УХВАЛА

30.11.2015Справа № 910/22933/15

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» Кадирова В.В.

до товариства з обмеженою відповідальністю «КАВИЦЬКИЙ»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1) Публічне акціонерне товариство «ОМЕГА-БАНК»,

2) Міністерство культури України,

3) Головне управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

4) приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівну,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

5) ОСОБА_3,

про звернення стягнення на предмет іпотеки

за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КАВИЦЬКИЙ»

до публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» Кадирова В.В.

про визнання договору недійсним,

За участю представників сторін:

від позивача (за первісним позовом): Звада Р.В. (довіреність № б/н від 05.10.2015);

від відповідача (за первісним позовом): Василенко І.В. (довіреність № б/н від 05.08.2015);

Гладун І.І. (довіреність № б/н від 25.08.2015)

від третьої особи 1: не з'явилися;

від третьої особи 2: Яцишен Д.В. (довіреність № 41/11/10-15 від 14.01.2015);

від третьої особи 3: Панасенко І.І. (довіреність № 060-2265 від 04.08.2015);

від третьої особи 4: не з'явилися;

від третьої особи 5: не з'явилися,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2015 року до Господарського суду міста Києва звернулося ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" Кадирова В.В. з позовом до ТОВ "КАВИЦЬКИЙ" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 27 липня 2005 року між ЗАТ "ТАС-ІНВЕСТБАНК" (правонаступником якого є ПАТ "ОМЕГА-БАНК") та ОСОБА_9 укладено кредитний договір № 378-Ф (надалі - кредитний договір), за умовами якого кредитор (банк) надав позичальникові кредит в сумі 1600000,00 дол. США, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14,5 % річних.

13 травня 2011 року між ЗАТ «СВЕДБАНК» (найменування з 17 грудня 2007 року закритого акціонерного товариства «ТАС-ІНВЕСТБАНК», правонаступником якого є закрите акціонерне товариство «СВЕДБАНК»), ОСОБА_9, як первісним позичальником, та ОСОБА_10, як новим позичальником, укладено договір від 13.05.2010 про переведення боргу, за умовами якого до нового позичальника - ОСОБА_3 перейшло всі права і обов'язки, які виникли на підставі кредитного договору від 27.07.2005 № 378-Ф.

На підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 18.06.2014 № 1, ПАТ "ОМЕГА-БАНК", яке є правонаступником ЗАТ "ТАС-ІНВЕСТБАНК", продало, а ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" купило право вимоги по кредитному договору від 27.07.2005 № 378-Ф.

Відповідно до останніх змін, внесених до кредитного договору, максимальний ліміт заборгованості в межах відновлювальної кредитної лінії кредитного договору визначений у розмірі 29841764,07 грн, зі сплатою 17 % річних за користування кредитом, та з кінцевим терміном погашення - не пізніше 31 травня 2018 року, включно.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором було укладено іпотечний договір від 13.05.2010, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстровано за № 545, (далі - іпотечний договір), предметом іпотеки є нежилі приміщення з № 1 по № 9, № 9а, з № 10 по № 24 (групи приміщень № 51) (в літ. "Г"), загальною площею 273,8 м2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що належать товариству з обмеженою відповідальністю "КАВИЦЬКИЙ" (далі - предмет іпотеки).

Як вказує позивач, позичальником ОСОБА_3 порушено грошове зобов'язання за кредитним договором у зв'язку із чим, станом на 28 липня 2015 року виникла заборгованість У сумі 36763737,43 грн, що складається з: заборгованості за кредитом - 29841764,07 грн; за відсотками - 4350356,89 грн; пені - 2449018,32 грн; 3 % річних і інфляційних втрат - 122598,15 грн.

Враховуючи наведені обставини, позивачем заявлено вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2015 порушено провадження у справі № 910/22933/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 07 жовтня 2015 року. Вказаною ухвалою судом залучено до участі у справі, в порядку, визначеному ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - фізичну особу ОСОБА_3.

