ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2015 р.Справа № 922/5671/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ
до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Старк", с. Старовірівка
простягнення коштів
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. № 38 від 01.01.2015 року);

від відповідача: ОСОБА_2 (дов. вих. № 487 від 29.12.2014 року).

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Придніпровська залізниця» (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ» Старк» (відповідач) про стягнення штрафу у сумі 22 420, 00 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем статті 129 статуту залізниць України у частині неправильного зазначення маси вантажу за залізничною накладною № 43072073 у вагоні № 66751033.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.10.2015 року порушено провадження у справі № 922/5671/15 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 09.11.2015 року.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 2.12.2015 року задоволено клопотання вх. № 1778 від 1.12.2015 року позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідач у відзиві від 9.11.2015 року вх.45064 на позовну заяву заперечує у повному обсязі та вважає її необґрунтованою. Посилається на відсутність підстав для притягнення його до відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей в провізних документах про масу вантажу, адже збільшення маси вантажу було спричинене саме випаданням опадів на шляху слідування вагону (форс-мажорні обставини). Крім того, як вважає відповідач, комерційний акт станції Запоріжжя-Ліве № 008435/681 від 09.04.2015 року складений з порушенням норм чинного законодавства та просить суд відмовити в позові Державного підприємства «Придніпровська залізниця» про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 22 420,00 грн.

Присутній у судовому засіданні 8.12.2015 року у режимі відеоконференції представник відповідача заперечував проти задоволенні позову із підстав викладених у відзиві на позовну заяву та посилався на інформаційно-аналітичні висновки Харківської торгово-промислової палати від 30.10.2015 року № АЗ-1 та від 20.11.2015 року № АЗ-3.

Присутній у судовому засіданні 8.12.2015 року у режимі відеоконференції представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі із підстав викладених у позові та надав усні пояснення щодо заперечень відповідача у яких зазначив що правилами видачі вантажів, а саме пунктом 27 чітко визначено що допустимі надлишки може складати не більше 0,2 % від маси нетто вантажу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 4-3 Господарського процесуального кодексу та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (пункт 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК України), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обовязку по доведенню своєї правової позиції.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Згідно із статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 8.12.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення позивача, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, у квітні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "ВКФ «Старк» за залізничною накладною № 43072073 зі станції Старовірівка, Південної залізниці було відправлено вантаж (пісок) на станцію Запоріжжя-Ліве Придністровської залізниця.

При проходженні вагонів через станцію Запоріжжя-Ліве Придністровської залізниця, на підставі статті 24 Статуту залізницею проведено перевірку маси вантажу у вагонах. Під час якої було виявлено, що маса вантажу, вказана у залізничній накладній № 43072073 не відповідає масі вантажу, вказаній відправником.

Переважування проводилось на 150-тонних вагах № 87 повірених 9.04.2015 року. В технічному та комерційному відношенні вагони справний, двері та люки закриті, навантаження нижче бортів на 50 см., без виїмок і поглиблень.

У відповідності до статті 129 Статуту та пункту 4 «Правил складання актів», затверджених наказом Міністерства транспорту від 28.05.2002 року № 334, було складено акт загальної форми №№ 8159, 243 від 09.04.2015 року та комерційний акт РА 008435/681 від 9.047.2015 року (т. 1, а.с. 13-14). Відповідно до комерційного акту № РА 008435/681 від 9.04.2015 року згідно з розділом "Д", складеного на підставі актів загальної форми № 8159,243 від 9.04.2015 року, на станції Запоріжжя-Ліве зроблена контрольна переваження вантажу прибулого груповий відправкою зазначеної на лівій стороні цього акта на справних вагонних вагах № 87 на станції Запоріжжя-Ліве держперевірка 30.01.2015 року приймальником поїздів ОСОБА_3, у присутності начальника станції ОСОБА_4 згідно документа у вагоні № 66751033 значиться маса вантажу 69 000 гк., тара 23000 кг. Фактично вага брутто 93000 кг., тара з документа 23000 кг., нетто 7000 кг., що більше ваги зазначеного в документі і вантажопідйомності на 1000 кг. У комерційному відношенні погрузка нижче бортів 50 см. шапкообразна, ущільнена. Обрису навантаження не порушені, виїмок, поглиблень ні. У технічному відношенні вагон справний, бездвірний, люки закриті, слідів прокидання перевезеного вантажу немає. Дана телефонограма. Зав. вантажного двору за штатним розкладом немає (т. 1, а.с. 13).

