донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

16.12.2015 справа №908/2962/13

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4
розглянувши апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, м.Запоріжжя
За участю представників сторін: позивача - відповідача ДВС- Не зявився ОСОБА_5 (довіреність б/н від 20.01.15р.) Не зявився
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від18.11.2015 року
у справі№908/2962/13 (суддя Зінченко Н.Г.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі», м. Мелітполь, Запорізька область

простягнення 3262396,59 грн. основного боргу за договором про закупівлю природного газу №183-БО-14 від 25.01.2012р., 407126,75 грн., пені 35760,05 грн. втрат від інфляції грошових коштів, 160964,90 грн., 3% річних та 590598,60 грн. штрафу.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі", м. Мелітополь, Запорізька область звернулось до господарського суду Запорізької області зі скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у справі №908/2962/13.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 18.11.2015р скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області задоволено.

Скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 24.09.2015р. про арешт коштів Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі" в частині накладення арешту на рахунок №1936 (код валюти рахунку: 980) в Публічному акціонерному товаристві "Перший Український ОСОБА_6».

Знято арешт з коштів на рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі" - №1936 (код валюти рахунку:980) в Публічному акціонерному товаристві "Перший Український ОСОБА_6 ", код банку 334851).

Ухвала суду мотивована тим, що рахунок №1936, відкритий в ПАТ «Перший Український ОСОБА_6», використовується для виплати заробітної плати.

Скаржником - Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, подана апеляційна скарга, в якій апелянт просить ухвалу господарського суду Запорізької області від 18.11.2015р. по справі №908/2962/134 скасувати, у задоволенні скарги ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги заявник, зокрема, посилається на наступне.

Судом не досліджено належним чином питання щодо правомірності накладення арешту на кошти боржника відповідно до статей 52, 65 Закону України «Про виконавче провадження». Пунктом 5 статті 65 вищевказаного Закону визначено, що не підлягають стягненню в порядку, встановленому цим Законом, кошти: що перебувають на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, повязаних із забезпеченням ядерної безпеки», що знаходяться на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 19-1 та 26-1 Закону України «Про теплопостачання» та статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику». Зазначений розрахунковий рахунок відкритий в ПАТ «ПУМБ» № 1936 не відноситься до вищезазначеному переліку, а отже державний виконавець діяв в межах та у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Арешт був накладений правомірно.

Апелянт у судове засідання Донецького апеляційного господарського суду не зявився.

Відповідно до частини другої статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали скарги, доводи апеляційної скарги, заслухавши представника відповідача у справі, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 124 ОСОБА_7 України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу.

Згідно приписів ст. 115 ГПК України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який, у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», є виконавчим документом та підлягає виконанню державною виконавчою службою.

В силу ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Рішенням господарського суду Запорізької області по справі №908/2962/13 від 14.11.2013 р. позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", задоволені частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі" 3262396 грн. 59 коп. основного боргу, 407126 грн. 75 коп. пені, 160964 грн. 90 коп. 3 % річних, 590598 грн. 60 коп. штрафу, 12124 грн. 58 коп. втрат від інфляції грошових коштів та 68455 грн. 03 коп. судового збору.

29.11.2013р. на примусове виконання рішення від 14.11.2013 р. по справі №908/2962/13 виданий відповідний наказ.

23.01.2014р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_8, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 41587406 по примусовому виконанню наказу № 908/2962/13 від 29.11.2013р.

На підставі постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження від 20.06.2012р. матеріали виконавчі провадження по виконанню наказів №5009/1034/12 від 26.04.2012р, №5009/504/12 від 07.05.2012р., №15/5009/2115/11 від 06.07.20111р., №908/2962/13 від 29.11.2013р.) передані з Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції на виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області та приєднано до зведеного виконавчого провадження № 339/3 ( ЗВП 49012451) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі" на користь юридичних осіб боргів, яке передано із Відділу Державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції.

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Предметом оскарження були дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, що полягали у накладенні арешту на кошти боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі" у межах зведеного виконавчого провадження №339/3 (ЗВП 49012451).

