ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2015 р. Справа № 925/1875/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6

до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго», Черкаська область, м. Умань, вул. Тищика, 12а

про стягнення 2 229 671,14 грн. інфляційних та 3% річних,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: не зявився.

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» про стягнення заборгованості за поставлений газ згідно договору від 20.07.2012р. №156/02-БО-36 купівлі-продажу природного газу в розмірі 2 229 671,14 грн., в тому числі 2 132 725,85 грн. інфляційних збитків, 96 945,29 грн. 3% річних, та відшкодування судових витрат.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, відзив на позов не надав, представника у судове засідання не направив, витребувані документи не наддав. Надіслав до суду електронною поштою листа від 09.12.2015р. №1701 про перенесення судового засідання на іншу дату у звязку з перебуванням представника підприємства на лікарняному. Ухвалу суду від 26.11.2015р. про порушення провадження у справі вручено уповноваженому представнику відповідача 30.11.2015р., що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та незявлення представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними доказами відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України. Адреса відповідача в позовній заяві та місце проведення господарської діяльності відповідачем відповідає адресі, вказаній в реєстраційних документах відповідача та у витягу з ЄДР.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлені та перевірені доказами такі взаємовідносини сторін та обставини.

20.07.2012р. між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (Продавець Позивач по справі), та Уманським комунальним підприємством «Уманьтеплокомуненерго» (Покупець - Відповідач по справі), було укладено договір №156/02-БО-36 купівлі-продажу природного газу (Далі Договір), за умовами якого Продавець зобовязується передати з серпня по грудень 2012р. включно газ у власність Покупця, а Покупець прийняти і сплатити на умовах цього Договору природний газ в обсязі 2330000 куб.м. (а.с. 8).

Дія договору в частині постачання газу - до 31.12.2012р. (п.11.1 договору, а.с. 13).

Рішенням господарського суду Черкаської області від 06.08.2013р. у справі №925/896/13 за позовом ПАТ НАК «Нафтогаз України» до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» про стягнення 9 556 812,89 грн. заборгованості та санкцій позов задоволено частково. Присуджено до стягнення, в тому числі, 4100003,00 грн. основного боргу.

За твердженням позивача - на момент звернення з позовом до суду - відповідач погасив заборгованість несвоєчасно.

Несвоєчасне погашення заборгованості стало причиною звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права та примусового стягнення інфляційних збитків та 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Між сторонами виникли та існували договірні відносини оплатної поставки енергоносіїв приєднаними мережами на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Сторони за договором є субєктами господарювання на ринку послуг та самостійними юридичними особами, що підтверджено свідоцтвами про державну реєстрацію.

За правовою природою договір постачання природного газу від 20.07.2012р. №156/02-БО-36 є договором купівлі-продажу енергоносіїв через приєднані мережі і відповідає вимогам статті 655 ЦК України.

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка є різновидом відносин купівлі-продажу.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір від 20.07.2012р. №156/02-БО-36 не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд враховує також презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Продавець зобов'язаний передати газ покупцеві щомісячними поставками протягом 2012р. Позивач поставив Відповідачу газ:

- жовтень 2012р. 528402 м3 газу на суму 2463270,62 грн. з ПДВ акт приймання-передачі газу від 27.11.2012р. (а.с. 14);

- листопад 2012р. 1143814 м3 газу на суму 5332158,90 грн. з ПДВ - акт приймання-передачі газу від 30.11.2012р. (а.с. 15);

- грудень 2012р. 1626873 м3 газу на суму 7584052,43 грн. з ПДВ - акт приймання-передачі газу від 31.12.2012р. (а.с. 16),

на загальну суму 15379481,95 грн., що підтверджується документально та не оспорюється сторонами. Претензій щодо кількості, якості та специфікації отриманого газу не заявлено. На момент звернення з позовом відповідач не розрахувався. Позивач підтвердив не проведення розрахунку за спірним договором.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 06.08.2013р. у справі №925/896/13 присуджено до стягнення з відповідача: 4100003 грн. основного боргу, 13122,66 грн. інфляційних, 142039,41 грн. 3% річних, 355098,52 грн. пені та 538281,87 грн. штрафу, та 68 820,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк сплати за отриманий газ, який визначений п. 6.1 договору про постачання природного газу - повна оплата партії газу - до 14 числа наступного за місяцем постачання газу.

Суд враховує відсутність претензій відповідача стосовно неналежної поставки газу, недопоставки газу чи іншого невиконання умов спірного договору.

Суд також враховує, що Відповідач свої зобовязання в частині належної та своєчасної оплати за вже отриманий та використаний газ належним чином не виконав.

Суд враховує наявність основного боргу відповідача після звернення позивача до суду. Позивач не подавав заяв про зменшення вимог з урахуванням положень ст. 22 ГПК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Частиною першою ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, тому суд вважає обґрунтованим та доведеним право позивача на стягнення обтяжень по грошовому зобовязанню у виді інфляційних втрат та 3% річних за весь час прострочення платежу.

Відповідно до ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

На підставі вказаних вимог Позивачем нараховано Відповідачу 96 945,29 грн. - 3% річних за час прострочення виконання грошового зобовязання за період з 07.07.2014р. по 09.06.2015р. в межах строку прострочення, та 2 132 725,85 грн. інфляційних збитків за період червень 2014 року квітень 2015 року включно, які позивач просить стягнути з відповідача.

Позивач нараховує 3% річних за користування грошовими коштами та інфляційні збитки окремо по періодах постачання газу та прострочення оплати помісячно, з урахуванням обовязку відповідача на повну оплату газу до 14 числа наступного за місяцем споживання газу (а.с. 17-18).

Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Еліт:Ліга-Закон». Розрахунок виконано вірно та не перевищує можливого розміру нарахування, з урахуванням строку оплати партій спожитого газу. 96 945,29 грн. - 3% річних з простроченої суми та 2 132 725,85 грн. інфляційних збитків належить стягнути з відповідача на користь позивача за невчасно виконаним грошовим зобовязанням за отриманий та спожитий газ.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача та стягнути на користь позивача 33 445,07 грн. судового збору

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго», Черкаська область, м. Умань, вул. Тищика, 12а, , номер рахунку в банку невідомий

на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, , номер рахунку в банку невідомий

96 945,29 грн. - 3% річних з простроченої суми, 2 132 725,85 грн. інфляційних збитків та 33 445,07 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 10.12.2015р.

Суддя Г.М. Скиба