КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2015 р. Справа№ 927/907/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання: Товстенку О.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Фідленс Агро"

на рішення господарського суду Чернігівської області від 14.09.2015р.

у справі № 927/907/15 (суддя Фетисова І.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Фідленс Агро"

до 1.) Приватного підприємства ,,Акрілат - Хімконтракт"

2.) Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Фідленс Дейрі"

про стягнення 409 077,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Фідленс Агро" (далі - позивач) звернулось в господарський суд Чернігівської області з позовом до Приватного підприємства ,,Акрілат - Хімконтракт" (далі - відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Фідленс Дейрі" (далі - відповідач 2) про стягнення з відповідача 1 штрафу за невиконання та неналежне виконання умов договору поставки № 0107100 від 01.07.2014р. в розмірі 408 077,60 грн. та солідарно з відповідачів 1 та 2 штраф за невиконання та неналежне виконання умов договору в розмірі 1 000 грн.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 14.09.2015р. у справі № 927/907/15 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача 1 на користь позивача 3 090,78 грн. штрафу. Стягнуто солідарно з відповідачів 1 та 2 на користь позивача 1 000 грн. штрафу. Стягнуто з відповідача 1 на користь позивача 71,82 грн. судового збору. Стягнуто з відповідача 2 на користь позивача 10 грн. судового збору.

Мотивуючи зазначене рішення, суд першої інстанції, пославшись на встановлені ним обставини, положення ЦК України, умови договору поставки товару, договору поруки, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у даній справі та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення господарського суду Чернігівської області від 14.09.2015р. у справі № 927/907/15 скасувати частково, а саме в частині відмови у стягненні штрафу у розмірі 404 986,82 грн., прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що він не погоджується з прийнятим рішенням, оскільки висновки, викладені в рішенні суперечать нормам матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Фідленс Агро" на рішення господарського суду Чернігівської області від 14.09.2015р. у справі № 927/907/15 прийнято до провадження та призначено її розгляд на 10.11.2015р. Даною ухвалою зобов'язано скаржника надати суду докази зарахування судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги у справі до спеціального фонду Державного бюджету України.

У запереченні на апеляційну скаргу відповідач 1 зазначає про необґрунтованість її доводів, просить рішення суду залишити без змін.

Ухвалою суду від 10.11.2015р. розгляд скарги у справі № 927/907/15 відкладено на 08.12.2015р. на підставі ст. 77 ГПК України.

У судовому засіданні 08.12.2015р. представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача 1 заперечив проти наведених доводів, просив залишити оскаржуване рішення без змін, представник відповідача 2 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду скарги повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 918.

Заяв про відкладення розгляду справи від відповідача 2 не надходило, у зв'язку з цим колегія суддів, вважає за можливе здійснювати апеляційний перегляд за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2014р. між позивачем (покупцем) та відповідачем 1 (постачальником) був укладений договір поставки товару № 0107100, відповідно до п. 1.1 якого відповідач 1 (постачальник) взяв на себе зобов'язання передати у власність позивача (покупця), а позивач (покупець) - прийняти і оплатити хімічну продукцію (товар).

За умовами п.2.3. договору кожну партію товару, яка поставляється мають супроводжувати наступні документи в оригіналі: видаткова накладна, рахунок-фактура, податкова накладна.

Відповідно до розділу 3 договору ,,Якість товару" відповідач 1 (постачальник) гарантує, що якість товару, що поставляється за договором, відповідає встановленим чинним законодавством України вимогам до товару даного виду. Якість та безпека товару повинна підтверджуватися документами згідно діючого законодавства України. Продавець гарантує якість і надійність продукції, що поставляється протягом затверджених термінів придатності при дотриманні покупцем умов її зберігання і транспортування.

