РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

08 грудня 2015 року Справа № 918/901/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Маціщук А.В.

судді Мельник О.В. ,

судді Грязнов В.В.

за участю представників сторін:

позивача - пред-ка ОСОБА_1 (пост.дов. № 7Д-32 від 14.09.2015 р.)

відповідача - пред-ка ОСОБА_2 (пост.дов. б№ від 15.06.2015 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Агро ХХІ»

на рішення господарського суду Рівненської області від 07.10.2015 р.

у справі № 918/901/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ"

про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 1037153 грн. 21 коп.

в с т а н о в и в :

Відповідно до рішення господарського суду Рівненської області від 07.10.2015 р. у справі № 918/901/15 задоволений позов товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння" до товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" про стягнення 1037153,21 грн., а саме: підлягає стягненню з відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння" 435895,76 грн. боргу, 179923,44 грн. пені, 87179,15 грн. штрафу, 19919,84 грн. 3 % річних, 314235,02 грн. інфляційних нарахувань.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач товариство з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Рівненської області від 07.10.2015 р. у справі № 918/901/15 скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції допущено порушення ст.533 ЦК України та неповно зясовані обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

Посилаючись на п.5.1. договору поставки № 2-1704/пр885х від 17.04.2013 р. та ч.2 ст.533 ЦК України, скаржник зазначає, що в додатках до договору позивачем неправильно визначений еквівалент іноземної валюти, який не відповідає рівню офіційно встановленого Національним банком України.

Пояснює, що внаслідок неправильного визначення еквівалента іноземної валюти до гривні завищено вартість товару на суму 476742,05 грн. по пяти додатках до договору. Разом з тим, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення боргу в сумі 435895,76 грн.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння" у відзиві та в судовому засіданні заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає, що оскаржуване рішення винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Посилаючись на ч.2 ст.533, ч.1 ст.692 ЦК України, ст.ст.189, 190 ГК України та п.п.5.1., 5.3. договору поставки, пояснює, що сторонами договору на підставі ч.2 ст.533 ЦК України встановлено порядок визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті на підставі міжбанківського валютного курсу та зафіксовано його у додатках до договору, які підписані відповідачем та скріплені його печаткою. З огляду на наведене просить відмовити відповідачу у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення господарського суду Рівненської області від 07.10.2015 р. у справі № 918/901/15 без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. При цьому апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено слідуюче.

17.04.2013 р. товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння"/продавець та товариство з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ"/покупець уклали договір № 2-1704/пр885х /а.с.11-13/.

Відповідно до п.п.1.1. та 1.2. договору продавець зобовязаний в строки, визначені договором, передати у власність покупця (поставити) товар, а покупець зобовязаний прийняти товар і оплатити його вартість. Найменування товару визначено в додатках до цього договору, які складають його невідємну частину.

Відповідно до п.п.5.1, 5.2. договору ціна за одиницю товару кожного найменування та її еквівалент в іноземній валюті наводяться у додатках до цього договору. Загальна вартість товару (в тому числі ПДВ) та її еквівалент в іноземній валюті визначаються шляхом складання вартості окремих партій товару, визначених у додатках до цього договору.

За умовами п.п.11.2. та 11.5. договору за порушення строків виконання зобовязань за цим договором сторона, яка допустила прострочення, сплачує другій стороні штрафну санкцію в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, нарахованої на суму боргу або на загальну вартість партії товару поставку (або заміну) якої прострочено, за кожен день прострочення. Нарахування штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань за цим договором здійснюється без обмеження строку. Строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань за цим договором становить три роки.

Відповідно до умов п.11.3. договору сторони визначили, що в разі ухилення від оплати вартості товару або прострочення поставки (або зміни) товару понад 07 робочих днів, винна сторона сплачує протилежній стороні крім санкції, що зазначена в п.11.2, штраф в розмірі 20 % від загальної вартості товару, оплата чи поставка (або заміна) якого прострочена.

За умовами п.10.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками та засвідчення печатками сторін. Строк дії договору становить 12 місяців. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення, яке мало місце під час дії договору.

Договір № 2-1704/пр885х від 17.04.2013 р. підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

В подальшому ТОВ "Торговий дім "Насіння" та ТОВ "Агро ХХІ" уклали ряд додатків договору № 2-1704/пр885х від 17.04.2013 р.: - № 1 від 17.04.2013 р., № 2 від 17.04.2013 р., № 3 від 19.04.2015 р., № 4 від 04.06.2013 р., № 5 від 31.07.2013 р. /а.с.14-18/.

