ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

09.12.2015р. Справа № 19/94

За заявою Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк"

про поновлення пропущеного строку з виконання наказу та видачу дублікату наказу від 06.08.2010 року по справі № 19/94, порушеної

за позовом Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря" (39200, Полтавська область, м. Кобеляки, вул. Короленка, буд. 2)

про стягнення 9 979 288,38 грн.

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Безрук Т. М.,

суддя Ківшик О. В., суддя Пушко І. І.

Представники:

від стягувача (заявника): ОСОБА_1

від боржника: ОСОБА_2

Розглядається заява про поновлення пропущеного строку з виконання наказу та про видачу дублікату наказу від 06.08.2010року по справі № 19/94 (т.3, а.с.49-51).

Заявник в обґрунтування заяви посилається на те, що наказ був направлений ним до виконавчої служби для виконання, 12.05.2015р. на адресу банку надійшла постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження; проте, при відкритті відправлення в ньому було виявлено копію дублікату наказу №19/94, а не оригінал, про що банком було складено акт; оригінал наказу на адресу стягувача не надійшов, що свідчить про його втрату.

Боржник в запереченнях від 10.11.2015р. посилається на те, що відсутні підстави для відновлення пропущеного строку для предявлення наказу до виконання, оскільки стягувач втратив право на примусове виконання наказу по справі № 19/94; стягувач тричі завертався до органів державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення, тричі постановами державного виконавця від 19.10.2012р., від 15.02.2013р., від 29.04.2013р. було відмовлено у відкритті виконавчого провадження; заявник звернувся до господарського суду із заявою про видачу дублікату наказу в грудні 2014 року, заявником не наведено обставин, які реально перешкоджали йому реалізовувати своє право на предявлення наказу до виконання протягом встановленого строку; обставини на які посилається заявник є субєктивними, оскільки заявник мав можливість контролювати хід виконання наказу, однак не зробив цього. Боржник посилається також на те, що один лише факт втрати наказу не є підставою для поновлення строку на його предявлення до виконавчої служби. Господарським судом було прийнято ухвалу від 27.08.2015р. про видачу боржнику дублікату наказу, даний дублікат було предявлено до виконання.

Боржник в запереченнях від 10.11.2015р. також виступає проти видачі дублікату наказу, посилаючись на те, що заява про видачу дублікату наказу подана після закінчення строку на його предявлення; до заяви не додано визначених ст. 120 ГПК України документів довідку органу звязку про втрату наказу, оскільки наказ було втрачено при пересиланні його поштою. Крім того, на думку боржника, ст.120 ГПК України передбачено видачу дублікату наказу при втраті наказу і не передбачено видачу дублікату наказу при втраті дублікату наказу (т. 3, а.с.72-77).

В судовому засіданні 10.11.2015р. боржником подано заяву про відвід судді Безрук Т.М. Ухвалою господарського суду Полтавської області від 10.11.2015р. заява боржника про відвід судді Безрук Т.М. відхилена та призначено розгляд заяви в колегіальному складі суду. Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів для розгляду даної заяви призначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Безрук Т. М., суддя Ківшик О. В., суддя Пушко І. І. Справа прийнята колегією суддів до провадження.

Про час та місце розгляду заяви стягувач та боржник повідомлені належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням від 12.11.2015р., від 27.11.2015р., розпискою від 25.11.2015р. (т.3, а.с.96-99).

Ухвалою від 25.11.2015р. суд викликав в судове засідання повноважного представника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі - Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області) для дачі пояснень по справі, а також зобовязав даний Відділ копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 47083603 з виконання наказу господарського суду Полтавської області від 06.08.2010р. у справі № 19/94.

Отже, господарським судом було створено сторонам належні умови для реалізації їх процесуальних прав у відповідності до статей 43 , 22 ГПК України.

Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області вимоги суду не виконав, витребувані докази без поважних причин суду не надав, повноважного представника в судове засідання не направив.

