ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2015 р.Справа № 916/3243/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Колоколова С.І.
суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.
при секретарі судового засідання: Полінецькій В.С.
за участю представників сторін:
від прокуратури: не з`явився
від МОУ: Дубчак Д.В. (довіреність № 220/453/д від 08.06.2015)
від відповідача: Теплицький М.І. (довіреність № б/н від 13.01.2015)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України
на рішення господарського суду Одеської області від 28 жовтня 2015 року, повний текст якого складено та підписано 02 листопада 2015 року
по справі № 916/3243/15
за позовом Військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України
до Приватного підприємства Артек-Союз
про стягнення 68 789,52 грн.
В С Т А Н О В И В :

03.08.2015 року Військовий прокурор Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до господарського суду Одеської з позовною заявою до Приватного підприємства Артек-Союз з позовними вимогами про стягнення 59 558,30 грн. штрафу, 9 231,54 грн. пені за порушення умов Договору від 23.04.2013 року № 286/2/13/10.
Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем умов Договору про закупівлю послуг громадського харчування від 23.04.2013 року, укладеного між Міністерством оборони України та Приватним підприємством Артек-Союз в частині невиконання останнім його умов, а саме освіження цукру, у зв`язку з чим позивачем нараховані штрафні санації.
Рішенням господарського суду Одеської області від 28 жовтня 2015 року по справі № 916/3243/15 (суддя Желєзна С.П.) у задоволенні позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Міністерства оборони України до державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 218,00 грн.
Такий висновок суду мотивований тим, що з наявних в матеріалах справи доказів не доведено порушення відповідач терміну освіження (оновлення) цукру, який перебував на зберіганні у ВЧ НОМЕР_1 , оскільки після отримання листа 18.01.2014 року від Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів МОУ, відповідачем були розпочаті роботи на виконання умов Договору, а тому відсутні правові підстави для нарахування санкцій, передбачених п.7.2.3 Договору. Крім того судом було застосовано строк позовної давності за клопотанням відповідача.
Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, представник Міністерства оборони України звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, якім заявлені позовні вимоги Військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України задовольнити у повному обсязі.
Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд повно та всебічно не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми чинного законодавства, в зв`язку з чим виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і вимогам закону.
В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що місцевий господарський суд не врахував, що відповідачем було несвоєчасно в порушення умов Договору виконані взяті на себе зобов`язання, що завдає шкоду Збройним силам України , зриває заходи із планування та забезпечення військ продовольством.
Також апелянт зазначає, що фактом, який підтверджує порушення приватним підприємством умов договору є звернення командира ВЧ НОМЕР_1 від 29.07.2015 року з листом № 2271 щодо не освіження продуктів.
Військовий прокурор Київського гарнізону в судове засідання 10.12.2015 року не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням б/н від 25.11.2015року, а тому судова колегія вважає за можливе розглянути справу за його відсутністю.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, проте його представник в судовому засіданні провив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, вважаючи його правомірним та обґрунтованим.
Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.
Відповідно до приписів ст.101 ГПК України, апеляційна інстанція не зв`язана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.
Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного провадження, 24.04.2013 року між Міністерством оборони України (Замовник) та ПП „Артек-Союз (Виконавець) було укладено договір про закупівлю послуг громадського харчування ( харчування, забезпечення продуктами харчування особового складу військових частин та військових навчальних закладів Збройних Сил України, інших осіб, які згідно із законодавством мають право на забезпечення харчуванням у стаціонарних і польових умовах та годування штатних тварин) № 286/2/13/10 (далі по тексту договір № 286/2/13/10 від 24.04.2013р.), у відповідності до п.п. 1.1, 1.2 якого Виконавець зобов`язується у 2013 році надати Міністерству оборони України послуги громадського харчування (харчування, забезпечення продуктами харчування особового складу військових частин та військових навчальних закладів Збройних Сил України, інших осіб, які згідно із законодавством мають право на забезпечення харчуванням у стаціонарних і польових умовах та годування штатних тварин), далі по тексту договору послуги, зазначені у специфікації до договору, у тому числі освіження (оновлення) продовольства, а Замовник зобов`язується прийняти послуги і оплатити у кількості, строки та за цінами згідно з умовами договору. Платіжні зобов`язання Замовника виникають при наявності відповідного бюджетного призначення (бюджетного асигнування) на 2013 рік. Військова частина НОМЕР_1 увійшла до переліку військових частин, для особового складу яких будуть надаватись послуги з харчування, а також послуги із забезпечення продуктами харчування (а.с.13-27).