Відповідно до додатку № 1 від 17.04.2013 р. позивач зобов'язаний поставити відповідачу товар на загальну суму 15879043,12 грн.; за додатком № 2 від 17.04.2013 р. на суму 6853005,50 грн.; за додатком № 3 від 19.04.2015 р. на суму 1399591,53 грн.; за додатком № 4 від 04.06.2013 р. на суму 323136,00 грн.; за додатком № 5 від 31.07.2013 р. на суму 264513,01 грн.

15.10.2013 р. товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння"/продавець та товариством з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ"/покупець укладена додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до п.1 якої сторони домовились перенести строк виконання покупцем свого зобовязання щодо оплати вартості товару з 15.10.2013 р. на наступні строки: 30% загальної вартості товару в строк до 08 листопада 2013 року; 70% загальної вартості товару в строк до 15 листопада 2013 року /а.с.19/.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 24719289,15 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: № Н-ВХ-1904-055 від 19.04.2013 р.; № Н-КХ-1904-004 від 19.04.2013 р.; № Н-БХ-1904-011 від 19.04.2013 р.; № Н-БХ-1904-112 від 19.04.2013 р.; № Н-КХ-1904-005 від 19.04.2013 р.; № Н-ВХ-1904-056 від 19.04.2013 р.; №Н-БХ-2504-036 від 25.04.2013 р.; № Н-ВХ-2504-041 від 25.04.2013 р.; № Н-КХ-2504-002 від 25.04.2013 р.; № Н-БХ-3004-012 від 30.04.2013 р.; № Н-КХ-0705-005 від 07.05.2013 р.; №Н-ВХ-0805-031 від 08.05.2013 р.; № Н-БХ-1605-033 від 16.05.2013 р.; № Н-БХ-1705-015 від 17.05.2013 р.; № Н-ВХ-1705-002 від 17.05.2013 р.; № Н-ВХ-2305-015 від 23.05.2013 р.; №Н-ВХ-2305-002 від 23.05.2013 р.; № Н-БК-0406-035 від 04.06.2013 р.; № Н-БХ-0307-008 від 03.07.2013 р.; № Н-ВЗ-0407-009 від 04.07.2013 р.; № Н-БХ-3107-015 від 31.07.2013 р.; №Н-БХ-2108-004 від 21.08.2013 р.; № Н-БХ-2108-011 від 21.08.2013 р. /а.с.20-42/.

Поставка товару підтверджується також довіреностями № 3505 від 19.04.2013 р., № 3503 від 19.04.2013 р., № 3522 від 25.04.2013 р., № 3547 від 16.05.2013 р., № 3571 від 16.05.2013 р., № 3595 від 23.05.2013 р., № 3626 від 04.06.2013 р., № 3713 від 02.07.2013 р., №3842 від 31.07.2013 р., № 3914 від 20.08.2013 р. /а.с.43-52/.

Частину товару на загальну суму 3066742,12 грн. відповідач ТОВ Агро ХХІ повернув позивачеві, що підтверджується видатковими накладними: №№ АІ-0000035 від 01.11.2013 р.; АІ-0000036 від 01.11.2013 р.; АІ-0000037 від 01.11.2013 р.; АІ-0000038 від 01.11.2013 р.; АІ-0000039 від 01.11.2013 р.; АІ-0000040 від 01.11.2013 р.; АІ-0000041 від 01.11.2013 р.; АІ-0000042 від 01.11.2013 р.; АІ-0000043 від 01.11.2013 р.; АІ-0000044 від 01.11.2013 р.; АІ-0000045 від 01.11.2013 р.; АІ-0000046 від 01.11.2013 р.; АІ-0000047 від 01.11.2013 р./а.с.53-64/.

Крім того, частину боргу в розмірі 21216646,27 грн. переведено на третіх осіб на підставі договорів про переведення боргу: № 1359 від 08.11.2013 р., № 1361 від 22.11.2013 р., № 1365 від 13.12.2013 р., № 1366 від 13.12.2013 р. та № 1367 від 20.12.2013 р. /а.с.67-71/.