Ухвалою суду від 07.10.2015 розгляд справи відкладено на 19 жовтня 2015 року та залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ПАТ "ОМЕГА БАНК" та Управління охорони нерухомої спадщини та заповідників Міністерства культури України.

19 жовтня 2015 року до господарського суду від ТОВ "КАВИЦЬКИЙ" надійшла зустрічна позовна заява про визнання договору іпотеки недійсним.

Зустрічний позов мотивований тим, що рішенням Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 18.11.1986 № 1107 предмет іпотеки визнано пам'яткою архітектури місцевого значення та присвоєно охоронний номер 199-Кв, а також його визнано пам'яткою архітектури, історії та містобудування місцевого значення на підставі Наказу Міністерства культури і туризму України від 13.07.2009 № 521/0/16-09 та внесений до Реєстру об'єктів культурної спадщини.

Однак, при укладенні іпотечного договору, за твердженням відповідача (позивача за зустрічним позовом), не було отримано погодження (згоди) відповідного органу на передачу предмета іпотеки в іпотеку, що є порушенням норм чинного законодавства, зокрема, ст. 18 Закону України "Про охорону культурної спадщини".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2015 зустрічну позовну заяву ТОВ "КАВИЦЬКИЙ" прийнято до розгляду.

Ухвалою від 19.10.2015 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Головне управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради та замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Управління охорони нерухомої спадщини та заповідників Міністерства культури України на Міністерство культури України. Вказаною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 02 листопада 2015 року.

02 листопада 2015 року до господарського суду від позивача (відповідача за зустрічним позовом) надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, у якому останній заперечує проти заявлених позовних вимог та просить суд відмовити в їх задоволенні, оскільки предмет іпотеки відсутній у Державному реєстрі нерухомих пам'яток України, а тому ст. 18 Закону України "Про охорону культурної спадщини" застосуванню не підлягає.

Ухвалою суду від 02.11.2015 за клопотанням представників сторін продовжено строк розгляду спору в порядку, передбаченому ст. 69 ГПК України, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверську Інессу Володимирівну та відкладено розгляд справи на 16 листопада 2015 року.

16 листопада 2015 року до господарського суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва, серед яких звіт про оцінку предмету іпотеки від 03.11.2015. Відповідно до вказаного звіту вартість предмета іпотеки складає 7226368,00 грн.

У судовому засіданні 16 листопада 2015 року розгляд справи відкладено на 30 листопада 2015 року.

24 листопада 2015 року від Управління охорони культурної спадщини Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надійшли пояснення, в яких останній зазначив, що Наказом Міністерства культури і туризму України від 13.07.2009 № 521/0/16-09 предмет іпотеки було внесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України як пам'ятку архітектури та містобудування місцевого значення за охоронним № 199/1-Кв. Також Управління зазначає, що воно не отримувало документів на погодження іпотечного договору і, відповідно, не надавало такого погодження.

30 листопада 2015 року до суду надійшло від позивача (за первісним позовом) заява, в якій останній просить суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог, заявлених у зустрічній позовній заяві щодо визнання недійсним іпотечного договору.

30 листопада 2015 року від відповідача (за первісним позовом) надійшло клопотання про призначення судової експертизи, яке мотивовано таким. Позивачем (за первісним позовом) долучено до матеріалів справи висновок суб'єкта оціночної діяльності про вартість майна від 03.11.2015, відповідно до якого вартість предмета іпотеки становить 7226368,00 грн (без ПДВ), що станом на дату оцінки за офіційним курсом, встановленим Національним банком України, становить 313982,18 доларів США, у той час як на день укладення договору іпотеки, вартість предмета іпотеки було оцінено сторонами у розмірі 939471,00 доларів США, що станом на дату укладення договору за офіційним курсом, встановленим НБУ, становило 7444591,80 грн. Таким чином, на думку відповідача, вартість предмета іпотеки відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності про вартість майна від 03.11.2015 занижено втричі. У зв'язку з викладеним, відповідач (за первісним позовом) вважає таку оцінку заниженою, не об'єктивною і такою, що не відповідає реальній вартості предмета іпотеки, а тому просить суд призначити у справі № 910/22933/15 судову будівельно-оціночну експертизу.

