ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2015р. Справа№ 914/3562/15

За позовом: Приватного підприємства «Молекс», м.Новояворівськ

До відповідача: Публічного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд», м.Львів

Про стягнення 10 864, 32 грн.

В судове засідання зявились:

від позивача: ОСОБА_1-О.-Г. - керівник

від відповідача: не зявився

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Кравець О.І.

Суть спору: Подано позов Приватного підприємства «Молекс» до Публічного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» про стягнення 10 864, 32 грн.

Ухвалою суду від 13.10.2015 р. було порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 02.11.2015 р.

В судовому засіданні 02.11.2015 року судом було оглянуто оригінали документів, які в належно завірених копіях долучені до матеріалів справи.

В судових засіданнях представник позивача позов підтримав, просив задоволити позовні вимоги з мотивів наведених в позовній заяві, матеріалах справи та поясненнях наданих в судовому засіданні, зокрема з тих підстав, що відповідачем не виконувались належним чином свої договірні зобовязання в частинні оплати за наданні послуги.

Відповідач в судові засідання не зявився, відзиву на позов не подав, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалами суду, які направлялись йому рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення. За таких обставин суд вважає, що справа у відповідності до вимог ст.75 ГПК України, може бути розглянута за відсутності відповідача.

В судовому засіданні 14.12.2015 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

01.07.2013 року між Приватним акціонерним товариством «Нафтогазбуд» (надалі Замовник) та Приватним підприємством «Молекс» (надалі Виконавець) був укладений договір № 18/13.

Відповідно до п. п. 1.1 договору, Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе обовязки щодо виконання робіт з належної оцінки основних засобів: вагон-дім ЦУБ-2М в кількості 32 шт. для відчуження.

Згідно умов договору Виконавець має виконати роботи за Договором протягом 5 днів з моменту отримання заявки на проведення оцінки.

Відповідно до розділу 2 договору, ціна робіт складає 12 800,00 грн., яку замовник має сплатити наступними платежами:

- Аванс в розмірі 4 300,00 грн. протягом 5 днів з моменту підписання договору;

- Решта платежу за виконанні роботи протягом 5 робочих днів після підписання Акту приймання здачі виконаних робіт.

Виконавцем належним чином було виконано свої договірні зобовязання, що підтверджується актом приймання здачі виконаних робіт без зауважень зі сторони замовника.

Однак, Замовником станом на 20.12.13 р. свої договірні зобовязання в частинні оплати за наданні послуги в повній мірі не виконано сплативши лише 6 400,00 грн., з яких 4 300,00 грн. авансовий платіж та 2 100,00 грн. частина початкового платежу за виконанні роботи, чим заборгувавши позивачу 6 400,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані три відсотки річних в розмірі 320,88 грн. та інфляційні втрати в розмірі 3 901,12 грн. Крім цього, відповідно до п. 5.2 Договору, позивачем нарахована пеня у розмірі облікової ставки НБУ, яка складає 242,32 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем здійснено оцінку основних засобів, а саме вагон-діму ЦУБ-2М в кількості 32 шт. для відчуження, чим виконано свої договірні зобовязання в повній мірі.

Відповідно до розділу 2 договору, вартість робіт, зазначених у п. 1.1 договору, визначається у розмірі 12 800,00 грн., з яких 4 300,00 грн. складає авансовий платіж, який підлягає перерахуванню на розрахунковий рахунок Виконавця протягом 5-ти робочих днів з моменту підписання Замовником договору. Вартість за роботу підлягає перерахуванню на розрахунковий рахунок виконавця протягом 5-ти робочих днів з моменту підписання Замовником акта приймання-здачі.

Однак, Відповідач свої договірні зобовязання в частинні оплати за наданні роботи виконав частково, оплативши лише 6 400,00 грн., чим спричинив виникнення заборгованості в сумі 6 400,00 грн.

Відповідно до вище викладеного та матеріалів справи позовні вимоги, щодо стягнення основної заборгованості слід задоволити та стягнути з відповідача 6 400,00 грн.

Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 220 Господарського кодексу України боржник, який прострочив виконання господарського зобов'язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 5.2 Договору, за невиконання Замовником умов договору зазначених в п.2.4, з Замовника стягується пеня в розмірі облікової ставки НБУ за кожний день прострочки.

За несвоєчасне виконання договірних зобовязань, позивачем нарахована пеня за період з 30.12.2013 року по 14.04.2014 року та з 15.04.2014 року по 28.06.2014 року в розмірі одної облікової ставки НБУ, в сумі 242,32 грн. Згідно проведеного судом перерахунку, за спірний період розмір пені підлягає до стягнення в межах заявлених позовних вимог.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання, а саме: сплата суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми.

За несвоєчасне виконання договірних зобовязань позивачем за період з 01.01.2014 року по 01.09.2015 року нараховані інфляційні втрати в розмірі 320,88 грн. та три відсотки річник за період з 01.01.2014 року по 01.09.2015 року в розмірі 3 901,12 грн. Згідно проведеного судом перерахунку, за спірний період розмір трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань підлягає до стягнення в межах заявлених позовних вимог.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач в судове засідання не зявився, позов не заперечив доказів оплати боргу суду не подав, а відтак суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Судові витрати слід віднести на відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись 3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,82,84,85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «Фірма «Нафтогазбуд» (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 144, ) на користь Приватного Підприємства «Молекс» (81054, Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. С.Бандери, 15/48, ) 6 400,00 грн. основного боргу, 242,32 грн. пені, 3 901,12 грн. інфляційних втрат, 320,88 грн. трьох відсотків річних та 1 299,94 грн. судового збору.

3. Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 16.12.2015 року.

Суддя Березяк Н.Є.