Отже, на умовах договору № 2-1704/пр885х від 17.04.2013 р. між сторонами склались правовідносини з поставки. Згідно зі ст.ст.1-4,181 ГК України до господарських відносин застосовуються правила Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом. Статтею 175 ГК України визначено, що майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст.712 ЦК України та ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобовязується передати (поставити) в обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.6 ст.265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно зі ст.193 ГК України та ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У визначений договором строк відповідач розрахунки не виконав. Заборгованість в сумі 435895,76 грн. підтверджена вищенаведеними первинними документами.

Колегія суддів вважає, що доводи відповідача про те, що внаслідок неправильно визначеного еквіваленту іноземної валюти, неправильно визначена сума боргу, оскільки за загальним правилом грошовий еквівалент в іноземні валюті необхідно визначати за офіційним курсом НБУ, - не ґрунтується на умовах договору.

Згідно з ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до п.5.1. договору ціна за одиницю товару та її еквівалент в іноземній валюті наводиться у додатках до цього договору. Крім того, відповідно до п.5.3. договору ціна та загальна вартість товару може змінюватись у випадку зміни середньозваженого міжбанківського валютного курсу продажу умовної одиниці в іноземній валюті до гривні на дату, яка передує даті оплати відносно такого курсу, що діяв на дату укладення відповідного додатку до договору. При цьому жодна умова договору не містить посилання на курси НБУ.

Такі умови договору узгоджуються із нормами ст.533 ЦК України та свободою договору відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України, де визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Кожен додаток до договору містить колонку „Еквівалент умовної одиниці в іноземній валюті (згідно з п.5.3 договору). Колегія суддів звертає увагу, що ціна та вартість поставки визначені сторонами у додатках до договору у гривні, і сторони підписали ці додатки та скріпили їх печатками. При цьому позивач не скористався своїм правом змінити ціну проти погодженої у додатках за п.5.3 договору. Отже сторони погодили ціну та вартість товару у національній валюті як істотну умову договору поставки, і саме такими умовами правомірно керувався позивач при визначенні суми заборгованості.

За наведених обставин позовна вимога про стягнення з відповідача 435895,76 грн. боргу є обґрунтованою і правомірно задоволена судом пршої інстанції з урахуванням конкретних обставин справи та вищенаведених норм.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплатити неустойку.

За умовами п.п.11.2. та 11.5. договору за порушення строків виконання зобовязань за цим договором сторона, яка допустила прострочення, сплачує другій стороні штрафну санкцію в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, нарахованої на суму боргу або на загальну вартість партії товару поставку (або заміну) якої прострочено, за кожен день прострочення. Нарахування штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань за цим договором здійснюється без обмеження строку. Крім того, за умовами п.11.3. договору сторони визначили, що в разі ухилення від оплати вартості товару або прострочення поставки (або зміни) товару понад 07 робочих днів, винна сторона сплачує крім санкції, що зазначена в п.11.2, штраф в розмірі 20 % від загальної вартості товару, оплата чи поставка (або заміна) якого прострочена.

Сторони також погодили, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій за цим договором становить три роки.

Такі умови договору відповідають нормам ст.ст.230-231 ГК України, ст.ст.533, 549-551, 627-628 ЦК України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», а також узгоджуються із свободою договору відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України.

Оскільки має місце порушення строків виконання грошових зобовязань за договором, позовна вимога про стягнення пені в сумі 179923,44 грн., обрахованій від суми боргу за період прострочення з 16.11.2013 р. по 25.05.2015 р., правомірно задоволена судом першої інстанції з урахуванням обґрунтованого розрахунку позивача /а.с.5-6/.

Перевіривши розрахунок штрафу, колегія суддів дійшла висновку, що розрахунок відповідає наведеним нормам законодавства та положенням п.11.3. договору, є арифметично вірними, тому вимоги ТОВ Торговий дім Насіння про стягнення з ТОВ Агро ХХІ 87179,15 грн. штрафу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Оскільки має місце порушення грошового зобовязання, також правомірно з урахуванням норм ст.625 ЦК України та обґрунтованого розрахунку позивача судом задоволена позовна вимога про стягнення з відповідача 19919,84 грн. відсотків річних та 314235,02 грн. інфляційних нарахувань за період прострочення з 16.11.2013 р. по 25.05.2015 р.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Рівненської області від 07.10.2015 р. у справі № 918/901/15 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на нормах чинного законодавства і немає підстав для його скасування чи зміни за ст.104 ГПК України.

Судові витрати покладаються на відповідача згідно з ч.1 ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Агро ХХІ» залишити без задоволення. Рішення господарського суду Рівненської області від 07.10.2015р. у справі № 918/901/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 918/901/15 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.