РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/8379/15-г 07.12.15 р.

За позовом Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з

тимчасової втрати працездатності

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

про зобов'язання вчинити дії та стягнення 273,25 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Власенко І.І. за довіреністю № 01-08-1832 від 28.10.2015 р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді у господарському суді міста Києва перебувала справа № 910/8379/15-г за позовом Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про зобов'язання вчинити дії та стягнення 273,25 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.05.2015 р. у справі № 910/8379/15-г у задоволенні позовних вимог Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2015 р. рішення господарського суду міста Києва від 05.05.2015 р. скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.09.2015 р. рішення господарського суду міста Києва від 05.05.2015 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2015 р. скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Розпорядженням № 04-23/1508 від 30.09.2015 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами якого справу передано для розгляду судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.10.2015 р. справу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 29.10.2015 р.

26.10.2015 р. від позивача через відділ діловодства суду надійшли додаткові пояснення по справі.

28.10.2015 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшли додаткові пояснення по справі, у яких відповідач також просить розглядати справу за відсутності уповноваженого представника.

У судовому засіданні 29.10.2015 р. представник позивача подала клопотання про продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів.

Ухвалою суду від 29.10.2015 р. строк вирішення спору у справі продовжено на 15 днів, розгляд справи відкладено на 19.11.2015 р.

12.11.2015 р. від позивача через відділ діловодства суду надійшло клопотання про розгляд справи за наявними матеріалами без присутності представника позивача.

Ухвалою від 19.11.2015 р. розгляд справи відкладено на 07.12.2015 р.

Представник позивача у судовому засіданні 07.12.2015 р. позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача у судове засідання втретє не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштової кореспонденції. Жодних заяв, клопотань від відповідача через відділ діловодства суду не надходило.

У судовому засіданні 07.12.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням вказівок Вищого господарського суду України, викладених у постанові від 23.09.2015 р., господарський суд міста Києва встановив наступне.

25.10.2011 р. між Полтавським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (позивач, Клієнт) та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра" (відповідач, Банк) укладено Договір банківського рахунку № 090314 (надалі - Договір), за яким Банк відкрив Клієнту поточні рахунки № 4001, № 4002, № 4003 та № 4004 у гривні для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов Договору та законодавства України, та зобов'язався приймати та зараховувати на рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій з рахунком, що передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до п. 2.2.1 Договору, що Клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на своєму рахунку з дотриманням вимог чинного законодавства України, крім випадків обмеження прав розпорядження коштами на рахунку за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Згідно з п.2.3.3. Договору, Банк зобов'язаний своєчасно здійснювати розрахунково-касове обслуговування Клієнта, у відповідності з чинним законодавством України. У разі відсутності або недостатності коштів на рахунку Клієнта для здійснення операції та сплати відповідної комісії за РКО на момент подання розрахункових документів до Банку, здійснювати списання коштів з рахунку в межах суми встановленого овердрафту, якщо це обумовлено окремо укладеним договором між Клієнтом та Банком, в іншому випадку повертати розрахункові документи без виконання не пізніше наступного робочого дня з відміткою про причини повернення.

Пунктом 4.2. Договору сторони встановили, що операції за розрахунковими документами в гривнях, що надійшли до Банку в операційний час (до 17 год. 30 хв.), виконуються Банком того ж дня.

Договір укладений на невизначений строк та набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (пункт 8.1 Договору).

25.10.2011 р. між сторонами укладено Договір № 090314/2 про встановлення та обслуговування системи дистанційного обслуговування «Клієнт-Банк», за умовами якого Клієнт доручає, а Банк бере на себе зобов'язання по встановленню та обслуговуванню системи дистанційного обслуговування «Клієнт-Банк», виконанню розрахункового обслуговування поточних рахунків Клієнта, відкритих в Банку за допомогою програмно-технічного комплексу «Клієнт-Банк» з функціями: створення та передача в Банк платіжних документів, перегляд платіжних документів, перегляд виписок. Банк взяв на себе зобов'язання приймати по відповідним каналах зв'язку платіжні документи Клієнта та своєчасно здійснювати розрахунково-касове обслуговування Клієнта у відповідності з чинним законодавством України (п. п. 1.1., 2.2.2. Договору № 090314/2).

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ст. ст. 626-629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, у період з 29.01.2015 р. по 30.01.2015 р. та з 02.02.2015 р. по 03.02.2015 р. позивач надав до виконання відповідачу через систему «Клієнт-Банк» платіжні доручення на перерахування з рахунків позивача грошових коштів на загальну суму 47 103,93 грн., а саме:

- з рахунку № 4003 в операційний час 29.01.2015 р.: платіжні доручення № 289 на суму 3 501,43 грн., № 290 на суму 2 109,80 грн., № 291 на сум 3 221,84 грн., № 292 на суму 1203,50 грн., № 299 на суму 7 323,16 грн., № 295 на суму 649,45 грн., № 307 на суму 658, 42 грн., № 306 на суму 1 086,30 грн., № 309 на суму 278,56 грн., № 300 на суму 202,09 грн., № 303 на суму 341,20 грн., № 304 на суму 2 425,94 грн., № 298 на суму 1 265,67 грн., № 294 на суму 446,46 грн., № 308 на суму 673,20 грн.;

- з рахунку № 4004 в операційний час 30.01.2015 р.: платіжне доручення № 15 на суму 12 987,70 грн.; 02.02.2015 р. платіжне доручення № 16 на суму 180,52 грн.; 03.02.2015 р. платіжне доручення № 17 на суму 8 548,69 грн.