Засобами електронного звязку Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області подав до суду клопотання (вхід.№ 17931 від 09.12.2015р.) про відкладення розгляду заяви в звязку з участю державного виконавця, на виконання якого перебував наказ № 19/94, в іншому судовому засіданні.

Дане клопотання судом відхиляється як необґрунтоване, оскільки Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області не мотивував та не надав доказів щодо неможливості направлення іншого повноважного представника Відділу в судове засідання та не повідомив обставин, які б утруднювали подання витребуваних судом доказів разом з клопотанням, або безпосередньо до канцелярії суду.

Суд вважає, що клопотання Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області про відкладення розгляду заяви фактично направлене на затягування розгляду даної справи.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Суд вважає наявні у справі документи достатніми для розгляду заяви ПАТ "Родовід Банк".

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Господарським судом Полтавської області по справі № 19/94 було прийнято рішення від 22.07.2010р. про 1) стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря" на користь Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" 9440494,35 грн. боргу за кредитом, 50000,00 грн. заборгованості зі сплати комісії, 194,01 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, 364071,58 грн. пені несвоєчасне погашення боргу за кредитом з розстроченням виконання рішення терміном на три роки; та про 2) стягнення з ТОВ "Зоря" на користь ПАТ "Родовід Банк" 25500,00 грн. витрат з оплати державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (т.1, а.с.102-103).

Дане рішення сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили.

06.08.2010р на примусове виконання вищезазначеного рішення видано відповідні накази № 19/94 (т.1, а.с.105).

29.04.2013р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 19/94 від 06.08.2010 р. про стягнення з ТОВ "Зоря" на користь ПАТ "Родовід Банк" 9440494,35 грн. боргу за кредитом, 50000,00 грн. заборгованості зі сплати комісії, 194,01 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, 364071,58 грн. пені (ВП 37753522) на підставі п.8 ч. 1 ст.26 Закону України Про виконавче провадження, оскільки в пред'явленому на виконання виконавчому документі зазначено, що боржнику надана розстрочка виконання рішення терміном на три роки зі сплатою присуджених сум рівними частинами помісячно до 28 числа кожного місяця, однак конкретно не зазначено суму, яка підлягає стягненню за один місяць. Визначити самостійно розмір щомісячної сплати державний виконавець не має можливості. Крім того, відсутня інформація, який розмір заборгованості по рішенню суду на момент пред'явлення виконавчого документа до виконання, оскільки довідка про розмір заборгованості датована 26.12.2012, а заява про примусове виконання подана 22.04.2013. (т.1, а.с.123-124).

Стягувач подав до відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області заяву від 30.07.2013р. за вих. № 27-11.2.1.-б.б/356 про прийняття до виконання наказу господарського суду № 19/94 від 06.08.2010 р. про стягнення з ТОВ "Зоря" на користь ПАТ "Родовід Банк" залишку несплаченої заборгованості по кредиту у сумі 4234759,94 грн. При цьому стягувач посилається на те, що до даної заяви ним було додано оригінал відповідного наказу (додаток № 2 до заяви). Дана заява була здана безпосередньо до канцелярії виконавчої служби, про що свідчить вхідна відмітка на заяві (т.1, а.с.116-117).

02.08.2013 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 19/94 від 06.08.2010 р. про стягнення з ТОВ "Зоря" на користь ПАТ "Родовід Банк" 25500,00 грн. витрат з оплати державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (ВП 39139395) на підставі п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження, оскільки виконавчий документ пред'явлено не за підвідомчістю виконання рішення. Згідно статті 21 Закону України "Про виконавче провадження" на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції в області покладається виконання рішень, за якими сума зобов'язання становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті. Згідно виконавчого документу стягненню підлягає 25736,00 грн. (т.1, а.с.131-132).

Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області довідкою від 06.01.2015р. за № 17 повідомив про те, що до Відділу до заяви стягувача від 30.07.2013р. було додано наказ № 19/94 від 06.08.2010 про стягнення 25500 грн. витрат з оплати державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, який і був повернутий (т.1, а.с.161-162).

