ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року Справа № 914/1878/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. (головуючого),
Катеринчук Л.Й. (доповідача), Куровського С.В.
розглянувши касаційну скаргуПАТ "Європейський газовий банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Єврогазбанк" Оберемка Романа Анатолійовича
на постанову та постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 року господарського суду Львівської області від 02.07.2015 року
у справі господарського суду № 914/1878/15 Львівської області
за заявою голови ліквідаційної комісії ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Ерго" Онушканича Я.В.
про визнання банкрутом ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Ерго"
у судовому засіданні взяли участь представники :

ПАТ "Європейський газовий банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Єврогазбанк" Оберемка Р.А.: Мушкало С.М. (довіреність №7/76/21 від 18.11.2015 року),
ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Ерго":Романюк І.І. (довіреність від 11.12.2015 року).
В С Т А Н О В И В :

ухвалою господарського суду Львівської області від 11.06.2015 року прийнято до розгляду в підготовчому засіданні заяву голови ліквідаційної комісії ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Ерго" (далі - боржника) Онушканича Я.В. про порушення справи про банкрутство боржника з урахуванням особливостей, передбачених статтею 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011 року) (далі - Закон про банкрутство) (том 1, а.с. 2).

Ухвалою господарського суду Львівської області від 25.06.2015 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Ерго", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (том 1, а.с. 130 - 132). Зазначена ухвала в апеляційному (та касаційному) порядку не оскаржувалася і набрала законної сили.

Постановою господарського суду Львівської області від 02.07.2015 року (суддя Цікало А.І.) боржника визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; скасовано всі арешти, накладені на майно боржника, чи інші обмеження щодо розпорядження майном боржника, постановлено, що накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном боржника не допускається; обов'язки ліквідатора банкрута покладено на голову ліквідаційної комісії боржника - Онушканича Я.В.; постановлено оприлюднити повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України; зобов'язано ліквідатора здійснити ліквідаційну процедуру відповідно до вимог статей 37 - 48, 95 Закону про банкрутство та подати до суду звіт про виконану роботу і ліквідаційний баланс банкрута на затвердження суду у строк, встановлений статтею 37 цього Закону, а також скласти та надати суду реєстр вимог кредиторів, документально підтверджені відомості про фінансове становище боржника, відомості про майно боржника (довідки ДАІ, управління земельних ресурсів тощо), висновок щодо наявності ознак фіктивного банкрутства або доведення до банкрутства, зобов'язано ліквідатора повідомити усіх кредиторів про місце, дату та час розгляду справи, докази чого надати суду, призначено у справі судове засідання на 03.09.2015 року (том 1, а.с. 138 - 142).

Не погоджуючись з прийнятою постановою, конкурсний кредитор - ПАТ "Європейський газовий банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Єврогазбанк" Оберемка Р.А. (далі - скаржник) звернулося до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції від 02.07.2015 року та залишити без розгляду заяву боржника про порушення справи про банкрутство, мотивуючи неповнотою з'ясування місцевим господарським судом обставин справи та передчасністю його висновків про наявність правових підстав для порушення щодо боржника, який ліквідується власником, справи про банкрутство та відкриття відносно нього ліквідаційної процедури.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Михалюк О.В., судді: Мельник Г.І., Плотніцький Б.Д.) апеляційну скаргу ПАТ "Європейський газовий банк" залишено без задоволення, а постанову господарського суду Львівської області від 02.07.2015 року у даній справі - без змін з тих же підстав (том 2, а.с. 64 - 68).