Розглянувши у даному судовому засіданні клопотання відповідача ТОВ "КАВИЦЬКИЙ" про призначення у справі № 910/22933/15 судової експертизи, Господарський суд міста Києва вважає за необхідне його задовольнити та призначити експертизу для вирішення питань, визначених в клопотанні відповідача. При цьому суд виходить з того, що обставини справи щодо вартості предмета іпотеки встановити неможливо без застосування спеціальних знань, тоді як вони мають суттєве значення для розгляду спору по суті.

Якщо при розгляді справи між сторонами виникає спір щодо початкової ціни продажу предмета іпотеки, сторони мають надати суду висновок суб'єкта оціночної діяльності про оцінку майна, який підлягає оцінці судом на загальних підставах, або згідно зі статтею 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, суд може призначити судову експертизу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 14.09.2011 у справі № 9/156-10.

Крім того, відповідно до листа Верховного Суду України (Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України) "Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009 - 2010 роки)" від 07.10.2010, суди мають виходити з того, що ціна предмета іпотеки встановлюється в самому договорі. Якщо при розгляді справи сторони з такою оцінкою погоджуються, то у суду немає підстав її не брати до уваги, оскільки вона є умовою договору. Якщо між сторонами виникає спір щодо такої оцінки, то залежно від того, яка сторона її оспорює, вона зобов'язана за змістом ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України довести інший його розмір, зокрема, подати клопотання про призначення та проведення відповідної судової експертизи.

Відповідно до частин 1-3 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу; учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом; остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі; проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Як передбачено ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються:

- загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

- опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

- заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

- спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону;

- пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;

- початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

За вимогами статей 39, 43 Закону "Про іпотеку", встановлення початкової ціни предмета іпотеки означає встановлення її в рішенні суду в грошовому вираженні, та визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 Закону "Про іпотеку" (відповідна правова позиція відображена у постанові Верховного суду України від 10.06.2015 № 6-449цс15).

Про необхідність зазначення у рішенні суду початкової ціни реалізації предмета іпотеки зазначено також і у п. 4.4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів".

Враховуючи ту обставину, що спірний іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., зареєстрований за № 545, було укладено 13 травня 2010 року, а на даний час ринкові ціни на нерухомість суттєво змінились через економічну ситуацію в країні, то господарський суд дійшов висновку про необхідність призначення у справі № 910/22933/15 судової експертизи з метою визначення об'єктивної ринкової вартості предмета іпотеки, на який звертається стягнення у даній справі.

За умовами п. 12.3. іпотечного договору, згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним шляхом здійсненя застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке викладене в п. 12.3.1. та 12.3.2. цього договору.

У відповідності до п. 12.3.1. іпотечного договору задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 ЗУ "Про іпотеку". Відповідно до ст. 37 ЗУ "Про іпотеку", у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому пункті п. 12.3. договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому, вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності. При цьому, сторони домовляються, о кандидатура суб'єкта оціночної діяльності визначається іпотекодержателем. При оцінці предмета застави незалежний експерт повинен використовувати всі методи оцінки, які будуть передбачені діючим законодавством на момент оцінки.

Якщо фактичний розмір заборгованості іпотекодавця за основним зобов'язанням, менший за вартість, вказану у висновку незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності, іпотекодержатель перераховує різницю на поточний рахунок іпотекодавця протягом 60-ти банківських дів з моменту набуття у власність предмета іпотеки.

