Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

16 грудня 2014 року Справа № 927/1346/15

Позивач: Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз", вул. Любецька, 68, м. Чернігів, 14000

Відповідач: Прилуцький агротехнічний коледж,

вул. Київська, 178, м. Прилуки, Прилуцький район, Чернігівська область, 17500

про стягнення 272408,98грн.

Суддя Моцьор В.В.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 (довіреність №18/109 від 14 січня 2014 року),

відповідача: ОСОБА_2 (директор), ОСОБА_3 (довіреність №567 від 07 грудня 2015 року).

Рішення приймається після оголошеної в судовому засіданні 08 грудня 2015 року перерви на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз" подано позов до Прилуцького агротехнічного коледжу про стягнення 272408,98грн. боргу, в тому числі 175091,35грн. основної заборгованості, 47361,50грн. втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, 3407,70грн. три проценти річних, 46548,43грн. пені. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань по договору на постачання природного газу бюджетним організаціям за регульованим тарифом №ТП-Б-09-П від 23 січня 2015 року.

Ухвалою суду від 10 листопада 2015 року розгляд справи відкладався.

У судовому засіданні 08 грудня 2015 року суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні і відзиві на позовну заяву визнав заборгованість в розмірі 175091,35грн. та заперечив щодо нарахування 3% річних та пені.

11 грудня 2015 року через канцелярію суду від відповідача факсимільним зв'язком надійшла заява, в якій відповідач зазначив, що ним сплачено позивачу кошти в сумі 244520,86грн. та просив суд зменшити розмір позовних вимог в частині стягнення пені на 99%, посилаючись на те, що Прилуцький агротехнічний коледж фінансується за рахунок коштів державного бюджету і є неприбутковою організацією. Ідентична заява з додатком надійшла від відповідача до суду 14 грудня 2015 року. Суд долучив документи до матеріалів справи.

У судовому засіданні 16 грудня 2015 року представник позивача подав суду клопотання про припинення провадження у справі в частині стягнення боргу в розмірі 175091,35грн. та підтримав позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 47361,50грн., трьох процентів річних в сумі 3407,70грн. та пені в сумі 46548,43грн. Суд прийняв клопотання до розгляду та долучив його до матеріалів справи.

Представник відповідача підтримав припинення провадження в частині стягнення боргу в розмірі 175091,35грн. та підтримав заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення пені.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив:

23 січня 2015 року між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз" (постачальник) та Прилуцьким агротехнічним коледжом (далі споживач) було укладено договір на постачання природного газу бюджетним організаціям за регульованим тарифом №ТП-Б-09-П (надалі - договір) (а.с. 8-11).

Згідно п. 1.1, 1.2 договору постачальник постачає споживачу газ природний, скраплений або в газоподібному стані (газ природний) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку, та на умовах, передбачених договором. Передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності об'єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування. Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання визначається сторонами в додатку 1 до договору.

Відповідно до п. 2.1, 2.6, 2.9 договору договірні обсяги постачання газу споживачу наводяться в додатку 2 до договору. Послуги з постачання газу підтверджуються підписаними сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється за даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

Розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюються за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики (п. 4.1 договору)

Відповідно до п. 4.6 договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовим та/або плановими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом періоду оплати відповідно до додатка 2 до договору. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 01 числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі переплати за фактично спожитий газ сума переплати зараховується постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу.

На виконання умов договору, позивач у період з січня по березень 2015 року поставив відповідачу газ вартістю 212118,08грн., про що також свідчать акти прийому-передачі: №РФгаз-922 від 23 січня 2015 року на суму 81311,21грн., №РФгаз-46 від 23 лютого 2015 року на суму 95287,69грн., №ПР145 від 25 березня 2015 року на суму 35519,18грн. (а.с. 14-16).

Станом на день подання позову відповідач свої зобовязання за договором щодо оплати вартості газу виконав частково, сплативши позивачу 37026,73грн. Заборгованість відповідача становила 175091,35грн., про що також свідчить акт звіряння взаємних розрахунків за 1 півріччя 2015 року, підписаний сторонами та скріплений їх печатками (а.с. 18).

У відповідності до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Відповідно до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до банківської виписки та копій платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи, відповідач 05 листопада 2015 року, тобто після порушення провадження у справі, перерахував позивачу 244520,86грн. з призначенням платежу "за природний газ" (а.с. 42, 73).

Отже, на момент прийняття рішення судом основна заборгованість відповідача в сумі 175091,35грн. сплачена відповідачем повністю, що також, підтверджує представник позивача у судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене та згідно п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі в частині стягнення 175091,35грн. основного боргу підлягає припиненню за відсутністю предмету спору в цій частині, в зв'язку з чим клопотання позивача підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем в позовній заяві заявлено до стягнення 47361,50грн. інфляційних втрат за період з 01 лютого 2015 року по 30 вересня 2015 року, 3407,70грн. три проценти річних за період з 02 лютого 2015 року по 23 жовтня 2015 року та 46548,43грн. пені за період з 02 лютого 2015 року по 01 жовтня 2015 року.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем взятих на себе зобовязань щодо оплати вартості поставленого газу.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобовязань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобовязання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобовязання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Також частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно п. 6.2.2 договору у разі порушення споживачем строків оплати. Передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Враховуючи, що Прилуцький агротехнічний коледж є неприбутковою установою, заснований на державній власності і фінансується за рахунок коштів державного бюджету, що відповідач повністю розрахувався за поставлений газ за спірний період, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 47361,50грн., трьох процентів річних в сумі 3407,70грн. та пені в сумі 14574,18грн. В решті позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 31974,25грн. слід відмовити.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 4086,13грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Припинити провадження у справі в частині стягнення 175091,35грн. основного боргу.

2. Позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Прилуцького агротехнічного коледжу (вул. Київська, 178, м. Прилуки, Прилуцький район, Чернігівська область, 17500, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз" (вул. Любецька, 68, м. Чернігів, 14000, ) 47361,50грн. інфляційних втрат, 3407,70грн. трьох процентів річних, 14574,18грн. пені та 4086,13грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Відмовити в решті позовних вимог.

Суддя В.В. Моцьор