Не погоджуючись з прийнятою постановою, скаржник звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову апеляційного суду від 13.10.2015 року та постанову суду першої інстанції від 02.07.2015 року, заяву боржника про порушення справи про банкрутство залишити без розгляду, аргументуючи порушенням судами попередніх інстанцій положень статті 111 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 11, 95, 115 Закону про банкрутство та статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Скаржник зазначив про передчасність висновків судів про можливість порушення щодо боржника справи про банкрутство за особливостями провадження згідно зі статтею 95 Закону про банкрутство та відкриття відносно нього ліквідаційної процедури, мотивуючи недодержанням досудової процедури ліквідації підприємства-боржника в частині закриття ліквідаційною комісією рахунків боржника в банківських установах та проведення оцінки його майна, а також ненаданням суду доказів наявності у боржника майна, достатнього для покриття судових витрат. За твердженням заявника касаційної скарги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, призначив ліквідатором банкрута Онушканича Я.В., який виконував повноваження голови ліквідаційної комісії з ліквідації підприємства-боржника в досудовому порядку, без жодного обґрунтування прийнятого ним рішення та без вчинення електронного запиту на автоматичне визначення кандидатури ліквідатора у даній справі з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову апеляційного суду від 13.10.2015 року та постанову суду першої інстанції від 02.07.2015 року на предмет повноти встановлених обставин справи та правильності їх юридичної оцінки, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, вислухавши представників ПАТ "Європейський газовий банк" - Мушкало С.М. та боржника - Романюк І.І., дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Відповідно до частини 2 статті 41 ГПК України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частинами 1, 2 статті 95 Закону про банкрутство передбачено, що якщо вартості майна боржника-юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи. Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України. За результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна. Обов'язки ліквідатора можуть бути покладені на голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) незалежно від наявності у нього статусу арбітражного керуючого.

Згідно з частинами 1 - 3 статті 105 ЦК України (в редакції, чинній на момент прийняття загальними зборами учасників підприємства-боржника рішення від 02.03.2015 року про його припинення шляхом ліквідації), учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Після внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи публікується у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 та частини 3 статті 110 ЦК України, юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами. Якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом.

Частинами 3, 4, 8 статті 111 ЦК України передбачено, що під час проведення заходів щодо ліквідації юридичної особи до завершення строку пред'явлення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) закриває рахунки, відкриті у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами під час ліквідації юридичної особи. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, що припиняється, а також майна її філій та представництв, дочірніх підприємств, господарських товариств, а також майна, що підтверджує її корпоративні права в інших юридичних особах, виявляє та вживає заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб. У випадках, установлених законом, ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує проведення незалежної оцінки майна юридичної особи, що припиняється. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Згідно з частиною 1 статті 33 та частиною 2 статті 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглядаючи заяву про порушення провадження у справі про банкрутство за спеціальною процедурою відповідно до статті 95 Закону про банкрутство, суд першої інстанції встановив, що 02.03.2015 року загальними зборами учасників ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Ерго" прийнято рішення про припинення товариства шляхом його ліквідації у добровільному порядку та призначено ліквідаційну комісію у складі трьох осіб: Дамаскіна В.Й. (голова комісії), Грибик С.В. та Рянкеля С.І., про що складено протокол №02 від 02.03.2015 року (том 1, а.с. 16).

Судом встановлено, що про прийняте рішення щодо ліквідації підприємства повідомлено державного реєстратора, яким здійснено публікацію оголошення про ліквідацію боржника у спеціалізованому друкованому виданні - Бюлетені державної реєстрації №313 (8) за 2015 рік (том 1, а.с. 17); Витягом з ЄДРПОУ за №20686244 станом на 19.06.2015 року підтверджується перебування ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Ерго" в стані припинення за рішенням засновників (том 1, а.с. 121-123).

Судом встановлено обставини складення головою ліквідаційної комісії Дамаскіним В.Й. проміжного ліквідаційного балансу станом на 04.06.2015 року, який затверджено загальними зборами учасників боржника відповідно до протоколу №04/06 від 04.06.2015 року (том 1, а.с. 116-120); також, на цих же зборах учасниками ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Ерго" прийнято рішення про припинення повноважень Дамаскіна В.Й., як голови ліквідаційної комісії підприємства-боржника, та призначення головою ліквідаційної комісії товариства Онушканича Я.В.