Як зазначено в п. 9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" якщо у відповідній скарзі йдеться про оскарження дій (бездіяльності) органу Державної виконавчої служби у зведеному виконавчому провадженні, то вона підлягає розглядові господарським судом у тій частині, яка стосується виконання рішення (ухвали, постанови) господарського суду, але не загального суду чи іншого органу, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо органом державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно до ч. 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, згідно п. 6 ч. 3 зазначеного Закону, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

За приписами ст. 32 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 65 Закону державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

З урахуванням вищевказаних норм Закону, державним виконавцем було вжито відповідних заходів до примусового виконання рішення.

Так, державним виконавцем направлено відповідний електронний запит до Державної фіскальної служби України щодо наявних у боржника відкритих рахунків в банківських установах.

27.08.2015р. отримано відповідь № НОМЕР_1 від 27.08.2015р. про номери рахунків відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками-юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями.

24.09.2015р. державним виконавцем (заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУ юстиції у Запорізькій області ОСОБА_8А.) винесено постанову про арешт коштів боржника № 32909766 від 24.09.2015р. та надіслано сторонам виконавчого провадження до відома та фінансовим установам до виконання.

Зазначеною постановою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках:

- в Публічному акціонерному товаристві "Перший Український ОСОБА_6», код банку 334851;

- в Філії "Запорізьке регіональне правління" Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», код банку 313399;

- Публічному акціонерному товаристві "УкрСибБанк", код банку 351005;

- в Публічному акціонерному товаристві "Український ОСОБА_9", код банку 300142;

- в Філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк», код банку 313957;

- в ГУ ДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015.

Статтею 65 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено порядок звернення стягнення на кошти боржника - юридичної особи.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону, державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також, за повідомленнями стягувача.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 Закону , державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Частиною 5 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що не підлягають стягненню в порядку, встановленому цим Законом: - кошти, що перебувають на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, повязаних із забезпеченням ядерної безпеки»;

- суми авансових платежів та попередньої оплати за контрактами підприємств суднобудівної промисловості (клас 30.11 група 30.1 розділ 30, клас 33.15 група 33.1 розділ 33 КВЕД ДК 009:2010), отримані від замовників морських, річкових суден, інших плавучих засобів та суднової техніки, суднових двигунів, суднових приладів і оснащення або від замовників ремонту, модернізації морських, річкових суден, інших плавучих засобів та суднової техніки, суднових двигунів, суднових приладів і оснащення, а також кошти у вигляді кредитів, які зазначені підприємства спрямовують на будівництва або ремонту морських, річкових суден, а також на виготовлення : суднової техніки, суднових двигунів, суднових приладів і оснащення, що перебувають на окремих рахунках зазначених підприємств.

Правова природа коштів, щодо яких державний виконавець вчинив виконавчі дії, а саме наклав арешт для подальшого їх стягнення, це кошти, направлені на виплату заробітної плати. Тобто, це кошти, на які Законом не накладено заборони щодо їх стягнення.

За таких обставин, дії державного виконавця з накладення арешту на кошти боржника є правомірними, оскільки державний виконавець не мав відомостей про цільове використання рахунків і з'ясування цих обставин не входить до кола його обов'язків.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 43 ОСОБА_7 України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Статтями 8, 9 ОСОБА_7 України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_7 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_7 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_7 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_7 України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно статті 43 ОСОБА_7 України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.1 ст.2, ч.2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 р. №95, ратифікованої Україною 04.08.1961 р., ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування ОСОБА_7 України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 №9 закріплено: "Оскільки ОСОБА_7 України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності ОСОБА_7 і в усіх необхідних випадках застосовувати ОСОБА_7 як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на ОСОБА_7, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй".

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Частиною 1 ст.115 Кодексу законів про працю України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів н через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частини 5 та 6 статті 24 Закону України «Про оплату праці» передбачають, що за особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов'язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Згідно Податкового кодексу України роботодавець як податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб зобов'язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі. Крім того, роботодавець зобов'язаний сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне страхування відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» №2464 від 08.07.2010.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації» від 27.03.2014 р №1169-VII внесено зміни до Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» від 25.03.92 р. №2232-ХІІ та ст. 119 КЗпП та , згідно з якими за громадянами України, які проходять військову службу за призовом у зв'язку з мобілізацією, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, незалежно від підпорядкування і форм власності. Згідно з ч. 3 ст. 119 КЗпП мобілізованим працівникам нараховується компенсація в межах середнього заробітку, який розраховується виходячи із заробітної плати за попередні два місяці (відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.95 р. №100).

