УХВАЛА

04.12.2015Справа № 910/29595/14-г

За заявою Концерну "Техвоєнсервіс" про відстрочку виконання рішення Господарського суду м. Києва від 24.02.2015 р.

У справі № 910/29595/14-г

За позовом Заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах

держави в особі Міністерства оборони України

до Концерну "Техвоєнсервіс"

про стягнення 122 318,92 грн.

Суддя: Домнічева І.О.

Представники:

Від прокуратури: не з'явився;

Від заявника: Козоріз А.С. - за дов.;

Від стягувача: Вовк Є.М. - за дов.;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 24.02.2015р. позовні вимоги задоволено повністю.

Зазначене судове рішення набрало законної сили, в апеляційному чи касаційному порядку не оскаржувалось.

На виконання судового рішення видано накази, які направлено стягувачу для пред'явлення до примусового виконання.

18.11.2015 р. через відділ діловодства суду відповідачем подано заяву про відстрочку виконання судового рішення, відповідно до якої, останній просить відстрочити виконання судового рішення від 24.02.2015 р. у справі 910/29595/14 строком на один рік з моменту набрання судовим рішенням про надання відстрочки законної сили.

Ухвалою від 19.11.2015 р. розгляд заяви було призначено на 26.11.2015 р.

У судовому засіданні 26.11.2015 р. було оголошено перерву до 30.11.2015 р.

30.11.15р. стягувачем подано відзив на заяву про відстрочення виконання судового рішення.

Судове засідання 30.11.2015 р. не відбулося.

Ухвалою від 04.12.15р. розгляд заяви призначено на 04.12.15р.

В судовому засіданні представник заявника підтримав подану заяву. Представник позивача заперечив проти поданої заяви.

Положеннями частини 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Так, з правової конструкції ст. 121 Господарського процесуального кодексу України випливає, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, суд, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

У відповідності до п.п.7.1, 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, з аналізу випливає, що законодавець у будь-якому випадку пов'язує відстрочку виконання рішення з об'єктивними, непереборними, тобто виключними обставинами, які надають підстави для відстрочки виконання рішення.

Як встановлено судом, наведені заявником обставини для відстрочки виконання рішення, а саме - тяжке фінансове становище, не є тими виключними обставинами, які надають право для такої відстрочки.

Крім того, стягувач - Міністерство оборони України, заперечив проти задоволення заяви про відстрочку виконання рішення з посиланням на необхідність використання стягнутих за рішенням суду у справі № 910/29595/14-г грошових коштів з розмірі 122 318,92 грн. на забезпечення обороноздатності України, що є вкрай необхідним в умовах проведення антитерористичної операції.

Таким чином, дослідивши подану до суду заяву про відстрочку виконання судового рішення, враховуючи те, що обставини наведені відповідачем (боржником) у заяві про відстрочку виконання рішення, не можуть вважатись винятковими та достатніми для відстрочення відповідного судового рішення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаної заяви.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Концерну "Техвоєнсервіс" у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення від 24.02.2015 року у справі №910/29595/14-г.

Ухвала набирає законної сили з моменту винесення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 106 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.О. Домнічева