення його виплати, що згідно ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 11.3 договору страхування майна 010036/0211/0000024 від 01.10.2008 є підставами для застосування до відповідача відповідальності за порушення грошового зобов?язання у вигляді стягнення 3% річних, інфляційних втрат та застосування штрафної санкції у вигляді пені.

В свою чергу, відповідачем заявлено про застосування до вимог позивача щодо стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені трирічного та річного (в частині пені) строку позовної давності згідно з ст.ст. 256, 257, 261 ч.1 Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 5 ч. 1 статті 268 Цивільного кодексу України, позовна давність не поширюється на вимогу страхувальника (застрахованої особи) до страховика про здійснення страхової виплати (страхового відшкодування).

Згідно з статтею 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняться через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред'явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно з пунктом 1 ч. 2 статті 258 Цивільного кодексу України, позовна давність у один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення пені.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України).

Визначення початку відліку позовної давності міститься у статті 261 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з п. 5 ч. 1 статті 268 Цивільного кодексу України, позовна давність не поширюється на вимогу страхувальника (застрахованої особи) до страховика про здійснення страхової виплати (страхового відшкодування).

Так, судом встановлено, що позовну заяву позивачем подано до суду 22.04.2015 згідно відбитку штампу поштової установи на конверті.

Згідно поданого позивачем розрахунку, ним здійснено наступні нарахування:

- Інфляційних втрат за період з 2009 року по 2014 рік включно в сумі 2 453 440,29 грн., проте, враховуючи те, що розмір страхового платежу, який підлягає стягненню з відповідача становить 3 407 317, 00 грн., позовну заяву позивачем подано до суду 22.04.2015, а тому інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в межах трирічного строку позовної давності та розрахунку позивача, а саме за період з 22.04.2012 по 01.01.2015, що за розрахунком суду складає 830 107,72 грн.; в решті інфляційних втрат суд відмовляє у зв?язку із спливом трирічного строку позовної давності;

- 3% річних за період з 15.01.2009 по 01.01.2015 в сумі 1 130 376,19 грн., проте, враховуючи те, що розмір страхового платежу, який підлягає стягненню з відповідача становить 3 407 317, 00 грн., а позовну заяву позивачем подано до суду 22.04.2015, а тому 3% річних підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в межах трирічного строку позовної давності, а саме за період з 22.04.2012 по 01.01.2015, що за розрахунком суду, складає 275 852,65 грн.; в решті 3% річних суд відмовляє у зв?язку із спливом трирічного строку позовної давності;

- пені в сумі 148 017,47 грн. , розрахованої за 365 днів з 15.01.2009 по 15.01.2010, проте, враховуючи те, що згідно з пунктом 1 ч. 2 статті 258 Цивільного кодексу України, позовна давність у один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення пені, а позовну заяву позивачем подано до суду 22.04.2015, суд дійшов висновку, що до вимоги позивача підлягає застосуванню річний строк позовної давності, який за заявлений до стягнення період сплив, і про застосування якого відповідачем заявлено у відзиві, що є підставою для відмови у задоволенні вимоги позивача про стягнення 148 017,47 грн. пені.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 3 407 317, 00 грн., 830 107,72 грн. інфляційних втрат та 275 852,65 грн. 3% річних. В решті позовних вимог суд відмовляє у їх задоволенні.

Судовий збір, витрати по проведенню експертизи, згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторін спору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (; 01032 м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» (; с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області) суму страхового відшкодування в розмірі 3 407 317 (три мільйони чотириста сім тисяч триста сімнадцять) грн. 00 коп., 830 107 (вісімсот тридцять тисяч сто сім) грн. 72 коп. інфляційних втрат, 275 852 (двісті сімдесят п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят дві) грн. 65 коп. 3% річних, 42 355 (сорок дві тисячі триста п'ятдесят п'ять) грн. 95 коп. судового збору, 4 819 (чотири тисячі вісімсот дев'ятнадцять) грн. 81 коп. вартості експертного дослідження.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» (; с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (; 01032 м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А) 2 330 (дві тисячі триста тридцять) грн. 79 коп. вартості експертного дослідження.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 07.12.2015

Суддя О.М.Спичак