З огляду на встановлене та враховуючи те, що за даними проміжного ліквідаційного балансу від 04.06.2015 року розмір пасиву боржника перевищує його активи, суд першої інстанції дійшов висновку про дотримання боржником процедури самоліквідації в порядку, передбаченому цивільним законодавством України, та можливість визнання боржника банкрутом, введення щодо нього ліквідаційної процедури за особливостями провадження згідно зі статтею 95 Закону про банкрутство та за клопотанням боржника призначив ліквідатором у даній справі про банкрутство Онушканича Я.В., який виконував повноваження ліквідатора боржника в процедурі його ліквідації в досудовому порядку (том 1, а.с. 138 - 142).

Переглядаючи справу в повному обсязі, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про належне виконання боржником процедури самоліквідації відповідно до положень статей 105, 110, 111 ЦК України та наявність правових підстав для визнання боржника банкрутом та призначення ліквідатором підприємства-банкрута Онушканича Я.В. (том 2, а.с. 64 - 68).

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає передчасними висновками судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для відкриття щодо боржника ліквідаційної процедури за особливостями провадження згідно зі статтею 95 Закону про банкрутство з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, на виконання вимог статті 111 ЦК України, після закінчення строку для пред'явлення кредиторських вимог головою ліквідаційної комісії боржника складено проміжний ліквідаційний баланс станом на 04.06.2015 року, який містить загальні відомості про активи та пасиви боржника. Однак, в матеріалах справи відсутні додатки до зазначеного балансу, які б розшифровували відомості його рядків про активи та пасиви боржника, в тому числі про склад майна боржника, а також перелік кредиторів, вимоги яких визнано ліквідаційною комісією підприємства-боржника.

Судами не досліджено правомірність використання головою ліквідаційної комісії Дамаскіним В.Й. при складанні ліквідаційного балансу боржника зразка балансу згідно Додатку 1 до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 25 "Фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва"", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №25 від 24.01.2011 року, зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів наявності у ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Ерго" статусу суб'єкта малого підприємництва в розумінні частини 3 статті 55 Господарського кодексу України.

Також, судами не встановлено обставин проведення незалежної оцінки майна боржника з огляду на наявність у власності боржника нежитлового приміщення (автосалону), загальною площею 876,5 кв.м. по вул. В. Липинського, 60 у місті Львові, яке передано в іпотеку ПАТ "Європейський газовий банк" на забезпечення виконання зобов'язань боржника з повернення кредитних коштів на суму 57 млн. грн. за договором іпотеки №1250-030114/I від 03.01.2014 року (том 3, а.с. 16 - 19).

Судами не надано оцінки належності дій ліквідаційної комісії на предмет виконання вимог частини 3 статті 111 ЦК України щодо закриття усіх рахунків боржника, відкритих у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами під час ліквідації юридичної особи, та надання суду довідки органу державної фіскальної служби про рахунки боржника у банківських установах з відомостями про їх стан на час проведення заходів з ліквідації боржника та довідок відповідних банків про їх закриття.

Відтак, досліджуючи процедуру формування активу та пасиву боржника в ході його добровільної ліквідації суди першої та апеляційної інстанції неповно з'ясували обставини справи, у зв'язку з чим дійшли передчасного висновку про можливість введення ліквідаційної процедури у даній справі про банкрутство боржника, що ліквідується власником.

Також, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає передчасними висновки суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про призначення ліквідатором у даній справі Онушканича Я.В., який призначений загальними зборами учасників товариства виконувати повноваження голови ліквідаційної комісії боржника на завершенні процедури його самоліквідації в досудовому порядку, з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 95 Закону про банкрутство, за результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна. Обов'язки ліквідатора можуть бути покладені на голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) незалежно від наявності у нього статусу арбітражного керуючого.