04.09.2013р. ВДВС Кобеляцького РУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу № 19/94 від 06.08.2010р. про стягнення 25500 грн. витрат державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (т.1, а.с.146).

29.10.2013р. ВДВС Кобеляцького РУЮ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу № 19/94 від 06.08.2010р. про стягнення 25500 грн. витрат з оплати державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України Про виконавче провадження, оскільки боржник добровільно сплатив борг. Оригінал даного наказу повернуто до господарського суду як виконаний (т.1, а.с.106-108).

16.07.2014р. та 03.10.2014р. стягувачем направлялися запити до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області про хід виконавчого провадження з виконання наказу про стягнення 9440494,35 грн. боргу за кредитом, 50000,00 грн. заборгованості зі сплати комісії, 194,01 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, 364071,58 грн. пені (т.1, а.с.118-119).

04.11.2014р. Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області листом за № 11493 відповів про повернення вказаного наказу (ВП № 37753522) без виконання на підставі ст.26 Закону України Про виконавче провадження разом з виконавчим документом 13.05.2013р. Повторно виконавчий документ до відділу не предявлявся (т.1, а.с.121).

Стягувач направив скаргу від 10.11.2014р. на дії державного виконавця державних виконавців Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області в частині у порушення законодавчо визначених строків відкриття виконавчого провадження з виконання наказу про стягнення 9440494,35 грн. боргу за кредитом, 50000,00 грн. заборгованості зі сплати комісії, 194,01 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, 364071,58 грн. пені (а.с.120).

Листом від 21.11.2014р. за № 11954 Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області повідомив, що вказаний наказ до Відділу на виконання не надходив ( т.1, а.с.122).

Стягувач звернувся до суду з заявою про поновлення пропущеного строку з виконання наказу від 06.08.2010 року по справі № 19/94 про стягнення з ТОВ "Зоря" на користь ПАТ "Родовід Банк" 9440494,35 грн. боргу за кредитом, 50000,00 грн заборгованості зі сплати комісії, 194,01 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, 364071,58 грн. пені несвоєчасне погашення боргу за кредитом та про видачу дублікату даного наказу (а.с.110-112).

Ухвалою суду від 27.01.2015р. було поновлено строк для предявлення наказу господарського суду Полтавської області від 06.08.2010р. по справі №19/94 до виконання та видано дублікат наказу господарського суду Полтавської області від 06.08.2010р. по справі №19/94 (т.1, а.с.168-172, 182).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.02.2015р. ухвалу господарського суду Полтавської області від 27.01.2015р. залишено без змін (т.1 а.с.177-181).

Постановою Вищого господарського суду України від 08.04.2015р. постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23.02.2015р. по даній справі залишено без змін (т.1, а.с.184-190).

Стягувач заявою від 26.03.2015р. звернувся до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області про прийняття до виконання наказу господарського суду Полтавської області № 19/94 від 06.08.2010 р. про стягнення з ТОВ "Зоря" на користь ПАТ "Родовід Банк" 9440494,35 грн. боргу за кредитом, 50000,00 грн. заборгованості зі сплати комісії, 194,01 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, 364071,58 грн. пені. В додатках до дано заяви зазначено оригінал вказаного наказу (т. 3 а.с.57-58).

03.04.2015р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу №19/94 від 06.08.2010р. (т.3, а.с. 4).

Постановою від 24.04.2015р., прийнятою в. о. начальника Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області за результатом перевірки з власної ініціативи виконавчого провадження, було скасовано постанову державного виконавця від 03.04.2015р. про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу №19/94 від 06.08.2010р. (т.3, а.с. 6).

В обґрунтування даної постанови в. о. начальника Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області, зазначено, що при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем не взято до уваги, що до заяви про відкриття виконавчого провадження додано не посвідчену належним чином копію довіреності стягувача, не посвідчену належним чином копію ухвали суду від 27.01.2015р. по справі № 19/94, за довіреністю представнику стягувача не надано повноважень на зменшення розміру позовних вимог.

