ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.12.2015р. Справа № 905/2770/15

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю НВП Українська енергетична компанія,

, м.Харків

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Гірничі машини Дружківський

машинобудівний завод, , м.Дружківка

про стягнення заборгованості в сумі 111810 грн. 98 коп.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 по дов.

від відповідача: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «НВП «Українська енергетична компанія», м.Харків звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини-Дружківський машинобудівний завод», м.Дружківка про стягнення основного боргу у розмірі 61267,33 грн. та 3% річних у розмірі 664,71 грн.

Ухвалою господарського суду від 07.05.2014р. позовну заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «НВП «Українська енергетична компанія», м.Харків до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини-Дружківський машинобудівний завод», м.Дружківка про стягнення основного боргу у розмірі 61267,33 грн. та 3% річних у розмірі 664,71 грн. прийнято до провадження та порушено провадження по справі №905/3100/14.

12.06.2014 року до канцелярії господарського суду Донецької області надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини-Дружківський машинобудівний завод», м.Дружківка до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «НВП «Українська енергетична компанія», м.Харків про стягнення штрафу у розмірі 11345,80 грн.

Ухвалою суду від 28.05.2014р. зустрічну позовну заяву повернуто ТОВ «Гірничі машини-Дружківський машинобудівний завод», м.Дружківка без розгляду.

12.06.2014р. до канцелярії господарського суду Донецької області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини-Дружківський машинобудівний завод», м.Дружківка на ухвалу від 28.05.2014р.

Згідно з ухвалою суду від 12.06.2014р. провадження по справі №905/3100/14 було зупинено на підставі ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.7.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не підлягає відновленню справа, втрачена до закінчення судового розгляду. В такому разі заявник не позбавлений права на подання нової позовної заяви у загальному порядку.

За таких обставин, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю НВП Українська енергетична компанія, м.Харків, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з новим позовом до відповідача, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод, м.Дружківка, про стягнення заборгованості в сумі 111810,98 грн., у тому числі основний борг в сумі 61267,33 грн., три проценти річних в сумі 3400,19 грн. та інфляція в сумі 47143,46 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобовязань за договорами №368/13 від 16.04.2013р. та №818/13 від 15.10.2013р.

Відповідач надав відзив на позовну заяву №3-1/105 від 20.11.2015р., в якому позовні вимоги не визнав в частині нарахування інфляції та 3% річних, посилаючись на обставини неперебойної сили, а саме здійснення господарської діяльності на території проведення антитерористичної операції, що зумовило недостатність фінансових коштів для здійснення фінансово-господарської діяльності та неналежне виконання договірних зобовязань перед позивачем.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

16.04.2013р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю НВП Українська енергетична компанія, м.Харків та Публічним акціонерним товариством Дружківський машинобудівний завод, м.Дружківка було підписано договір №368/13, за умовами якого постачальник зобовязався передати в обумовлені цим договором строки покупцю продукцію та/або товар (далі - товар), а покупець прийняти вказаний товар і сплатити за нього узгоджену суму.

Згідно п.1.2 договору, кількість, ціна та асортимент товару визначається специфікаціями, які є складовими і невід'ємними частинами цього договору.

Відповідно до п.3.2 договору №368/13 від 16.04.2013р., базисними умовами поставки узгодженої партії товару DDP відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2000, якщо інше не обумовлено у відповідних специфікаціях до договору. Місце пункту призначення, конкретні умови і терміни поставки по кожній партії товару узгоджуються сторонами у відповідних специфікаціях до даного договору, які є невід'ємною його частиною.

Специфікацією №2 від 19.07.2013р. до договору №368/13 від 16.04.2013р., передбачено поставку позивачем пневмоциліндрів обертових, затискних, непорожнистіх, двохпоршневих ЦПВ-200.2 у кількості 3 (трьох) шт., загальна ціна яких складає 68074,81 грн. з ПДВ протягом 30(тридцяти) календарних днів від дати підписання специфікації на СРТ (м.Дружківка) у відповідності до правил ІНКОТЕРМС 2000.

Пунктами 4.2 та 4.3 договору №368/13 від 16.04.2013р. передбачено, що розрахунки здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати поставки кожної конкретної узгодженої в специфікації партії товару.

Як встановлено судом, згідно з наданою до матеріалів справи видатковою накладною №РН-002762 від 24.07.2013р. позивачем було поставлено ПАТ Дружківський машинобудівний завод товар на суму 68074,81 грн.

Згідно п.4.3 договору встановлено наступний порядок оплати: 45 календарних днів з дати поставки кожної конкретної узгодженої в специфікації партії товару.

За приписами п.1 ст.520 Цивільного кодексу України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

15.10.2013р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю НВП Українська енергетична компанія, м.Харків (кредитор), Публічним акціонерним товариством Дружківський машинобудівний завод, м.Дружківка (первісний боржник) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод, м.Дружківка (новий боржник) було підписано договір про переведення боргу №818/13, за умовами якого первісний боржник переводить на нового боржника борг (грошове зобовязання) перед кредитором у розмірі 68074,81 грн., який виник на підставі основного договору №368/13 від 16.04.2013р. та підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків станом на 01.11.2013р., підписаним між первісним боржником та кредитором.