Відповідно до п. 5.3 договору у разі невиконання або неналежного виконання даного договору винна сторона сплачує на користь іншої сторони штраф у розмірі 20% від невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Протягом строку дії договору поставки відповідачем 1 було поставлено товар, що підтверджується видатковими та товарно-транспортними накладними до них: № 60872 від 16.09.2014 на суму 170 424 грн.; № 60960 від 18.09.2014 на суму 44 694 грн.; № 61042 від 22.09.2014 на суму 204 030 грн.; № 61182 від 29.09.2014 на суму 90 000 грн.; № 61308 від 02.10.2014 на суму 109 800 грн.; № 61437 від 06.10.2014 на суму 138 180 грн.; № 62412 від 18.11.2014 на суму 555 300 грн.; № 62510 від 27.11.2014 на суму 538 560 грн.; № 63236 від 25.12.2014 на суму 54 000 грн.; № 63344 від 29.12.2014 на суму 140 400 грн.; № 63366 від 16.01.2015 на суму 188 760 грн.; № 63789 від 28.01.2015 на суму 151 375,80 грн.; № 63730 від 29.01.2015 на суму 865 059 грн.; № 63803 від 29.01.2015 на суму 153 000 грн.; № 63804 від 29.01.2015 на суму 25 245 грн.; № 63851 від 29.01.2015 на суму 14 625 грн.; № 64071 від 13.02.2015 на суму 149 625 грн.; № 64071-1 від 13.02.2015 на суму 63 000 грн.; № 64071-2 від 17.02.2015 на суму 111 825 грн.; № 64131 від 17.02.2015 на суму 3 699 грн.; № 64310 від 27.02.2015 на суму 217 143 грн.; № 64354 від 04.03.2015 на суму 302 820 грн.; № 64577 від 13.03.2015 на суму 93 966 грн.; № 64673 від 18.03.2015 на суму 59 820 грн.; № 64733 від 20.03.2015 на суму 329 400 грн.; № 65747 від 22.05.2015 на суму 173 184 грн.; № 65823 від 25.05.2015 на суму 33 600 грн.; № 65927 від 26.05.2015 на суму 160 717,50 грн.

11.08.2014р. між позивачем та відповідачем 2 (поручителем) було укладено договір поруки № 110814 та 15.09.2014 додаткову угоду №1 до договору поруки № 110814 від 11.08.2014.

Відповідно до п. 1.1 договору поруки відповідач 2 (поручитель) поручився перед позивачем (кредитором) за виконання обов'язків відповідачем 1 перед позивачем (кредитором) за договором поставки товару № 0107100 від 01.07.2014, зокрема, поручитель відповідає перед кредитором за сплату боржником штрафів передбачених договором поставки товару № 0107100 від 01.07.2014 р.

Відповідно до п. 2.2 договору у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором, поручитель відповідає перед кредитором солідарно, тобто кредитор вправі на власний розсуд пред'явити вимогу за основним договором до боржника або поручителя або до обох одночасно.

В додатковій угоді позивач та відповідач 2 встановили обсяг відповідальності відповідача 2, як поручителя у розмірі 1 000 грн.

28.04.2015р. позивачем була направлена відповідачу 1 вимога № 140/15 від 21.04.2015р., в якій позивач просить сплатити штраф за неналежне виконання умов п. 2.3 договору, а саме ненадання рахунків-фактур. Окрім того, в даному листі позивач просив надати копії сертифікатів якості та висновки МОЗ по проданому товару по поставках 2014-2015 років, завірені належним чином.

22.06.2015р. позивачем була повторно направлена відповідачу 1 вимога № 157/15 від 18.06.2015р. про надання документів відповідно до п. 2.3 договору.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем 1 своїх зобов'язань за договором поставки № 0107100 від 01.07.2014р. в частині надання разом з товаром та на вимогу позивача всіх документів, передбачених умовами договору, зокрема, оригіналів рахунків-фактур на кожну партію товару та сертифікатів якості на товар, в зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 1 20 % штрафу в сумі 409 077,60 грн. по поставках:

- № 60872 від 16.09.2014 на суму 170 424 грн.;

- № 60960 від 18.09.2014 на суму 44 694 грн.;

- № 61042 від 22.09.2014 на суму 204 030 грн.;

- № 61182 від 29.09.2014 на суму 90 000 грн.;

- № 61308 від 02.10.2014 на суму 109 800 грн.;

- № 61437 від 06.10.2014 на суму 138 180 грн.;

- № 62412 від 18.11.2014 на суму 555 300 грн.;

- № 62510 від 27.11.2014 на суму 538 560 грн.;

- № 63236 від 25.12.2014 на суму 54 000 грн.;

- № 63344 від 29.12.2014 на суму 140 400 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог у даній справі, відповідач 1 зазначав про те, що жодних актів складено не було, жодних рекламацій, претензій на адресу відповідача 1 не надходило, а тому, враховуючи приписи ст. 666 ЦК України, позивач не скористався наданими йому вказаними нормою правами, не відмовився від договору купівлі-продажу, не повернув товар продавцеві та не встановлював йому додатковий строк для передачі документів по товару, а отже визнав, що передані з товаром документи є такими, що передані за згодою сторін та позивача задовольняють. Акти про недостачу належних документів при прийнятті товару відсутні, і так само відсутні будь-які помітки на накладних чи на інших документах, які складалися в день передачі товару, що б свідчили про не передачу відповідачем 1 обумовлених з позивачем договором документів.

