КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2015 р. Справа№ 910/21266/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Зубець Л.П.

при секретарі Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача: Дяченко О.В.

від відповідача: Юніна С.П.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС»

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2015р.

у справі №910/21266/15 (суддя Полякова К.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Манометр-Харків»

до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС»

про стягнення заборгованості за відвантажений товар, інфляційних та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 53 906,05 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Манометр-Харків» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» про стягнення з останнього основного боргу в розмірі 41 506,80 грн., інфляційних витрат у розмірі 11 751,06 грн., 3% річних у розмірі 648,19 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.10.2015р. позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Манометр-Харків» задоволені, стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Приватного акціонерного товариства «Манометр-Харків» 41 506,80 грн. основного боргу, 11 751,06 грн. інфляційних витрат, 648,19 грн. 3% річних та 1 827,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2015р. у справі №910/21266/15 та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт вказує про те, що господарський суд при прийнятті рішення неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, порушив норми матеріального права.

Скаржник при цьому зазначає, що в повному обсязі виконав свої зобов'язання по оплаті за товар згідно платіжних доручень №УПТК/169 від 22.01.2015р. на суму 3 960,00 грн., №УПТК/161 від 22.01.2015р. на суму 990,00 грн., №УПТК/170 від 22.01.2015р. на суму 36 556,80 грн.

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Манометр-Харків», не скористався правом, передбаченим ст. 96 ГПК України, та не надав до матеріалів справи письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2015р. колегією суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Синиця О.Ф., Зеленін В.О. було прийнято до провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» та призначено її до розгляду на 14.12.2015р.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду Андрієнка В.В. від 14.12.2015р., у зв'язку з раптовим погіршенням здоров'я судді Синиці О.Ф., вирішено здійснити розгляд справи №910/21266/15 у складі колегії суддів головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2015р. колегія суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Зубець Л.П. прийняла до свого провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд зазначає наступне.

24.12.2014р. між Приватним акціонерним товариством "Манометр-Харків", як постачальником, та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС", як покупцем, був укладений Договір на постачання товару №53-123-08-14-01129, за умовами якого постачальник зобов'язується передати покупцю, а покупець бере на себе зобов'язання прийняти і сплатити товар у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у Специфікації №1 та Специфікації №2 (продукція СВБ) (Додаток до Договору №1 та №2), що є невід'ємною частиною цього Договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2013р.

В статті 2 Договору визначено, що загальна вартість товару складає 34 589,00 грн., крім того ПДВ 20%: 6 917,80 грн. Загальна сума Договору: 41 506,80 грн. За даним Договором оплата відбувається протягом 30 банківських днів з моменту надходження продукції, згідно Специфікації №1 та Специфікації №2 (продукція СВБ) (Додаток до Договору №1 та №2) на склад покупця. Після підписання Договору сума Договору (ціна товару) зміні не підлягає. Обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків. Ціна Договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Статтею 3 Договору сторони визначили умови і терміни постачання товару. Так, згідно цієї статті Договору постачання здійснюється у грудні 2014р. транспортом постачальника на умовах СРТ (м. Южноукраїнськ), Миколаївської області відповідно до Правил Інкотермс-2010. Вантажоодержувач - м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, ЮУВ ВП «Складське господарство», ВП ЮУАЕС. Термін постачання може бути змінений за погодженням сторін шляхом обміну листами. Необхідні обсяги та строки поставки будуть визначатись згідно письмової заявки покупця. З товаром постачальник надає покупцю: оригінал товарної накладної в 3-х примірниках; податкову накладну, оформлену та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому чинним законодавством порядку; документ, підтверджуючий якість товару: паспорт заводу-виробника, керівництво з експлуатації або інструкція користувача, сертифікат відповідності, сертифікат якості. Датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

Згідно з п. 12.2. Договору дія терміну цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 12.1. цього Договору, та закінчується 31.12.2014р.

Отже, за своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором постачання.

У відповідності до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 266 Господарського кодексу України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

З матеріалів справи вбачається, що 24.12.2014р. позивачем відвантажено товар на загальну суму 41 506,80 грн., який прийнятий уповноваженою особою відповідача, що підтверджується Специфікацією №1, Специфікацією №2 та видатковою накладною №РН-0000310 від 24.12.2014р.

Оплата за поставлений товар згідно умов Договору від відповідача мала надійти до 06.02.2015р.

Однак в порушення умов Договору відповідач належним чином не виконав своє зобов'язання по оплаті товару, у зв'язку з чим у нього перед позивачем існує заборгованість в сумі 41 506,80 грн.

Твердження відповідача про те, що він здійснив проплату у повному обсязі на користь позивача на рахунок №1510 АТ "Златобанк" згідно платіжних доручень від 22.01.2015 року., не беруться до уваги судовою колегією, з огляду на таке.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем здійснено перерахування грошових коштів згідно платіжних доручень №УПТК/169 від 22.01.2015р. на суму 3 960,00 грн., №УПТК/161 від 22.01.2015р. на суму 990,00 грн. та №УПТК/170 від 22.01.2015р. на суму 36 556,80 грн. із призначенням платежу згідно Договору від 24.12.2014 року. При цьому в наданих платіжних дорученнях банком позивача вказано АТ "Златобанк" та розрахунковий рахунок №1510.

Разом з тим, згідно довідки від 05.12.2014р. за №623 Відділення «Харківська регіональна дирекція» АТ «Златобанк» 05.12.2014р. позивачеві закрито поточний рахунок у національній валюті №1510 у Відділенні «Харківська регіональна дирекція» АТ «Златобанк».

Крім того з розділу 13 Договору вбачається, що реквізитами постачальника безпосередньо вказаний розрахунковий рахунок №0694 в АТ "ПроКредит Банк" МФО 320984.

У відповідності до п. 21.1. ст. 21. ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" ініціювання переказу проводиться, зокрема, шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа. Ініціювання переказу здійснюється за платіжним дорученням.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки.

За приписами Інструкції про здійснення безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, реквізити платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Таким чином, наведені норми закону, які, в тому числі, передбачають, що грошове зобов'язання вважається виконаним з дати зарахування грошових коштів на рахунок отримувача, який має бути правильно вказаний у платіжному дорученні саме платником - у даному випадку відповідачем, спростовують твердження відповідача про виконання ним зобов'язання належним чином щодо перерахування грошових коштів у розмірі 41 506,80 грн. на користь позивача.

У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, припинення зобов'язання може бути обумовлено не будь-яким, а лише належним його виконанням. Під належним виконанням зобов'язання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобов'язання. Якщо учасники зобов'язання порушують хоча б одну з умов його належного виконання, зобов'язання не припиняється, а змінюється, оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обов'язків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобов'язання в натурі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача сума боргу в розмірі 41 506,80 грн.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, позивач просить стягнути з нього інфляційні витрати в розмірі 11 751,06 грн. та 3% річних у розмірі 648,19 грн.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача сум інфляційних витрат та 3% річних, апеляційний господарський суд відмічає, що він є арифметично правильним та таким, що здійснений у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Отже, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача сума інфляційних витрат у розмірі 11 751,06 грн. та сума 3% річних у розмірі 648,19 грн.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, і встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК України. Розподіл тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 2 ст. 34 ГПК України містить відомий процесуальному праву принцип допустимості доказів (засобів доказування). Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2015р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2015р. у справі №910/21266/15 залишити без змін.

3. Справу №910/21266/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Е.О. Шевченко

Судді В.О. Зеленін

Л.П. Зубець