ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2015 року Справа № 904/7418/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Джихур О.В., Дмитренко Г.К. (зміна складу колегії суддів на підставі розпорядження в.о. голови суду від 09.12.2015р.)

при секретарі: Ситниковій М.Ю.

Представники сторін:

позивача не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

відповідача ОСОБА_1, довіреність № ББУ/ПУ435/ВП/14 від 16.12.2014 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», м.Павлоград Дніпропетровської області

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2015 року по справі № 904/7418/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок - Світлотехніка», м.Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», м.Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення 76 049,33 грн.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2015 року у справі № 904/7418/15 (суддя Євстигнеєва Н.М.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок - Світлотехніка», м.Запоріжжя до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», м. Павлоград Дніпропетровської області про стягнення 76 049,33 грн. позов було задоволено повністю, стягнено з відповідача на користь позивача 76 049,33 грн. основного боргу, 1827 грн. судового збору (а.с.55-56).

Рішення господарського суду Дніпропетровської області мотивовано фактом неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобовязань по повній та своєчасній оплаті поставленого товару; в якості норм матеріального права господарський суд послався на ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 530, 655, 692, 712 ЦК України.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням місцевого господарського суду, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся відповідач ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» м.Павлоград Дніпропетровської області, посилається на порушення норм процесуального права, на неповне з`ясування обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, зокрема:

- господарським судом необґрунтовано стягнуто з відповідача на користь позивача суму боргу, оскільки, на думку скаржника, позивачем не було доведено належними доказами факт поставки, тому що позивачем при поставці продукції не передано повного пакету документів, передбачених п.4.3 договору;

- крім того, господарський суд не звернув уваги на той факт, що за умовами договору п.4.4 договору датою поставки є дата, зазначена представником «покупця», яка відсутня на видаткових накладних у справі, тому неможливо встановити з якої дати починається прострочення заборгованості у відповідача.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечував, посилався на відповідність оскаржуваного рішення вимогам закону, матеріалам, обставинам справи, зазначаючи, що відповідачем товар отримано без будь-яких зауважень, що підтверджується не тільки видатковими накладними, а і довіреностями скаржника на отримання продукції; крім того, посилання відповідача на п.4.4 договору є необґрунтованим, оскільки згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» видаткові накладні є первинними документами бухгалтерського обліку, які фіксують факт здійснення господарської операції і є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар, а строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими ч.1 ст.692 ЦК України. Також позивач зазначає, що посилання скаржника на відсутність документів, передбачених п.4.3 договору є безпідставним, оскільки весь пакет необхідних документів був переданий відповідачу в момент поставки товару.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду Дніпропетровської області, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок-Світлотехніка» («постачальник» за договором, позивач по справі) та Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» («покупець» за договором, відповідач по справі, скаржник) був укладений договір №14-16/18-КП, відповідно до якого «постачальник» зобовязався поставити у власність «покупця» продукцію або обладнання виробничо-технічного призначення, в асортименті, кількості, строки, за ціною і якісними характеристиками, погодженими сторонами в специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору, а «покупець» зобов`язався прийняти та оплатити поставлену продукцію у відповідності з умовами цього договору (п.п.1.1, 1.2 р.1 договору (а.с.7-13)).

Відповідно до п.2.1 р.2 договору кількість і комплектність до кожного виду продукції, яка поставляється, повинна відповідати нормам, стандартам якісних показників і технічним вимогам, встановленим діючими нормативними актами України і умовами цього договору.

Пунктами 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 р.4 договору сторонами узгоджено, що поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, по цінам, з якісними характеристиками і в строки, погоджені сторонами в специфікаціях до договору; під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними показниками, які супроводжуються одним документом про якість і одним товаросупроводжувальним документом; умови поставки продукції DDP, згідно «Інкотермс-2000»; місце призначення зазначається сторонами у специфікаціях до договору; в якості доказів поставки постачальник зобовязаний надати покупцю наступні товаросупроводжувальні документи: рахунок-фактуру; податкову накладну; відповідні товаросупроводжувальні накладні - видаткову накладну, товарно-транспортну накладну; сертифікат якості, сертифікат відповідності, Інструкцію по експлуатації, технічну документацію; датою поставки вважається дата, зазначена представником покупця на відповідних товаросупроводжувальних документах, наданих постачальником про прийомку продукції.

Пунктами 5.1-5.5. р.5 договору передбачено, що загальна сума договору визначається загальною сумою всіх специфікацій до договору і не повинна перевищувати 999 000,00 грн. з урахуванням податку на додану вартість; ціни на продукцію, що поставляється «постачальником» зазначається сторонами у відповідних специфікаціях до договору; загальна вартість кожної партії продукції зазначається у відповідних специфікаціях до договору; розрахунки за поставлену «постачальником» продукцію за цим договором здійснюються «покупцем» шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок «постачальника» на 60-й календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції; в разі, якщо строк оплати випадає на вихідний/неплатіжний день оплата здійснюється на наступний банківський день; при надходженні грошових коштів на поточний рахунок «постачальника» від «покупця», сторони обумовлюють, що в будь-якому разі вони зараховуються в рахунок сплати продукції, яка поставляється «постачальником»; кінцевий розрахунок між «покупцем» та «постачальником» здійснюється на підставі даних якості та кількості, визначених у відповідності з розділом 2 цього договору.

Пунктом 8.1 р.8 договору встановлено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2014 включно.

