ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2015 р. Справа №917/2415/15

за позовом Іноземного підприємства "АІС-Полтава", вул. Серьогіна, 1, м. Полтава, 36008

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корсунівське", с. Корсунівка, Лохвицький район, Полтавська область, 37262

про стягнення 22916,91 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, рішення № 26/DM-1 від 17.05.2015р.

від відповідача: не з"явився

Розглядається позовна заява про стягнення заборгованості за наряд-замовленням №Q від 18 липня 2015р. для проведення ремонтних робіт ДТЗ ГАЗ 330232-288 С, кузов №:Х96330232С0756251, двигун №:0402642, per. №:BI4261BO у розмірі 22916,91 грн.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням наведеним у позовній заяві.

Відповідач представництво у судове засідання не забезпечив, через канцелярію суду надав клопотання про відкладення розгляду справи у зв"язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника відповідача в судове засідання по причині зайнятості в іншому суді апеляційної інстанції (вх. № 17782 від 07.12.2015р.).

Суд відхилив це клопотання за відсутністю підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст.77 ГПК України.

Згідно зі ст.77 ГПК України неявка представників сторін у судове засідання кваліфікується підставою для відкладення розгляду справи у випадку, якщо з-за такої неявки неможливо розглянути певну справу.

Неявка представника відповідача у судове засідання 10.12.2015р. не унеможливлює розгляд справи № 917/2415/15, відтак не є підставою для відкладення розгляду справи за ст.77 ГПК України.

У п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з ч.1-5 ст.28 ГПК України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Зважаючи на те, що суд не викликав представників сторін у судове засідання, не визнавав їх явку обов'язковою, неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору в даному судовому засіданні. Крім того, судом взято до уваги той факт, що ухвала про порушення провадження у справі і призначення справи до розгляду відповідачем отримана 24.11.2015р., тобто на дату проведення судового засідання 08.12.2015р. у відповідача були час та можливість в разі наявності заперечень до позову викласти їх письмово та надати суду чи уповноважити іншого представника на участь у засіданні.

За даних обставин, враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказану обставину як підставу для подальшого відкладення розгляду справи.

Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази, суд, встановив:

18.07.2015р. товариство з обмеженою відповідальністю Корсунівське (надалі за текстом Відповідач, Замовник) склало попередній наряд-замовлення №Q від 18 липня 2015р. з СТО ІП АІС - Полтава (надалі за текстом Позивач, Виконавець) для проведення ремонтних робіт ДТЗ ГАЗ 330232-288 С, кузов №:Х96330232С0756251, двигун №:0402642, per. №:BI4261BO.

В даному нараді-замовленні сторони визначили перелік робіт та їх вартість, всього на суму 22 916,91 грн.

Позивач вказує, що 18.07.2015р. у повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання по ремонту КТЗ Відповідача.

В підтвердження виконання робіт, визначених у наряді-замовленні № Q від 18 липня 2015р., позивач надав акт виконаних робіт №Q810002629 від 18 липня 2015р.

Оригінали наряду-замовлення № Q від 18 липня 2015р. та акту виконаних робіт №Q810002629 від 18 липня 2015р. оглянуті судом у засіданні, копії долучені до матеріалів справи. Дані документи підписані представниками обох сторін. Представник замовника (відповідача) уповноважений на підписання за довіреністю від 17.07.2015р. № 140.

Позивач вказує, що Відповідачем не здійснена оплата наданих йому послуг.

24.10.2015р. надіслав Відповідачу вимогу № 83 від 24.10.2015р., яка отримана останнім 27.10.2015р. В зазначеній вимозі Позивач вимагав сплатити вартість наданих послуг у розмірі 22 916,91 грн. протягом 7 (семи) днів після отримання вимоги, але не пізніше 06.11.2015р. (копія вимоги та повідомлення про вручення додані до позовної заяви).

Позивач вказує, що відповідачем заборгованість погашена не була, тому вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогами щодо стягнення з відповідача 22916,91 гривень.

При вирішенні спору, суд приймає до уваги наступне.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч.І ст.181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 25 ЗУ Про автомобільний транспорт договір про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу укладається відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд - замовлення, накладна, квитанція тощо).

Зважаючи на те, що сторони склали попередній наряд-замовлення №Q від 18 липня 2015р. для проведення ремонтних робіт ДТЗ ГАЗ 330232-288 С, кузов №:Х96330232С0756251, двигун №:0402642, per. №:BI4261BO, суд приходить до висновку, що сторонами укладено договір про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу у спрощений спосіб - шляхом прийняття замовлення до виконання.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору про надання послуг.

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов"язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов"язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов"язання.

Відповідно до п. 1 ст. 903 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.

Згідно ч. 1, 2 ст. 904 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов"язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов"язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов"язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконанні у будь-який час. Боржник повинен (виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов'язання по проведенню ремонтних робіт згідно попереднього наряду-замовлення №Q від 18 липня 2015р. для проведення ремонтних робіт ДТЗ ГАЗ 330232-288 С, кузов №:Х96330232С0756251, двигун №:0402642, per. №:BI4261BO, що підтверджується актом виконаних робіт №Q810002629 від 18 липня 2015р., який підписаний представниками обох сторін, представник замовника (відповідача) уповноважений на підписання за довіреністю від 17.07.2015р. № 140.

Факт отримання послуг від позивача за вказаними наряду-замовленням та актом виконаних робіт відповідач не спростовував, в порушення прийнятих на себе зобов'язань вартість виконаних позивачем ремонтних робіт не оплатив.

Враховуючи вищенаведене, а також відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань із оплати вартості виконаних позивачем ремонтних робіт, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 22916,91 грн. заборгованості підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Корсунівське" (с. Корсунівка, Лохвицький район, Полтавська область, 37262, ) на користь Іноземного підприємства "АІС-Полтава" (вул. Серьогіна, 1, м. Полтава, 36008, ) 22 916,91 грн. боргу, 1 218,00 грн.витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено___________2015р.

Суддя Киричук О.А.