Згідно п.3 договору №818/13 від 15.10.2013р. кредитор (позивач) не заперечує проти заміни первісного боржника новим боржником (відповідачем) в основному договорі і, підписуючи зі своєї сторони цей договір, дає свою згоду на відповідне переведення боргу в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.7 договору, останній вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками.

Факт невиконання грошового зобовязання перед позивачем за договором №818/13 від 15.10.2013р. з боку відповідача не спростовано.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно п.2.1 договору №818/13 від 15.10.2013р. виплата грошових коштів здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача, вказаний у реквізитах цього договору на протязі 60 (шістидесяти) календарних днів з моменту підписання цього договору.

31.01.2014р. відповідачем було частково сплачено борг за договором №818/13 від 15.10.2013р. в сумі 6807,48 грн.

За висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу решти грошових коштів в сумі 61267,33 грн. всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім суми основного боргу, позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та предявлено до стягнення 3% річних в сумі 3400,19 грн. за період з 15.12.2013р. по по 15.10.2015р. та інфляцію в сумі 47143,46 грн. за період з грудня 2013р. по вересень 2015р.

За висновками суду, розрахунок трьох процентів річних є арифметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Щодо вимог про стягнення інфляції за грудень 2013р. суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до п.3.2 постанови пленума Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, враховуючи, що за умовами підписаного між сторонами договору відповідач мав сплатити вартість отриманого від позивача товару в строк до 15.12.2013р., нарахування позивачем інфляції за грудень 2013р. є неправомірним.

Також слід зазначити, що позивачем було нараховано інфляційні збитки за січень 2014р. на суму боргу 68074,81 грн., однак, згідно з наданою до матеріалів справи банківською випискою, відповідачем було частково погашено борг в сумі 6807,48 грн. - 31.01.2014р., внаслідок чого розрахунок інфляції за січень 2014р. має бути здійснений на залишок боргу 61267,33 грн.

З урахуванням викладеного, внаслідок проведеного судом перерахунку, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає інфляція в сумі 46788,79 грн. за період з січня 2014р. по вересень 2015р.

При цьому, посилання відповідача на відсутність в нього можливості виконувати свої зобовязання перед позивачем внаслідок проведення антитерористичної операції на території Донецької області суд до уваги не приймає.

Зокрема, за змістом ст.10 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції та ст.14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні єдиним належним доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), які мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України, тоді як інші документи не можуть вважатися доказами наявності таких обставин.

Відповідачем до матеріалів справи всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не надано копії такого сертифікату (висновку).

Разом з тим, відповідно до Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обстави (обставин непереборної сили), затверджений рішенням президії Торгово-промислової палати України від 15.07.2014р. №40 (3), що кореспондується та витікає з положень Закону України Про торгово-промислові палати в Україні від 02.12.1997р. №671/97-ВР, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) це надзвичайні та невідворотні обставини, які обєктивно впливають на виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

За визначеннями наведеного Регламенту, сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили)- документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Згідно п.п.6.1, 6.2 Регламенту, підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст.3.1 Регламенту, визначених як непереборний вплив на виконання відповідного зобов'язання таким чином, що унеможливлює його виконання у термін, що настав (наявність причинно-наслідкового звязку між обставиною та неможливістю виконання зобовязання в термін, передбачений відповідно законодавством, відомчими нормативними актами, договором, контрактом, угодою, типовим договором тощо).

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи, по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобовязаннях/обовязках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. 6.3. Заява на засвідчення форс-мажорних обставин.

Аналіз приведеного вище Регламенту та положень Закону України Про торгово-промислові палати в Україні свідчить про те, що сертифікат засвідчує певні форс-мажорні обставини, які звільняють від відповідальності за чітко визначеними зобовязаннями та на які вказано заявником.

Враховуючи ненадання відповідачем до матеріалів справи жодних доказів, які б підтверджували викладені у відзиві обставини, твердження відповідача в цій частині судом до уваги не прийнято.

За таких обставин, враховуючи, що позов доведений позивачем та обгрунтований матеріалами справи, проте, в частині вимог про стягнення інфляції в сумі 354,67 грн. є неправомірним, виходячи з того, що заперечення відповідача проти позову є безпідставними, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 111456,31 грн., у тому числі основний борг в сумі 61267,33 грн., три проценти річних в сумі 3400,19 грн. та інфляція в сумі 46788,79 грн.

Судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю НВП Українська енергетична компанія, м.Харків до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод, м.Дружківка про стягнення заборгованості в сумі 111810 грн. 98 коп., у тому числі основний борг в сумі 61267 грн. 33 коп., три проценти річних в сумі 3400 грн. 19 коп. та інфляція в сумі 47143 грн. 46 коп., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод (84205 Донецька область, м.Дружківка, вул.Леніна, буд.7, п/р 5496 в АТ Сбербанк Росії, МФО 320627, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю НВП Українська енергетична компанія (61051 м.Харків, вул.Клочківська, буд.346 А, п/р 5601 в відділенні №3 АТ Астрабанк , МФО 380548, ) основний борг в сумі 61267 грн. 33 коп., три проценти річних в сумі 3400 грн. 19 коп. та інфляцію в сумі 46788 грн. 79 коп., всього заборгованість в сумі 111456 грн. 31 коп., судовий збір в сумі 1671 грн. 80 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 14.12.2015р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.В. Левшина