Відповідно до положень п.п. 5.4.1, 5.4.4, 5.4.5 Договору, Виконавець відповідно до заявок Представника замовника здійснює оновлення (освіження) продовольства. Для проведення освіження наявних запасів продовольства Представник замовника один раз у півріч (до 10 січня та до 10 липня) поточного року, надають Виконавцю заявку на постачання продовольства (додаток № 12.2.6), із зазначенням його кількості, асортименту, тари, відповідності вимогам ДСТУ (ГОСТ) та термінів його освіження. Строки оновлення (освіження) визначаються з урахуванням терміну, достатнього для використання вилученого із запасів продовольства на харчування військовослужбовців до закінчення граничного терміну зберігання, але не пізніше: консерви м`ясні 6 місяців до кінця строку придатності; консерви м`ясо-рослинні, молочні, крупи, борошно тощо 3 місяців до кінця строку придатності. Продовольство не включене до заявки може бути оновлено (освіжено) лише за згодою Виконавця. Приймання-передача продовольства свіжого виготовлення від Виконавця Представником замовника здійснюється за актом приймання-передачі та документів про якість і безпеку та його вартість. Акт приймання-передачі складається у двох примірниках Виконавцем та Представником замовника та скріплюється їх гербовими печатками. Виконавець передає Представнику замовника один примірник належним чином оформленого акта, та завірені копії документів про походження, якість та безпеку продовольства, а також оригінал протоколу випробувань, виданий акредитованою установою ветеринарної медицини Міністерства оборони України або Збройних Сил України.
Згідно з положеннями п. 7.2.3 договору № 286/2/13/10 від 24.04.2013р. передбачено, що при порушенні умов договору щодо своєчасного, повного освіження продовольства відповідно до плану (заявки) Представника замовника, Виконавець сплачує Замовнику штраф в розмір 20% вартості не освіженого продовольства, а також пеню в розмірі 0,1% вартості не освіженого продовольства за кожен день прострочення, а у разі його псування внаслідок не освіження з вини Виконавця зобов`язаний поставити продовольство свіжого виробництва у відповідній кількості до зіпсованого.
Договір набирає чинності з дати її підписання сторонами та діє до 31.12.2013р., а в частині проведення розрахунків до їх повного завершення (п.10.1).
З наявного в матеріалах справи плану освіження запасів продовольства військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться на довгостроковому зберіганні, затверджений командиром військової частини, протягом періоду червня-липня 2013р. передбачено освіження (оновлення) цукру у кількості 36 844 кг (а.с.38).
Як стверджує позивач, 27.06.2013 року за вих. № 1695 Військовою частиною НОМЕР_1 було направлено на адресу ПП „Артек-Союз заявку на постачання (оновлення, освіження) продовольства військової частини НОМЕР_1 , у відповідності до якої протягом періоду червня-липня 2013 року підлягав освіженню цукор у кількості 36 844 грн.
З наявного в матеріалах справи листа від 16.01.2014р. за № 154 Військова частина НОМЕР_1 повідомила Департамент державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України про не проведення освіження (оновлення) цукру у кількості 36 844,00 кг. Також у листі зазначено, що ПП «Артек-Союз» листом від 20.01.2014 № 047 повідомив Департамент, що освіження цукру буде проведено встановленим порядком після отримання протоколу випробувань у січні 2014 року (а.с.66).
Листом від 18.01.2014р. за № 286/5/157 Департамент державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України повідомив відповідача про необхідність термінового освіження (оновлення) цукру у кількості 36 844 кг., який зберігається у військовій частині НОМЕР_1 . (а.с.42).
20.01.2014 року відповідач направив на адресу Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів МОУ відповідь, яким повідомив про затримання процедури освіження цукру у зв`язку з Новорічними святами та зазначено, що отримання протоколу випробувань та проведення освіження цукру в ВЧ НОМЕР_1 у кількості 36844 кг буде проведено встановленим порядком у січні 2014 року (а.с.67).
Відповідно до наявних у матеріалах справи накладних від 11.02.2014р. та від 12.03.2014р., актів прийому № 9 від 11.02.2014р. та № 23 від 12.03.2014р., на виконання прийнятих на себе за договором № 286/2/13/10 від 24.04.2013р. зобов`язань відповідач здійснив освіження цурку, в результаті чого, в розпорядження військової частини НОМЕР_1 було передано цукор у кількості 37 000 кг (а.с.68-70).
04.02.2014 року Департамент державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів МОУ звернувся до ПП «Артек-Союз» з претензією, згідно з якою просило сплатити штраф у сумі 68 789,52 грн. за неналежне виконання умов Договору № 286/2/13/10 від 24.04.2013 року (а.с.11-12).
Зазначена претензія залишена відповідачем без задоволення, що і стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.
Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог Військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та вважає, що апеляційна скарга Міністерства оборони України підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін, виходячи з наступного.