Отже, держава гарантувала та захистила законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Таким чином, накладення арешту на рахунок боржника, який призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, які працюють на підприємстві, що призводить до порушення їх конституційних прав.

Колегією суддів встановлено, що рахунок № 1936 (код валюти рахунку: 980), відкритий в Публічному акціонерному товаристві "Перший Український ОСОБА_6», використовується для виплати заробітної плати. Про це свідчать фактичні платежі за вказаним рахунком, що підтверджується: журналом проводок по рахунку № 1936 за 9 місяців 2015 р., платіжним дорученнями за період: з 08.01.15 р. по 23.09.15 р.; довідкою ПАТ "Перший Український ОСОБА_6» № МЕ- 1-52/240 від 16.11.15 р., в якій підтверджено, що платіжні доручення були проведені в повному обсязі та зараховані на платіжні картки робітникам ТОВ "Мелітопольські теплові мережі"; довідкою ПАТ "Перший Український ОСОБА_6» № МЕ- 1-52/220 від 06.10.15 р., в якій вказано, що рахунок № 1936 використовується для виплати заробітної плати. Проведення платежів з іншим, ніж оплата праці (заробітна плата, неоподатковувана виплата мобілізованим), призначенням відсутнє.

Докази виплати заробітної плати за допомогою інших рахунків, крім № 1936 (код валюти рахунку: 980), що відкритий в Публічному акціонерному товаристві "Перший Український ОСОБА_6», матеріали справи не містять.

Договір № 7306020, який вказано у довідці від 06.10.15 р. № МЕ- 1-52/220 в якості підстави для використання рахунку № 1936, укладено 30.12.08 р. між ПАТ "Перший Український ОСОБА_6»" (ОСОБА_6) та Мелітопольським орендним підприємством теплових мереж (Підприємство, правонаступником якого є ТОВ "Мелітопольські теплові мережі" згідно статуту). За розділом 1 вказаного договору Підприємство доручає, а ОСОБА_6 бере на себе зобов'язання відкрити карткові рахунки фізичним особам - співробітникам Підприємства і організовувати перерахування грошових коштів на карткові рахунки співробітників.

Таким чином, судова колегія вважає доведеним факт використання рахунку № 1936 для оплати праці.

Згідно довідки ТОВ "Мелітопольські теплові мережі" № 1368 від 05.10.15 р. заборгованість відповідача за несплаченою заробітною платою складає 1896027,82 грн. (заробітна плата за липень 2015 року та за серпень 2015 року).

За приписами ст. 57 Закону постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Згідно ч.3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.

Разом з тим, частиною 5 ст. 60 вказаного Закону передбачено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

З огляду на встановлені обставини, господарський суд дійшов правомірного висновку, що постанова Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 24.09.2015р. про арешт коштів ТОВ "Мелітопольські теплові мережі" в частині накладення арешту на рахунок №1936 підлягає скасуванню, а з коштів відповідача, які знаходяться на рахунку № 1936 (код валюти рахунку: 980), що відкритий в Публічному акціонерному товаристві "Перший Український ОСОБА_6», арешт має бути знятий для забезпечення конституційних прав працівників ТОВ "Мелітопольські теплові мережі" на оплату праці.

Таким чином, господарський суд дійшов правомірного висновку щодо необхідності задоволення скарги та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 24.09.2015р. про арешт коштів ТОВ "Мелітопольські теплові мережі" в частині накладення арешту на рахунок №1936 (код валюти рахунку: 980) в ПАТ "Перший Український ОСОБА_6», код банку 334851 та зняття арешту з коштів на рахунку ТОВ "Мелітопольські теплові мережі" - №1936 (код валюти рахунку:980) в ПАТ "Перший Український ОСОБА_6», код банку 334851.

Враховуючи вищевказане, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування ухвали господарського суду.

На підставі викладеного, керуючись статями 33, 38, 99, 101 - 103, 105, 106 , 121-2 Господарського процесуального кодексу України Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 18.11.2015 року у справі №908/2962/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова Донецького апеляційного господарського суду набирає законної сили в день її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України в 20-ти денний строк.

Головуючий суддя О.Л.Агапов

Судді: С.А. Малашкевич

ОСОБА_3

Надруковано 6 прим:

1-позивачу, 1-відповідачу

1-ДВС, 1-у справу,

1-ДАГС, 1-ГСЗО