Згідно з положеннями частини 1 статті 114 Закону про банкрутство, кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна визначається судом самостійно із застосуванням автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Пунктами 4.2., 4.3., 4.6., 4.8.2. Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство, затвердженого Постановою Пленуму Вищого господарського суду України №1 від 16.01.2013 року, передбачено, що у разі надходження заяви про порушення справи про банкрутство та прийняття суддею рішення про наявність підстав для її прийняття, до винесення відповідної ухвали суддя до дванадцятої години робочого дня в межах строку, встановленого частиною 1 статті 12 Закону про банкрутство, визначає коефіцієнт складності справи про банкрутство та вчиняє електронний запит на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого. Справи за коефіцієнтом складності поділяються на п'ять категорій, зокрема, до першої категорії відносять справи за спрощеним порядком провадження, передбаченим статтею 95 Закону про банкрутство. Електронний запит на автоматизований відбір кандидата арбітражного керуючого здійснюється за встановленою формою з обов'язковим зазначенням коефіцієнту складності справи і необхідної для розгляду конкретної справи спеціалізації арбітражного керуючого та є підставою для проведення автоматизованого відбору кандидата арбітражного керуючого. Автоматизований відбір кандидата арбітражного керуючого для призначення у справу про банкрутство першої категорії складності здійснюється з числа арбітражних керуючих, які відповідно до Реєстру відповідають першому і другому рівню кваліфікації та які взяті на облік у відповідному апеляційному господарському суді.

Отже, законодавством про банкрутство не передбачено винятків щодо вчинення суддею, якому передано на розгляд заяву про порушення справи про банкрутство боржника в порядку статті 95 Закону про банкрутство, електронного запиту щодо автоматичного визначення кандидатури арбітражного керуючого на призначення ліквідатором підприємства-боржника, за наявності правових підстав для прийняття такої заяви до розгляду.

При цьому, враховуючи особливості провадження у справі про банкрутство за статтею 95 Закону про банкрутство, господарський суд не позбавлений можливості відхилити визначену автоматизованою системою відбору арбітражних керуючих кандидатуру арбітражного керуючого та призначити ліквідатором боржника, що ліквідується власником, особу, яка виконувала повноваження голови ліквідаційної комісії (ліквідатора) в досудовому порядку, виходячи з власної оцінки кандидатур та обставин справи.

Відтак, призначивши ліквідатором банкрута Онушканича Я.В., що виконував повноваження голови ліквідаційної комісії боржника в процедурі його самоліквідації, без вчинення у даній справі електронного запиту на автоматичне визначення кандидатури ліквідатора на стадії вирішення питання про прийняття заяви про порушення справи про банкрутство боржника до розгляду, суд першої інстанції порушив процедуру призначення арбітражних керуючих у справах про банкрутство, яка не має винятків щодо порядку відбору кандидатів у ліквідатори підприємств, що ліквідуються власниками, за особливостями провадження відповідно до статті 95 Закону про банкрутство.

Апеляційний суд, переглядаючи справу в повному обсязі, на зазначені порушення місцевим господарським судом процедури розгляду кандидатур на виконання повноважень ліквідатора боржника за статтею 95 Закону про банкрутство увагу не звернув, що не узгоджується з вимогами статей 43, 101 ГПК України.

З огляду на зазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що постанову апеляційного суду від 13.10.2015 року та постанову суду першої інстанції від 02.07.2015 року у даній справі необхідно скасувати як такі, що прийняті з порушенням законодавства про банкрутство та процесуального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Колегія суддів касаційного суду зазначає, що при новому розгляді справи суду належить дослідити повноту здійснених ліквідаційною комісією боржника заходів щодо формування його активу та пасиву, наявність у боржника майна, достатнього для покриття судових витрат у справі, зокрема, на оплату послуг ліквідатора, зважаючи на порушення даної справи про банкрутство за заявою боржника, та з огляду на встановлене дійти висновку про можливість здійснення подальшого провадження у справі та введення щодо боржника ліквідаційної процедури з призначенням ліквідатора із застосуванням автоматизованої системи з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ПАТ "Європейський газовий банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Єврогазбанк" Оберемка Романа Анатолійовича задовольнити частково.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 року та постанову господарського суду Львівської області від 02.07.2015 року у справі №914/1878/15 скасувати, справу №914/1878/15 передати на новий розгляд до господарського суду Львівської області в іншому складі суду.

Головуючий Н.Г. Ткаченко

Судді Л.Й. Катеринчук

С.В. Куровський