РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2015Справа №910/28194/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаскріп»

до Державного підприємства «Луганськвугілля»

про стягнення заборгованості в розмірі 24 022,34 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Абросімова О.Ю., за довіреністю

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаскріп» (далі - позивач) до Державного підприємства «Луганськвугілля» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 24 022,34 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.11.2015 було порушено провадження у справі № 910/28194/15, розгляд справи призначено на 02.12.2015.

У судове засідання 02.12.2015 представник позивача з'явився, подав заяву про відсутність аналогічного спору та надав суду пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 02.12.2015 р. не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується наявним у матеріалах справи поштовим повідомленням.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

11.06.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Донбаскріп» (далі - постачальник, позивач) та Державним підприємством «Луганськвугілля» (далі - замовник, відповідач) було укладено Договір № 80 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити замовникові товари, зазначені в п. 1.2 даного Договору, а замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Відповідно до п. 3.1 Договору ціна цього Договору становить 14 826,60 грн. у тому числі: ПДВ 2 471,10 грн.

Умови та порядок розрахунків: оплата по факту постачання протягом 20 робочих днів з моменту постачання товару та отримання рахунку на оплату (п. 4.1 Договору).

Позивач зазначає суду про те, що ним, на виконання умов Договору, було поставлено відповідачу продукцію, в свою чергу, відповідачем не було її оплачено, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 14 826,60 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що позивачем на виконання Договору було здійснено поставку товару відповідачу на суму 14 826,60 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією видаткової накладної № 461 від 11.06.2014, та виставленим в подальшому на підставі видаткової накладної рахунком на оплату № 476 від 11.06.2014.

Таким чином, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за Договором в 14 826,60 грн.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не було надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача щодо наявності у відповідача заборгованості за поставлену за вищезазначеними видатковими накладними продукцію у розмірі 14 826,60 грн.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за поставлену продукцію в розмірі 14 826,60 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім основної заборгованості, позивач просить суд стягнути з відповідача 8 629,08 грн. інфляційної складової боргу та 566,66 грн. трьох відсотків.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перерахунок заявлених до стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційних втрат та встановлено, що позивачем не вірно розраховано інфляційні втрати.

Як вбачається з розрахунку, наявному в матеріалах справи, позивачем не вірно застосовано сукупний індекс інфляції - 1,582, в той час як за період липень 2014 року по жовтень 2015 року, сукупний індекс інфляції складає 1,562, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних в розмірі 566,66 грн. та інфляційні втрати в розмірі 8 327,00 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар, з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат, в загальному розмірі 24 022,34 грн. підлягають частковому задоволенню в розмірі 23 720,26 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Луганськвугілля» (03680, м. Київ, провулок Приладний, будинок 2-А; ідентифікаційний код: 32473323) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаскріп» (83059, Донецька обл., місто Донецьк, проспект Ілліча, будинок 105; ідентифікаційний код: 33371723) заборгованість в розмірі 14 826 (чотирнадцять тисяч вісімсот двадцять шість) грн 60 коп., 3% річних в розмірі 566 (п'ятсот шістдесят шість) грн 66 коп. та інфляційні втрати в розмірі 8 327 (вісім тисяч триста двадцять сім) грн 00 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Державного підприємства «Луганськвугілля» (03680, м. Київ, провулок Приладний, будинок 2-А; ідентифікаційний код: 32473323) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаскріп» (83059, Донецька обл., місто Донецьк, проспект Ілліча, будинок 105; ідентифікаційний код: 33371723) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 205 (одна тисяча двісті п'ять) грн 82 коп.

Повне рішення складено 07.12.2015.

Суддя О.В. Нечай