Відповідач 2 надав суду заяву, в якій повідомив, що весь товар відповідач 1 імпортував в Україну із-за кордону. Відповідно до ст. 18 Декрету КМУ ,,Про стандартизацію і сертифікацію" відповідність продукції (товару), яка ввозиться і реалізується на території України, стандартам України, має підтверджуватися сертифікатом відповідності чи свідоцтвом про визнання відповідності, виданим або визнаним центральним органом виконавчої влади з питань технічного регулювання або акредитованим в установленому порядку органом із сертифікації, який уповноважений на здійснення цієї діяльності в законодавчо регульованій сфері. Центральний орган виконавчої влади з питань технічного регулювання або акредитований в установленому порядку орган зі сертифікації, який уповноважений на здійснення цієї діяльності в законодавчо регульованій сфері, включає сертифіковану продукцію до Єдиного реєстру сертифікованої в Україні продукції на підставі: 1) декларації про відповідність, виданої виробником продукції на кожну партію харчових продуктів, продовольчої сировини, супутніх матеріалів або 2) сертифікатів відповідності чи свідоцтв про визнання відповідності. Органи митного контролю здійснюють митне оформлення імпортних товарів на підставі зазначеного Єдиного реєстру в порядку, встановленому КМУ. Центральний орган виконавчої влади з питань технічного регулювання здійснює контроль за наявністю сертифікатів для товарів, що реалізуються юридичними або фізичними особами на митній території України. Зазначив, що відповідач 1 постійно декларував відповідність якості товару встановленим стандартам.

Враховуючи встановлені у даній справі обставини та наявні докази, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову та вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України, підставами для виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли з договору поставки.

За приписами ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, і продавець також повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 666 ЦК України передбачено, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначається позивачем, відповідачем 1 на виконання договору поставки № 0107100 від 01.07.2014р. протягом 2014 - 2015р.р. було поставлено товар на загальну суму 5 142 252,30 грн., що підтверджується видатковими та товарно-транспортними накладними, які містяться в матеріалах справи.

За змістом п.2.3. договору кожну партію товару, яка поставляється мають супроводжувати наступні документи в оригіналі: видаткова накладна, рахунок-фактура, податкова накладна.

Матеріали справи містять копії видаткових та товарно - транспортних накладних, підписаних сторонами та скріплених їх печатками, які свідчать про факт поставок товару за період з 16.09.2014р. по 26.05.2015р.

Як вбачається з вимоги № 140/15 від 21.04.2015р., яка 28.04.2015р. була направлена позивачем відповідачу 1, позивач вказував на ту обставину, що з товаром прийшли лише видаткові накладні. Податкові накладні направлялись лише через тиждень - два, а рахунки - фактури надані не були. Також позивач просив в найкоротші строки виконати зобов'язання та надати оригінали всіх рахунків - фактур по поставках з 2014р. - 2015р., надати всі копії сертифікатів якості та висновки МОЗ України по проданому товару завірені належним чином.

Як вірно вказав суд першої інстанції, на момент розгляду справи відповідачем 1 не надано доказів підтвердження виконання п.2.3. договору щодо надання позивачу оригіналів рахунків-фактур, з огляду на що суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем 1 порушено умови договору поставки викладені в 2.3 щодо надання оригіналів рахунків-факту по поставках 2014 року позивачу товару по накладним № 60872 від 16.09.2014 на суму 170 424 грн.; № 60960 від 18.09.2014 на суму 44 694 грн.; № 61042 від 22.09.2014 на суму 204 030 грн.; № 61182 від 29.09.2014 на суму 90 000 грн.; № 61308 від 02.10.2014 на суму 109 800 грн.; № 61437 від 06.10.2014 на суму 138 180 грн.; № 62412 від 18.11.2014 на суму 555 300 грн.; № 62510 від 27.11.2014 на суму 538 560 грн.; № 63236 від 25.12.2014 на суму 54 000 грн.; № 63344 від 29.12.2014 на суму 140 400 грн.

Відповідачем 1 до заперечень на апеляційну скаргу додано лист від 25.05.2015р. № 1163, який адресовано позивачу, та відповідно до якого відповідачем 1 надсилались повторно на адресу останнього оригінали рахунків - фактур та оригінали сертифікатів якості по поставках з 2014 - 2015р.р. Однак, зазначені документи позивачем не отримано, відправлені відповідачем 1 кур'єрською службою повернуто на адресу відповідача 1 з відміткою на накладній ,,відмовились прийняти".

Щодо тверджень позивача про ненадання йому відповідачем 1 сертифікатів якості на поставлений товар, колегія суддів зазначає таке.

У відповідності до п. 3.2 договору поставки якість та безпека товару повинна підтверджуватися документами згідно діючого законодавства України.