30.04.2015р. державним виконавцем була прийнята постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження з виконання вказаного наказу (т.3 а.с.7).

В супровідному листі від 05.05.2015р. Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області зазначено про направлення на стягувачеві постанови від 24.04.2015р., постанови від 30.04.2015р., наказу господарського суду № 19/94, ухвали господарського суду від 27.01.2015р. (т.3 а.с.5).

Стягувач посилається на те, що 12.05.2015р. на адресу банку надійшла постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження без оригіналу дублікату наказу № 19/94 від 06.08.2010р.

12.05.2015р. банком було складено акт про те, що при відкритті в канцелярії рекомендованого листа, отриманого 12.05.2015р. від Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області від 05.05.2015р., замість дублікату наказу № 19/94 від 06.08.2010р. надійшла його світлокопія (т.3 а.с.12, 63).

Стягувач направив скаргу від 19.05.2015р. на дії державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Полтавській області щодо повернення копії дубліката наказу, а не його оригіналу (т. 3, а.с.13).

Листом від 30.06.2015р. за № 01-01-15346/01/15669 Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області повідомив, що за результатами перевірки виконавчого провадження скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2015р.; постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження разом з постановою про перевірку матеріалів виконавчого провадження, виконавчим документом та копією ухвали направлені стягувачеві (т. 3, а.с.14).

03.07.2015 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області було подано до господарського суду Полтавської області заяву про видачу дублікату наказу від 06.08.2010р. по справі № 19/94 в звязку з його втратою (т.1, а.с.202).

Ухвалою суду від 03.07.2015р. дану заяву прийнято до провадження (т.1, а.с.201).

10.09.2015р. Відділом примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області направлено до господарського суду Полтавської області заяву про повернення без розгляду заяви про видачу дублікату наказу господарського суду Полтавської області №19/94 від 06.08.2010р. (т.3, а.с.17).

Ухвалою суду від 16.09.2015р. залишено без розгляду заяву Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про видачу дублікату наказу (т.3, а.с.37).

Стягувач 21.09.2015р. звернувся до суду з заявою про видачу дублікату наказу та поновлення пропущеного строку для предявлення виконання наказу до виконання (т.3 а.с.43-44).

Ухвалою суду від 23.09.2015р. дану заяву було повернуто на підставі п.4 ст.63 Господарського процесуального кодексу України в звязку з неподанням належних доказів сплати судового збору за видачу дублікату наказу (т.3, а.с.41-42).

Стягувач 07.10.2015р. знову звернувся до суду з заявою про видачу дублікату наказу та поновлення пропущеного строку для предявлення виконання наказу до виконання (т.3 а.с.49-51).

Згідно ст.119 ГПК України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Відповідно до ст.118 ГПК України (в редакції станом на 06.08.2010р. на дату видачі наказу) виданий стягувачеві наказ може бути предявлений до виконання не пізніше трьох років з дня прийняття рішення, ухвали, постанови.

В статті 21 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на 06.08.2010р. на дату видачі наказу) було встановлено, що виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років.

Закон України «Про виконавче провадження» був викладений в новій редакції за Законом України від 4 листопада 2010 року N 2677-VI «Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)»

В п.4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 4 листопада 2010 року N 2677-VI «Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Строк предявлення наказу від 06.08.2010р. по справі № 19/94 був встановлений до 07.08.2013 року, а за ухвалою від 27.01.2015р. даний строк був поновлений. Дана ухвала не була скасована та набрала законної сили (т.1 а.с.105; т.1 а.с.168-172).

Отже, на даний час строк предявлення вказаного наказу до виконання не пропущений, тому підстави для його відновлення відсутні.

З огляду на викладене, заява стягувача в частині поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.120 ГПК України у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення наказу до виконання. До заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані при втраті наказу стягувачем довідка державного виконавця чи органу звязку про втрату наказу, довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не предявлено.

Як було встановлено судом, наказ був направлений банком 26.03.2015р. до виконавчої служби для виконання, 03.04.2015р. державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка в подальшому була скасована постановою в.о.начальника Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області від 24.04.2015р.; 30.04.2015 державним виконавцем була винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження; 12.05.2015р. на адресу банку надійшла постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження без оригіналу дублікату наказу № 19/94 від 06.08.2010р., про що банком було складено акт від 12.05.2015р.; 25.06.2015р. державним виконавцем було направлено до суду заяву про видачу дублікату наказу, 01.09.2015р. державним виконавцем подано заяву про повернення без розгляду вказаної заяви. Вказані обставини свідчать про те, що 26.03.2015р. наказ був направлений банком до виконавчої служби для виконання, але після відмови у відкритті виконавчого провадження оригінал наказу на адресу стягувача не надійшов, що свідчить про його втрату.

До заяви стягувачем додано довідку від 14.09.2015р. про втрату наказу та про те, що наказ з Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області не надходив (втрачений) і до виконання повторно не предявлений (т.3, а.с.64).

Вище встановлені в справі обставини свідчать про те, що наказ був втрачений і на даний час на виконанні не перебуває.

Заперечення боржника проти видачі дублікату наказу з тих підстав, що дана заява подана заявником з пропуском встановленого строку є необґрунтованим, оскільки, як було встановлено судом вище, строк предявлення наказу до виконання на даний час не закінчився.

Заперечення боржника проти заяви з тих підстав, що законодавством не передбачено видачі дублікату наказу в разі втрати дублікату наказу, судом відхиляється, оскільки дублікат наказу як окремий вид виконавчого документу в Законі України "Про виконавче провадження" не визначений, дублікат наказу по своїй суті є наказом.

Судом також відхиляються посилання боржника на необхідність надання довідки органу звязку про втрату наказу, оскільки наказ було втрачено при пересиланні його поштою.

При дослідженні матеріалів справи судом було встановлено, що пересилання кореспонденції на адресу стягувача здійснювалося виконавчою службою за супровідним листом від 05.05.2015р. (т.3 а.с.5). Опис вкладення до цього листа суду не надано. За відсутності посвідченого поштовим відділенням опису вкладення у лист, не може бути підтверджений факт про втрату наказу поштою. З цих підстав заперечення боржника не приймаються, а довідка стягувача від 14.09.2015р. про втрату наказу є належним доказом.

Сторонами не надані суду будь-які докази, які б спростовували відомості, викладені у довідці, і свідчили б про те, що виданий по справі наказ не є втраченим і перебуває або у стягувача, або на виконанні в органі Державної виконавчої служби. Такі докази відсутні і в матеріалах справи.

Доказів сплати присуджених за даним наказом сум боржник суду не надав. Тобто на даний час рішення суду є невиконаним більше пяти років.

Відповідно ст.124 Конституції України, ст.115 ГПК України рішення господарського суду, що набрели законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Пункт 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.04 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Тривале невиконання рішення без вагомих на те мотивів, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому, таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року в справі № 5-рп/2013 (за конституційним зверненням акціонерної компанії "Харківобленерго" щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України "Про виконавче провадження") виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судових захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012року № 18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012року № 11-рп/2012).

Враховуючи, що строк для предявлення наказу до виконання було поновлено ухвалою господарського суду від 27.01.2015р. а тому він не є пропущеним, факт втрати наказу підтверджено належними доказами, заява Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" про видачу дублікату цього наказу обґрунтована та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 119, 120, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" про поновлення пропущеного строку для предявлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу - задовольнити частково.

2. Видати дублікат наказу господарського суду Полтавської області від 06.08.2010 р. по справі № 19/94.

3. У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" в частині поновлення пропущеного строку для предявлення наказу до виконання - відмовити.

Головуючий суддя Безрук Т. М.

Суддя Ківшик О. В.

Суддя Пушко І. І.