ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.12.15р. Справа № 904/8774/15

За позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИДНІПРОВСЬКА ІНДУСТРІАЛЬНА КОМПАНІЯ", м. Дніпропетровськ

про зобов`язання вчинити дії

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1- представник (дов. № 742-О від 25.02.2014)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИДНІПРОВСЬКА ІНДУСТРІАЛЬНА КОМПАНІЯ" про зобов`язання визнати кредиторські вимоги з заборгованості за договором № 107343/О від 11.09.2008 у розмірі 5 842,53 грн., яка складається з заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом та включити зазначені вимоги до проміжного ліквідаційного балансу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що головою ліквідаційної комісії ТОВ "ПРИДНІПРОВСЬКА ІНДУСТРІАЛЬНА КОМПАНІЯ" залишено без розгляду заяву позивача про його включення до реєстру кредиторів.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2015 порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 21.10.2015.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 21.10.2015 на 09.11.2015.

27.10.2015 представник позивача подав письмові пояснення, в яких просить суд залучити до матеріалів справи виписки по рахункам, які підтверджують розмір заборгованості відповідача.

Розгляд справи відкладався з 09.11.2015 на 25.11.2015.

25.11.2015 представник позивача подав клопотання про продовження строку розгляду спору на 15 днів для надання додаткових доказів.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2015 продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 16.12.2015 та відкладено розгляд справи на 09.12.2015.

08.12.2015 представник позивача подав письмові пояснення, в яких зазначає, що законодавством право позивача як кредитора відповідача на звернення до суду в порядку ч.3 ст. 112 Цивільного кодексу України не пов'язується із датою початку здіснення ліквідатором ліквідаційної процедури, а залежить від моменту, коли позивач дізнався про ухилення від розгляду його кредиторських вимог.

Відповідач відзив на позов не надав, у судові засідання, призначені для розгляду справи, явку свого повноважного представника не забезпечив. Був належним чином повідомлений про дату та місце судового засідання.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 09.12.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.09.2008 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРИДНІПРОВСЬКА ІНДУСТРІАЛЬНА КОМПАНІЯ" (клієнт) було укладено договір про надання овердрафт-мікро кредиту № 107343/0 (а.с.12-15).

Відповідно до пункту 1.1 договору, банк при наявності вільних грошових ресурсів зобов'язується здійснювати овердрафтове обслуговування клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта № 8001, відкритому в банку, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, встановленого відповідно до п. 1.3 договору, шляхом дебетування поточного рахунку.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з пунктом 1.3 договору, ліміт, стосовно до цього договору, є сумою грошових коштів, в межах якої банк зобов'язується проводити оплату розрахункових документів клієнта понад залишок грошових коштів на його поточному рахунку. На момент підписання цього договору, ліміт складає суму, зазначену у п. А.2. цього договору.

Пунктом А.2 договору встановлено, що ліміт договору становить 60 000,00 грн.

За користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта після закриття банківського дня клієнт сплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка). Розмір ставки встановлений у пункті А.7 цього договору (пункт 4.1 договору).

Відповідно до пункту А.7 договору, для розрахунку процентів за користування кредитом встановлюється процентна ставка у розмірі 24% річних.

Згідно з пунктом 4.2 договору, відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу України, у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбачених п.п. 1.4, 1.5, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5, 2.3.4 цього договору, клієнт сплачує банку проценти у розмірі , зазначеному у п. А.8 цього договору.

Пунктом А.8 договору передбачено, що у випадку порушення клієнтом будь-якого грошового зобов'язання клієнт сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Відповідачем 06.03.2009 погашено заборгованість за тілом кредиту у повному обсязі, однак відповідачем не погашено заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами за період з 15.10.2008 по 06.03.2009 у розмірі 5 842,53 грн.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.30) Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРИДНІПРОВСЬКА ІНДУСТРІАЛЬНА КОМПАНІЯ" перебуває у процесі припинення підприємницької діяльності за судовим рішенням з 11.07.2013.

Позивач подав до відповідача заяву про визнання кредиторських вимог від 14.08.2015 (а.с.16), якою просив визнати його кредитором та включити кредиторські вимоги до проміжного ліквідаційного балансу. Вказана заява була надіслана відповідачу 14.08.2015 цінним листом з описом вкладення, та повернулась адресату 17.09.2015 із вказівкою "За закінченням встановленого терміну зберігання".

Головою ліквідаційної комісії ТОВ "ПРИДНІПРОВСЬКА ІНДУСТРІАЛЬНА КОМПАНІЯ" залишено без розгляду заяву позивача про його включення до реєстру кредиторів, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 104 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Відповідно до частини 1 статті 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути; за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи в інших випадках, встановлених законом, - за позовом відповідного органу державної влади.

Статтею 105 Цивільного кодексу України передбачено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється (ч.3 ст. 105 Цивільного кодексу України).

Частиною 6 статті 105 Цивільного кодексу України встановлено, що до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Отже, законодавством передбачено, що у разі прийняття рішення про припинення в обов'язковому порядку здійснюється публікація відповідного повідомлення у якому встановлюється строк на заявлення кредиторами своїх вимог. При цьому, цей строк становить від двох до шести місяців з дня такого опублікування.

Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Згідно з частиною 8 статті 111 Цивільного кодексу України, ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Частиною 3 статті 112 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивачем не надано доказів того, що відповідачем в особі ліквідатора було здійснено публікацію в порядку, передбаченому ст. 105 Цивільного кодексу України та встановлено строк для пред'явлення вимог кредитора. Відповідно, суд не може встановити чи була здійснена така публікація, а якщо була то коли. Відповідно, неможливо встановити, чи звернувся позивач до відповідача у передбачений строк для пред'явлення кредиторських вимог. Тому господарський суд не знаходить підстав для задоволення позову

Відповідно частини 2 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається при відмові в позові на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 85, 115 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 14.12.2015.

Суддя ОСОБА_2