При цьому, позивач зазначає, що відповідач, всупереч умов укладених між сторонами договорів, грошові кошти згідно поданих платіжних доручень списав, проте 06.02.2015 р. повернув їх на рахунок позивач із позначкою «Сторно», як помилково списані.

За таких обставин, позивач просить суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» виконати зобов'язання щодо перерахування грошових коштів за вказаними платіжними дорученнями.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 26 від 05.02.2015 р. на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 р. № 83, з 06.02.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію відповідача.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно зі ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд розпочинає виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Частиною 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а також нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку (п. 3 ч. 5 ст. 36 вказаного Закону).

У той же час, п. 4 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, чинній на момент запровадження у відповідача тимчасової адміністрації та звернення позивача до суду) передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати аліментів, пенсій, стипендій, інших соціальних, державних виплат, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, ушкодженням здоров'я або смертю, тощо.

Аналогічні положення містяться і в п. 1.16. Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 №12.

Таким чином, законодавчо визначено ряд виключень щодо зобов'язань банку зі здійснення тих чи інших платежів, на обов'язковість виконання яких запровадження тимчасової адміністрації у банку не впливає, серед яких зокрема, й здійснення соціальних виплат.

Згідно з преамбулою Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" цей Закон відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що одним із видів соціального страхування є страхування у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, а одним із страхових випадків за соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності є - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім'ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону матеріального забезпечення або соціальних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується відповідачем, у наступних платіжних дорученнях: від 29.01.2015 № 289 на суму 3 501,43 грн., від 29.01.2015 № 290 на суму 2 109,80 грн., від 29.01.2015 № 291 на сум 3 221,84 грн., від 29.01.2015 № 292 на суму 1203,50 грн., від 29.01.2015 № 299 на суму 7 323,16 грн., від 29.01.2015 № 295 на суму 649,45 грн., від 29.01.2015 № 307 на суму 658, 42 грн., від 29.01.2015 № 306 на суму 1 086,30 грн., від 29.01.2015 № 309 на суму 278,56 грн., від 29.01.2015 № 300 на суму 202,09 грн., від 29.01.2015 № 303 на суму 341,20 грн., від 29.01.2015 № 304 на суму 2 425,94 грн., від 29.01.2015 № 298 на суму 1 265,67 грн., від 29.01.2015 № 294 на суму 446,46 грн. та від 29.01.2015 № 308 на суму 673,20 грн., призначення плату вказано як "цільове фінансування на виплату матеріального забезпечення по тимчасовій втраті працездатності застрахованим особам".

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що грошові кошти за вказаними платіжними дорученнями спрямовані на здійснення соціальних виплат (особливості здійснення яких передбачено п. 4 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"), відтак, на обов'язки банку щодо виконання таких платіжних доручень введення тимчасової адміністрації не впливає.

У той же час, позовні вимоги щодо виконання банком решти платіжних доручень, а також стягнення нарахованої пені, не можуть бути задоволені судом у зв'язку з наявністю обмежень, встановлених п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про зобов'язання банку виконати вищевказані платіжні доручення обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню. У задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача та підлягає стягненню з останнього в доход Державного бюджету України у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

За таких обставин, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» (04053, м. Київ, вул. Артема, будинок 15, ідентифікаційний номер 20025456) перерахувати з рахунків Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Лубенської міжрайонної виконавчої дирекції (37500, Полтавська обл., м. Лубни, вул. І.Франка, 1; ) грошові кошти згідно з платіжними дорученнями: від 29.01.2015 № 289 на суму 3 501,43 грн., від 29.01.2015 № 290 на суму 2 109,80 грн., від 29.01.2015 № 291 на сум 3 221,84 грн., від 29.01.2015 № 292 на суму 1203,50 грн., від 29.01.2015 № 299 на суму 7 323,16 грн., від 29.01.2015 № 295 на суму 649,45 грн., від 29.01.2015 № 307 на суму 658, 42 грн., від 29.01.2015 № 306 на суму 1 086,30 грн., від 29.01.2015 № 309 на суму 278,56 грн., від 29.01.2015 № 300 на суму 202,09 грн., від 29.01.2015 № 303 на суму 341,20 грн., від 29.01.2015 № 304 на суму 2 425,94 грн., від 29.01.2015 № 298 на суму 1 265,67 грн., від 29.01.2015 № 294 на суму 446,46 грн., від 29.01.2015 № 308 на суму 673,20 грн.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» (04053, м. Київ, вул. Артема, будинок 15, ідентифікаційний номер 20025456) в доход Державного бюджету України 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

5. Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 11.12.2015 р.

Суддя Н.І. Зеленіна