За змістом п.3.4 договору поставки у випадку, якщо товар, поставлений покупцеві, або його частина виявиться невідповідної якості і не відповідатиме умовам договору, то товар підлягає заміні постачальником за його рахунок протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання письмової вимоги покупця та висновку незалежної узгодженої експертної організації. Транспортні витрати по заміні товару покладаються на постачальника. Якщо постачальник не має можливості замінити неякісний товар, то постачальник протягом 5 календарних днів з моменту отримання письмової або усної вимоги покупця повертає покупцеві вартість цього товару та забирає неякісний товар.

Відповідно до п. 12 ,,Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю" за № П-6 від 15.06.1965р., приймання продукції за кількістю проводиться по транспортним та супровідним документам (рахунку-фактурі, специфікації, описи, пакувальними ярликами та ін.) відправника (виробника). Відсутність зазначених документів або деяких з них не призупиняє приймання продукції. В цьому випадку складається акт про фактичну наявність продукції і в акті вказується, які документи відсутні. Однак, жодного акту складено не було, а тому відповідно до умов договору поставки партія товару вважається прийнятою.

Відповідно до п. 14 ,,Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю" за № П-7 від 25.04.1966р., приймання продукції за якістю і комплектності виробляється в точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, Основними і Особливими умовами поставки, іншими обов'язковими для сторін правилами, а також за супровідними документами, що посвідчують якість та комплектність продукції (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення про якість, рахунок-фактура, специфікація і т.п.) Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не призупиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

Тобто, позивач при прийнятті продукції від відповідача мав скласти акти. Однак, в матеріалах справи відсутні докази складання позивачем актів про фактичну якість і комплектність продукції, що надійшла, із зазначенням про відсутність документів підтверджуючих якість товару.

Також, як вірно вказав суд першої інстанції, після прийняття товару на умовах договору по накладній № 60872 від 16.09.2014 на суму 170 424 грн. позивач не вимагав передання сертифікату якості, висновків МОЗ, не заявляв про неякісність товару, не відмовився від договору, не повернув товару, а продовжував отримувати товар по накладним протягом 2014 року.

Тобто, слід дійти висновку, що товар позивачем прийнято без зауважень, застережень чи актів про відсутність документів.

Водночас, суд першої інстанції, посилаючись на невиконання відповідачем 1 п. 2.3 договору в частині надання оригіналів рахунків - фактур по поставкам 2014р. дійшов висновку про можливість застосування п. 5.3 договору та стягнення з відповідача 1 штрафу, зменшивши його до 4 090, 78 грн. з огляду на положення ст. 233 ГК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач заявив позовні вимоги про стягнення штрафу у зв'язку з невиконання та неналежним виконанням відповідачем 1 умов договору поставки № 0107100 від 01.07.2014р. в частині ненадання останнім оригіналів рахунків - фактур на кожну партію товару та сертифікатів якості на товар.

Предметом спору в даному випадку є вимога позивача, як покупця, про стягнення штрафу, передбаченого п. 5.3 договору поставки, з посиланням на ненадання постачальником оригіналів рахунків - фактур на кожну партію товару та сертифікатів якості на товар.

За змістом ст. 666 ЦК України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Тобто, у даному випадку, покупець має право встановити розумний строк для передання належних до передачі разом з товаром документів, або відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві, у разі якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк.

Отже, законом презюмуються обставини щодо передачі разом з товаром документів, що його стосуються, в тому числі не лише сертифікатів якості, але й інших документів, передбачених законодавством та договором поставки, зокрема, рахунків - фактур.

Належними і допустимими доказами непередання документів, що стосуються товару, у даному випадку можуть бути Акти, що складаються згідно з п.п. 12 і 14 названих вище Інструкцій П-6 і П-7. Однак, зазначених Актів позивачем не надано.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що позивач надіслав відповідачу 1 вимогу про надання документів, але доказів повернення товару чи відмови від договору, у зв'язку з невиконанням такої вимоги, матеріали справи не містять.

Тобто, покупець (позивач) не відмовився від договору і не повернув товар на підставі ст. 666 ЦК України, що не заперечується позивачем.

Таким чином, позивачем не доведено наявність підстав для застосування штрафних санкцій за неналежне виконання договору поставки, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, як встановлено статтею 34 ГПК України.

Суд першої інстанції наведеного не врахував, що призвело до прийняття неправильного рішення в частині задоволених вимог. Зазначене, відповідно до ст. 104 ГПК України, є підставою для скасування рішення господарського суду Чернігівської області від 14.09.2015р. у справі № 927/907/15 у відповідній частині, з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю. У зв'язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Фідленс Агро" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Чернігівської області від 14.09.2015р. у справі № 927/907/15 скасувати в частині задоволення позову, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко