ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2015р. Справа №914/3913/14

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Іванчук С.В., суддів Манюка П.Т. та Цікала А.І., при секретарі судового засідання Білан О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Прокурора Шевченківського району м.Львова в інтересах держави в особі Департаменту економічної політики Львівської міської ради, м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю СВ, м.Львів

про стягнення 71917,58грн.

За участю представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_1 прокурор;

від позивача: ОСОБА_2 представник;

від відповідача: ОСОБА_3 представник

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, за клопотанням присутніх представників прокуратури та сторін в судових засіданнях не проводилася технічна фіксація судового процесу.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Прокурора Шевченківського району м.Львова в інтересах держави в особі Департаменту економічної політики Львівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю СВ про стягнення 71917,58грн. зі сплати пайового внеску на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Львова.

Ухвалою суду від 06.11.2014р. порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 25.11.2014р. У звязку з неявкою позивача та неподанням сторонами витребуваних судом доказів, а також враховуючи клопотання представника відповідача, розгляд справи ухвалою суду від 25.11.2014р. відкладався на 09.12.2014р.

В судових засіданнях 09.12.2014р. та 11.12.2014р. оголошувалась перерва до 16.12.2014р.

Ухвалою суду від 16.12.2014р. провадження у справі №914/3913/14 зупинялося до вирішення справи №914/4327/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю СВ до Департаменту економічної політики Львівської міської ради про визнання договору недійсним.

Ухвалою суду від 13.08.2015р. провадження у справі №914/3913/14 поновлено та призначено колегіальний розгляд справи №914/3913/14 у складі трьох суддів. На виконання ухвали суду від 13.08.2015р. та розпорядження керівника апарату господарського суду Львівської області від 13.08.2015р., автоматизованою системою визначено колегіальний склад суддів: головуючий суддя Бортник О.Ю., судді Пазичев В.М. та Манюк П.Т. Ухвалою суду від 14.08.2015р. колегіальний розгляд справи призначено на 29.09.2015р.

В звязку із перебуванням у відпустці головуючого судді Бортник О.Ю., 28.09.2015р. за розпорядженням керівника апарату господарського суду Львівської області протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями у справі №914/3913/14, в результаті якого визначено головуючого суддю Іванчук С.В.

У звязку із перебуванням у відпустці судді Пазичева В.М., 29.09.2015р. за розпорядженням керівника апарату господарського суду Львівської області протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів було проведено автоматичну зміну складу колегії у справі №914/3913/14, в результаті якого визначено суддю Цікало А.І.

Ухвалою суду від 29.09.2015р., з метою повного і всестороннього зясування всіх обставин спору, для забезпечення принципу змагальності, а також надання сторонам можливості добровільного врегулювання спору, розгляд справи відкладався до 28.10.2015р. В судовому засіданні 28.10.2015р. оголошувалась перерва до 10.11.2015р.

З метою повного і всестороннього зясування всіх обставин спору, для забезпечення принципу змагальності, враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача та подане ним клопотання про відкладення розгляду справи, а також надання сторонам можливості добровільного врегулювання спору, ухвалою суду від 10.11.2015р. розгляд справи відкладався до 30.11.2015р.

В судове засідання 30.11.2015р. прокурор та представник позивача явку забезпечили, позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві і просять суд позов задоволити. Позовні вимоги прокурор обґрунтовує наступним. 09.08.2012р. між позивачем та відповідачем укладено договір №379 про пайову участь. Відповідно до п.2.2 даного договору, відповідач зобовязувався сплатити пайовий внесок в розмірі 81917грн. 58коп., з них 10000грн. 00коп. по 30.11.2012р. та 71917грн. 58коп. по 01.11.2013р. В подальшому, між сторонами 18.10.2013р. укладено додаткову угоду №344 про внесення змін до договору про сплату пайового внеску №379 від 09.08.2012р., зокрема у п.1 передбачено обовязок сплати пайового внеску в більш пізній строк, а саме 10000грн. 00коп. по 30.11.2012р. та 71917грн. 58коп. по 01.10.2014р. Проте, відповідач своїх зобовязань по сплаті пайового внеску не виконав належним чином, відтак, прокурор стверджує, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 71917грн. 58коп. Позивач 07.10.2014р. звернувся до відповідача із претензією про сплату боргу, проте дана претензія розглянута не була. Крім цього, прокурор, посилаючись на ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», гл.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.144 Конституції України зазначає, що Положення, затверджене ухвалою міської ради 19.10.2006р. №219 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради» є нормативним актом, що визначає повноваження, а також межі відповідальності виконавчих органів міської ради. Положення розмежовує повноваження між виконавчим комітетом, департаментами, управліннями, відділами, іншими виконавчими органами ради у межах повноважень, наданих Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими нормативними актами виконавчим органам міської ради. Ухвалою міської ради від 19.10.2006 №219 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради» (зі змінами) надано повноваження департаменту економічної політики, щодо встановлення порядку розрахунку та сплати інвестиційного внеску на розвиток соціальної - інфраструктури міста, перегляд розміру інвестиційного внеску або звільнення від його сплати згідно з положенням, затвердженим радою. Відповідно до п.2.6 зазначеного Положення на підставі підписаного договору про пайову участь замовник вносить суму внеску єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається у договорі про пайову участь. 09.08.2012 року у відділі «Центр обслуговування мешканців» Львівської міської ради за № 2-20227 зареєстровано звернення ТзОВ «СВ» про проведення розрахунку розміру пайового внеску на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Львова при будівництві магазину на вул.І.Миколайчука, 9 у м.Львові. Також позивач зазначає, що 09.08.2012р. у відділі «Центр обслуговування мешканців» Львівської міської ради за №2-260228 зареєстровано звернення ТзОВ «СВ» про укладення договору про пайову участь при будівництві магазину на вул.І.Миколайчука, 9 у м.Львові, в якому відповідач просить в договорі встановити наступні терміни сплати: 10000грн. по 30 листопада 2012 р.; 71917,58грн. до 01 листопада 2013р. 15.10.2013р. у відділі «Центр обслуговування мешканців» Львівської міської ради за №2-20781/АП зареєстровано звернення ТзОВ «СВ» щодо внесення змін до договору про пайову участь від 09.08.2012р. №379. Враховуючи наведене звернення, як зазначає позивач, 18.10.2013р. між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода №344 про внесення змін до договору про пайову участь від 09.08.2012р. №379. Окрім цього, позивач зазначає, що відповідач 30.10.2012р. сплатив частину пайового внеску відповідно до договору №379 від 09.08.2012р., а отже такими діями визнав вказаний договір.

В судове засідання 30.11.2015р. представник відповідача явку забезпечив, позовні вимоги заперечив з підстав викладених у відзиві від 09.12.2014р. (вх.№53202/14 від 09.12.2014р.) на позовну заяву та просить суд в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх заперечень, відповідач зазначає, що договором про пайову участь №379 від 09.08.2012р. із врахуванням змін, внесених додатковою угодою №344 від 18.10.2013р., крайнім терміном виконання відповідачем свого обовязку щодо сплати 71917,58грн. пайового внеску є до настання моменту здачі обєкта в експлуатацію. Однак, як вважає відповідач, обєкт будівництва - магазин на вул.Миколайчука, 9 на даний час не тільки не зданий в експлуатацію, а й взагалі ще не збудований, оскільки жодні будівельні роботи щодо будівництва такого магазину по даний час не проводились, що підтверджується довідкою ТзОВ «СВ» від 03.12.2014р. №52. Також відповідач зазначив, що позивачем не подано жодних доказів щодо завершення відповідачем будівництва магазину на вул.Миколайчука, 9 та подання відповідачем в органи державного архітектурно-будівельного контролю, що давало б підстави стверджувати про настання події, з настанням якої повязується обовязок відповідача по сплаті 71917,58грн. пайового внеску. Як стверджує відповідач, оскільки магазин на вул.Миколайчука, 9 по теперішній час є незбудованим і будівництво такого обєкта не знаходиться на стадії здачі в експлуатацію, а п.2.2 договору про пайову участь №379 від 09.08.2012р. із змінами, внесеними додатковою угодою №344 від 18.10.2013р. крайній строк сплати відповідачем 71917,58грн. пайового внеску визначений не пізніше дати прийняття обєкта в експлуатацію, в даному випадку строк виконання відповідачем зобовязання по сплаті 71917,58грн. пайового внеску не настав. Тому позовні вимоги є безпідставними і не підлягають задоволенню.

30.11.2015р. в судовому засіданні представник відповідача, через канцелярію суду подав клопотання (вх.№51813/15 від 30.11.2015р.) про відстрочку виконання даного рішення суду до 30.12.2016р., у звязку із нездійсненням відповідачем будівництва обєкта за адресою: м.Львів, вул.Миколайчука, 9 і відсутністю фінансування для здійснення зазначеного будівництва і планового початку такого будівництва не раніше 2016 року, а також у звязку із складним фінансовим становищем відповідача. Представники прокуратури та позивача не заперечили щодо відстрочки виконання даного рішення суду, терміном до 30.12.2016р. В підтвердження обставин, викладених у клопотанні, долучено довідку №31 від 27.11.2015р. та довідку банку №08.7.0.0.0/525 про рахунок і залишок коштів.

Дослідивши подані суду документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд Львівської області,

в с т а н о в и в:

09.08.2012р. між Департаментом економічної політики Львівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВ» (замовник) укладено договір про пайову участь №379, згідно до розділу 1, якого замовник зобовязується здійснити відрахування у створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста шляхом сплати пайового внеску на умовах і у порядку, передбаченому цим договором. Адреса і вид обєкта містобудування, будівництво якого здійснює замовник: м.Львів, вул.І.Миколайчука, 9 (Шевченківський район).

Згідно із п.2.1. договору №379 від 09.08.2012р. замовник зобовязаний здійснити будівництво обєкта містобудування відповідно до погодженої проектно-кошторисної документації з дотриманням державних будівельних норм і правил та інших нормативних вимог у терміни: початок будівництва 01.11.2012р.; завершення будівництва 01.11.2013р.

Відповідно до п.2.2 договору №379 від 09.08.2012р. (в редакції додаткової угоди №344 від 18.10.2013р. про внесення змін до договору про пайову участь від 09.08.2012р. №379) замовник зобовязаний сплатити пайовий внесок на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Львова в сумі 81917грн. 58коп. на розрахунковий рахунок №0002, код платежу 24170000 в ГУДКСУ у Львівській області, МФО 825014, , отримувач: міський бюджет м.Львова 10000грн. 00коп. 30.10.2012р. та 71917грн. 58коп. по 01.10.2014р. (але не пізніше дати прийняття обєкта будівництва в експлуатацію).

Відповідач свої зобовязання щодо сплати пайового внеску на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Львова, на виконання умов укладеного договору, виконав частково, сплативши лише 10000грн. 00коп., що підтверджується банківською випискою від 30.10.2012р., внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у сумі 71917грн. 58коп.

Позивач на адресу відповідача направив претензію №23-вих-981 від 07.10.2014р., що підтверджується реєстром від 08.10.2014р., в якій позивач просив відповідача погасити заборгованість. Проте, дана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням господарського суду Львівської області від 09.02.2015р., залишеним без змін постановою Львівського господарського суду від 15.04.2015р. у справі №914/4327/14 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю СВ до Департаменту економічної політики Львівської міської ради, за участю Прокуратури міста Львова про визнання недійсним договору про пайову участь №379 від 09.08.2012р., відмовлено.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.5 ст.26 та ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; реєстрація права власності на об'єкт містобудування. Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Як вбачається із умов договору №379 від 09.08.2012р. (із внесеними змінами додатковою угодою від 18.10.2013р. про внесення змін до даного договору), обовязок сплати встановлено 10000грн. 00коп. по 30.11.2012р. та 71917грн. 58коп. по 01.10.2014р. (але не пізніше дати прийняття обєкта будівництва в експлуатацію).

Станом на день прийняття рішення суду, доказів в спростування вищенаведених обставин не поступало, доказів щодо оплати заборгованості не представлено, відтак заборгованість відповідача перед позивачем становить 71917грн. 58коп.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України). Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, подані докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.121 Конституції України на органи прокуратури покладено представництво інтересів держави в суді, у випадках передбачених законом. І згідно із ч.3 ст.2 ГПК України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність її захисту.

Згідно з ч.1 ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави (ч.3 ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру»).

Частиною 3 ст.49 ГПК України передбачено, що судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи те, що спір виник з вини відповідача, судовий збір в розмірі 1827грн. 00коп., стягується з відповідача в дохід Державного бюджету України.

За умовами ст.121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою у виняткових випадках, залежно від обставин справи, суд може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.83 ГПК України, надано право господарському суду, приймаючи рішення відстрочити або розстрочити його виконання. Враховуючи обставини справи, що ускладнюють виконання відповідачем даного рішення у справі, фінансовий стан сторін і ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, а також зважаючи на те, що відстрочка виконання рішення сприятиме як можливості продовження господарської діяльності відповідача та зробить реальною можливість отримання боргу позивачем, суд виходячи із інтересів обох сторін, та враховуючи погодження представника прокуратури та позивача, прийшов до висновку про задоволення заявленого представником відповідача клопотання щодо відстрочення виконання судового рішення, терміном до 30.12.2016р.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 4-3, 12, 29, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 82-85, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ» (79000, м.Львів, вул.Гайдамацька, 11, ) на користь Департаменту економічної політики Львівської міської ради (79006, м.Львів, пл.Ринок, 1, , отримувач: міський бюджет м.Львова) 71917грн. 58коп. основного боргу. Відстрочити виконання судового рішення до 30.12.2016р..

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ» (79000, м.Львів, вул.Гайдамацька, 11, ) в дохід Державного бюджету України 1827грн. 00коп. судового збору.

Накази видати відповідно до ст.116 ГПК України.

Головуючий суддя Іванчук С.В.

суддя Манюк П.Т.

суддя Цікало А.І.

Повне рішення складено 04.12.2015р.