Причиною виникнення спору є неправильно зазначена у залізничній накладній №43072073 від 9.04.2015 року маса вантажу у вагоні № 66751033.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі статтею 908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 3 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлює, що нормативні документи, які визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту та комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України, визначає обов'язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до частини 1 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

За договором залізничного перевезення вантажу, згідно з частиною першою статті 22 Статуту залізниць України, зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій. (частини 1, 2, 3 статті 23 Статуту залізниць України).

Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній (частини 1, 2 статті 24 Статуту залізниць України).

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (частина 4 статті 52 Статуту залізниць України).

Згідно з п. 2.1, 6.6., 6.7. та додатком № 3 "Правил оформлення перевізних документів", графи "Маса вантажу в кг. визначена відправником" та "Спосіб визначення маси" заповнюються відправником.

Відповідно до статті 37 Статуту залізниць України та пункту 5 "правил приймання вантажів до перевезення", маса вантажів визначається відправником.

Визначення маси спірного вантажу здійснювалося на 150 т вагонних вагах № 87 станції на станції Запоріжжя-Ліве.

Відповідно до статті 105 статуту залізниць України залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 року № 334, У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. До першого примірника комерційного акта про псування вантажу при перевезенні в рефрижераторних вагонах з додержанням температурного режиму додається витяг із журналу реєстрації температури. Дані про температурний режим уносяться до комерційного акта. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Комерційний акт № РА 008435/681 від 9.04.2015 року, яким засвідчена невідповідність маси вантажу даним, зазначеним у залізничній накладній № 43072073, складений відповідно до вимог, що пред'являються до його складання Правилами складання актів.

Згідно пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 року за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за № 862/5083, вантаж вважається доставленим без втрат, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначені маси нетто. Надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становитъ 0.2 %. Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховується: від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Згідно з пунктом 5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 року № 644, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що штраф підлягає стягненню у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Позивачем, у зв'язку із перевищенням допустимої маси вантажу понад положень визначених у п. 27 Правил видачі вантажів , було нараховано 22 420, 00 грн. (4484,00*5).

Посилання відповідача на інформаційно-аналітичні висновки Харківської Посилання відповідача на інформаційно-аналітичні висновки від 30.10.2015 року № АЗ-1 та від 20.11.2015 року № АЗ-3 не приймаються судом, оскільки доказів контрольного зважування спірного вагону на станції відправлення відповідачем до суду не надано, інформаційно-аналітичні висновки експерта Харківської торгово-промислової палати доказової сили не має, оскільки відповідно до статті 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України у справі № 21/149 від 29.03.2012 року.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень та подати відповідні докази.

Відповідно до абзацу 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, беручи до уваги що відповідачем порушенні наведені вимоги Статуту, зокрема, в накладних невірно зазначено масу вантажу, вартість провізної плати за вагон, відповідно до даних спірної накладної, суд, перевіривши розрахунок позивача, приходить до висновку, що вимога про стягнення з відповідача штрафу за невірно зазначену масу вантажу в сумі 22 420, 00 грн. є законною, обґрунтованої та такою, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволені позову судові витрати у справі покладаються на відповідача у розмірі 1 218,00 грн.

Керуючись статтями 33-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Старк" (63631, Харківська область, Шевченківський район, село Старовірівка, вул. Кар'єрна, буд. 1-Б, ) на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49600, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108, , на поточний рахунок Відкритого структурного підрозділу "Запорізька дирекція залізничних перевезень" Державного підприємства "Придніпровська залізниця" р/р 601 в Дніпропетровському регіональному відділенні АБ "Експрес-банк", , МФО 322959) суму штрафу у розмірі 22 420, 00 грн. та судовий збір у сумі 1 218,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_5