Сторони, з розумінням змісту ст. 37 ЗУ "Про іпотеку" свідчать, що право власності іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень цього підпункту п. 12.3. договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав основне зобов'язання.

Згідно з п. 12.3.2. іпотечного договору задоволення вимог здійснюється шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу порядку, встановленому ст. 38 ЗУ "Про іпотеку" за ціною, що буде встановлена, відповідно до висновку незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджується сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності. При цьому, сторони домовляються, о кандидатура суб'єкта оціночної діяльності визначається іпотекодержателем.

Для реалізації іпотеко держателем права звернути стягнення на предмет іпотеки способом, визначеним попереднім абзацом п.п. 12.3.2. цього договору, іпотекодавець, керуючись ст. ст. 237 - 239 ЦК України, доручає іпотеко держателю отримувати витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно щодо предмета іпотеки, а також представляти інтереси іпотекодавця в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування, БТІ, установах, організаціях та підприємствах, незалежно від форми їх власності, у відносинах з будь-якими фізичними та юридичними особами (незалежно від їх форм власності) з питань, пов'язаних із предметом іпотеки, підписувати відповідні заяви та запити, а також отримувати будь-які документи відносно предмета іпотеки.

Відповідно до ч. 1. ст. 37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Приймаючи до уваги вищевикладене, Господарський суд міста Києва вважає за необхідне задовольнити клопотання ТОВ "КАВИЦЬКИЙ" та призначити у даній справі судову експертизу, виконання якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Позивач за первісним позовом стосовно експертної установи заперечень та пропозицій не навів.

Господарський суд задовольняє клопотання ТОВ "КАВИЦЬКИЙ" щодо доручення проведення судової експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Витрати на проведення судової експертизи суд покладає на відповідача за первісним позовом - ТОВ "КАВИЦЬКИЙ".

Керуючись статтями 33, 41, 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

у х в а л и в :

1. Призначити у справі 910/22933/15 судову оціночно-будівельну експертизу.

2. Проведення судової оціночно-будівельної експертизи доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, буд. 6).

3. На вирішення судових експертів поставити таке питання:

- яка ринкова вартість майна: нежитлових приміщень з № 1 (один) по № 9 (дев'ять), № 9а (дев'ять «а»), з № 10 (десять) по № 24 (двадцять чотири) (групи приміщень № 51 (п'ятдесят один) (в літ. «Г»), загальною площею 273,8 (двісті сімдесят три цілих вісім десятих) м2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

4. Попередити експертів, які безпосередньо проводитимуть судову експертизу, про кримінальну відповідальність, передбачену ст. ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

5. Повідомити експертів про те, що відповідно до ч. 2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, якщо під час проведення судової експертизи встановлюються обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких судовому експерту не були поставлені питання, у висновку він викладає свої міркування і щодо цих обставин.

6. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «КАВИЦЬКИЙ» (03150, м. Київ, вул. Горького, буд. 48; ідентифікаційний код 31353110) провести попередню оплату судової експертизи, про що повідомити Київський науково-дослідний інститут судових експертиз та Господарський суд міста Києва.

7. Зобов'язати сторони представити в розпорядження експертів, на їх вимогу, оригінали документів, необхідних для проведення експертизи, а також інші докази у цій справі.

8. Попередити сторони про майнову відповідальність за невиконання вимог ухвали господарського суду.

9. Зупинити провадження у справі № 910/22933/15 до отримання висновку судової оціночно-будівельної експертизи.

10. Ухвала може бути оскаржена в частині зупинення провадження по справі до апеляційного суду через господарський суд м. Києва протягом п'яти днів з дня оголошення ухвали.

11. Для проведення експертизи матеріали справи № 910/22933/15 надіслати до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

12. По закінченню експертизи висновки та матеріали справи № 910/22933/15, а також документи, що підтверджують витрати, пов'язані з проведенням експертизи, надіслати до Господарського суду міста Києва.

Суддя Я.А. Карабань