Положення ст.ст.173, 193, 198, 199 Господарського кодексу України визначають, що господарськими зобов`язаннями, включаючи виконання грошових зобов`язань, визначаються зобов`язання, що виникають між суб`єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, які можуть виникати безпосередньо із закону, іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність договору. При цьому, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, у встановлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, статуту, Цивільного кодексу України. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами, договорами, статутними та уставними документами. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання в разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.
Відповідно до ст.ст. 509, 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язанням з правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, статуту товариства, Закону України „Про господарські товариства, інших законодавчих актів.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (статті 525, 625 Цивільного кодексу України).
Відповідно ст. 530 ЦК України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Отже, як встановлено під час розгляду даної справи, у відповідності із цими нормами чинного законодавства, 23.04.2013 між сторонами Міністерством оборони України, як замовником та Приватним підприємством «Артек Союз», як виконавцем, склались правовідносини щодо закупівлі послуг з громадського харчування
Так, зазначений договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509, 530 ЦК України), і згідно ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.
Приписами ст. 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу у сумі 59 558,30 грн. та пені у розмірі 9 231,54 грн., місцевий господарський суд зазначив, що матеріалами справи не доведено факт порушення відповідачем умов договору, а саме терміну виконання освіження (оновлення) цукру у кількості 36 844 кг., тому відсутні правові підстави для нарахування штрафу та пені відповідно до п.7.2.3 Договору.
Також судом застосовано за заявою відповідача відповідно до вимог ст.ст. 258, 261 ЦК України строк позовної давності, який як встановлено судом першої інстанції сплинув 01.01.2015 року, а саме з 01.01.2014 року, коли позивач (Міністерство оборони України) дізнався про порушене право та позовна заява надіслана Військовим прокурором Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України засобами поштового зв`язку 29.07.2015 року, з чим і погоджується колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257, при цьому, встановлює загальний строк позовної давності у три роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Згідно зі ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів від 29.05.2013р. № 10 (з наступними змінами та доповненнями) зазначено наступне. Початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор. У таких випадках питання про визнання поважними причин пропущення позовної давності може порушуватися перед судом як прокурором, так і позивачем у справі. У разі коли згідно із законом позивачем у справі виступає прокурор (частина друга статті 29 ГПК), позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення або про особу, яка його допустила, довідався або мав довідатися відповідний прокурор.
Таким чином, пеня та штраф за своєю правовою природою відносяться до різновидів неустойки, у зв`язку із чим, щодо позовних вимог про застосування штрафних санкцій застосовується річний термін позовної давності, який, в даному випадку сплинув 01.01.2015 року.
Крім того, як було зазначено вище, п.7.2.3 Договору № 286/2/13/10 від 24.04.2013 року передбачено, що при порушенні умов договору щодо своєчасного, повного освіження продовольства відповідно до плану (заявки) Представника замовника, Виконавець сплачує Замовнику штраф в розмір 20% вартості не освіженого продовольства, а також пеню в розмірі 0,1% вартості не освіженого продовольства за кожен день прострочення, а у разі його псування внаслідок не освіження з вини Виконавця зобов`язаний поставити продовольство свіжого виробництва у відповідній кількості до зіпсованого.
Пунктом 5.4.1 Договору сторонами було погоджено, що виконавець відповідно до заявок замовника здійснює оновлення продовольства, а саме цукру у кількості 36 844 кг.
Посилання скаржника як в апеляційній скарзі так і позовній заяві на лист, як на заявку від 27.06.2013р. за вих. № 1695, на підставі якого виконавець здійснює оновлення цукру, є неналежним доказом в розумінні положень ст.ст.33, 34 ГПК України, оскільки доказів надсилання та отримання зазначеного листа ПП „Артек-Союз надано не було ні в суді першої ні в суді апеляційної інстанції.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про недоведеність матеріалами справи факту порушення ПП „Артек-Союз терміну виконання освіження (оновлення) цурку у кількості 36 844 кг, який перебував на зберіганні у ВЧ НОМЕР_1 та про відсутність правових підстав для нарахування відповідачу штрафних санкцій.
Судова колегія також вважає, що усі доводи, заперечення та вимоги Міністерства оборони України, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними та підлягають відхиленню з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови.
Міністерство оборони України ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів до суду апеляційної інстанції не надало, а тому зазначені вище факти скаржником під час розгляду апеляційної скарги та справи в суді апеляційної інстанції нічим спростовані не були, а відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не були доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підстави своїх вимог, доводів і заперечень.
Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України у повному обсязі.
За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 28.10.2015 року по справі № 916/3243/15 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Міністерства оборони України без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
2. Рішення господарського суду Одеської області від „28 жовтня 2015 року по справі № 916/3243/15 залишити без змін.
Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови
складено „11 грудня 2015 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя М.С. Петров