27.03.2014р. між сторонами було укладено додаткову угоду до договору № 14-16/18-КП, відповідно до якої внесені зміни в п.5.3 договору щодо розрахунків за продукцію, яким строк розрахунків змінений з 60-го на 90-й календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції, решта умов договору залишилась незмінною (а.с.14).

Докази визнання недійсним, розірвання, внесення будь-яких інших змін в встановленому законом порядку до договору поставки № 14-16/18-КП від 02.01.2014р., відсутні в матеріалах справи, не надавались сторонами, зокрема, і скаржником в ході розгляду справи в судах обох інстанцій відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України.

Також між сторонами були підписані специфікації до договору № 14-16/18-КП від 02.01.2014р.:

- 03.09.2014р. на поставку світловідбиваючої плівки в асортименті на суму 33 950,20 грн. (а.с.22);

- 29.09.2014р. на поставку освітлювальних приладів в асортименті на суму 12 098,88 грн. (а.с.28);

- 27.10.2014р. на поставку подовжувача-катушки на суму 2743,67 грн. (а.с.17);

- 30.10.2014р. на поставку ламп освітлення в асортименті на суму 31 237,94 грн. (а.с.29);

умовами оплати за цими специфікаціями визначено (з урахуванням додаткової угоди до договору) 90-й календарний день від дня поставки відповідної партії товару, умови поставки DDP, Дніпропетровська область, м..Павлоград, вул.Тернівська, 5.

На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу товар, визначений в специфікаціях:

- 16.09.2014р. за видатковою накладною № 697 на підставі довіреності відповідача № 219860/П від 16.09.2014р. на суму 33 950,20 грн. (а.с.20-21);

- 19.11.2014р. за видатковою накладною № 904 на підставі довіреності відповідача № 220454 від 17.11.2014р. по товарно-транспортній накладній № Р904 від 19.11.2014р. на суму 2743,62 грн. (а.с.15-16, 18-19);

- 19.11.2014р. за видатковими накладними №№ 908, 912, 913 на підставі довіреності відповідача № 220462/П від 18.11.2014р. по товарно-транспортним накладним №№ Р908, Р912, Р910 від 19.11.2014р. на суму 11 644,45 грн., 19 593,49 грн., 8 117,57 грн. (відповідно) (а.с.24-27, 30-35).

Всього було поставлено товару на загальну суму 76 049,33 грн.

Зазначені накладні підписані представником відповідача без будь-яких зауважень щодо якості, кількості, вартості товару.

Відповідач по справі ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» м.Павлоград - свої договірні зобов`язання по оплаті поставленого товару не виконав, що і стало підставою звернення позивача з позовом до господарського суду (а.с.3).

Згідно з частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 ЦК України встановлено обовязок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України регламентовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи, що товар був отриманий відповідачем без будь-яких зауважень, не оплачений до теперішнього часу, докази протилежного матеріали справи не містять, відповідно до договору строк оплати товару відстрочено на 90 календарних днів, тобто оплати мали бути здійснені не пізніше 15.12.2014р. та 18.02.2015р. (відповідно), відповідач за товар не розрахувався, то господарським судом правомірно задоволено позов та стягнено з відповідача на користь позивача 76 049,33 грн. заборгованості.

Щодо доводів скаржника про недотримання позивачем п.4.3 договору про передання разом з товаром пакету супроводжувальних документів, то вони спростовуються матеріалами справи а саме, наявністю у справі товарно-транспортних накладних, в яких зазначено, що з товаром передаються: рахунок, видаткова накладна, податкова накладна (а.с.18-19, 30-35). Крім того, видаткові накладні підписані представником відповідача без будь-яких зауважень, матеріали справи не містять будь-яких доказів звернення відповідача до позивача з приводу відсутності будь-яких супроводжувальних документів на товар, обумовлених договором, також у справі відсутні докази повернення товару або взяття його на відповідальне зберігання в зв`язку з неналежною якістю. Отже, суд апеляційної інстанції, керується «презумпцією належного виконання зобов`язань», передбаченого ч.5 ст.12 ЦК України та вважає, що зобов`язання позивача з поставки та передання повного пакету документів на товар виконано належним чином.

Щодо доводів скаржника про відсутність прострочення зобов`язання з оплати продукції, оскільки на видаткових накладних згідно з п.4.4 договору не проставлена дата отримання товару «покупцем» (відповідачем), то вони також не приймаються в силу наступного.

Видаткова накладна в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. № 996-ХVІ (зі змінами та доповненнями) є первинним документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, та має містити такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Будь-яких інших реквізитів, таких, як дата отримання товару «покупцем», вищевказаний Закон для первинних документів не вимагає.

Пунктом 4.4 р.4 договору сторонами визначено, що датою поставки є дата, зазначена представником «покупця» на відповідних товаросупроводжувальних документах при прийманні товару.

Оскільки відповідачем на видаткових накладних не проставлена будь-яка інша дата отримання товару, крім дати документу, зазначеної позивачем, то апеляційний господарський суд вважає, що поставка була здійснена у відповідні дні оформлення видаткових накладних, а тому відповідачем прострочено зобов`язання по оплаті товару.

За цих обставин колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні господарського суду від 02.09.2015р. відповідають вимогам закону, матеріалам, обставинам справи, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не можуть бути підставами скасування або зміни постановленого судового рішення, правові підстави задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» м.Павлоград Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2015 року у справі № 904/7418/15 - залишити без змін.

Справу повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 11.12.2015 року.

Головуючий суддя О.М. Виноградник

Суддя О.В. Джихур

Суддя Г.К. Дмитренко