донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

16.12.2015 справа № 905/1363/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:не з`явився,
від відповідача:не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м. Краматорськ Донецької області,

на рішення господарського суду Донецької області

від12.10.2015 року (повний текст підписано 19.10.15)

по справі№ 905/1363/15

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка", м. Запоріжжя,
доПублічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м. Краматорськ Донецької області,
простягнення 143 198, 03 грн.

В С Т А Н О В И В:

Господарський суд Донецької області (суддя Подколзіна Л. Д.) рішенням від 12.10.15 частково задовольнив позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка», м. Запоріжжя (далі ТОВ «Промелектроніка»), та стягнув з Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м. Краматорськ Донецької області (далі ПАТ "Енергомашспецсталь") основний борг в розмірі 75 456, 64 грн., 3% річних у розмірі 4 327, 65 грн., інфляційні витрати у розмірі 58 607, 17 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 827, 00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій рішення господарського суду Донецької області від 12.10.15 у справі № 905/1363/15 просить скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, заявник в апеляційні скарзі посилається на те, що позивач не виконав свого обов`язку щодо передачі продукції та не надав відповідачу всю документацію, визначену п. 6.1 Договору, внаслідок чого, на його думку, виникло прострочення кредитора, що унеможливило виконання відповідачем своїх обовязків за договором.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.04.13 між ТОВ «Промелектроніка» (Постачальник) та ПАТ "Енергомашспецсталь" (Покупець) було укладено договір поставки № 15/11-18 (далі Договір), за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність товар, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар, загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна, виробник якого визначені Сторонами у специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 6.1 Договору Постачальник зобов`язується передати Покупцю одночасно з продукцією такі документи: а) рахунок; б) сертифікат якості; в) накладну; г) податкову накладну; д) товаро-транспортну накладну.

Згідно з п. 9.3 Договору покупець здійснює оплату за поставлену продукцію протягом строку, передбаченого в специфікації, з дня отримання оригіналу рахунку на оплату та сертифікату якості, якщо інше не передбачено специфікацією.

Судом першої інстанції правильно визначено правовий характер правовідносин, що виникли з договору поставки та регулюються ст. 712 Цивільного кодексу України, а також на підставі наданих сторонами доказів встановлено укладення Специфікацій і визначення ними строку оплати протягом 30 календарних днів по факту поставки відповідно до Специфікації № 1 від 09.04.13 та протягом 30 банківських днів після поставки продукції відповідно до Специфікації № 2 від 31.05.13 (а. с. 22, 24).

Господарським судом Донецької області також встановлено факт поставки позивачем товару на загальну суму 75 456, 64 грн., що підтверджується відповідними видатковими накладними РН-0000456 від 11.04.2013 року, № РН-0000733 від 12.06.2013 року, № РН-0000823 від 01.07.2013 року, № РН-0000841 від 05.07.2013 (а.с. 27, 29, 31-32, 35).

З матеріалів справи вбачається, що Відповідач поставлену продукцію не оплатив.

Обов'язковість виконання договору передбачена ст.ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Доводи апелянта, що строк оплати ним продукції за договором не наступив, оскільки позивач поставив йому товар не в повному обсязі та не передав всі документи, визначені п. 6.1 Договору, колегією суддів не приймаються до уваги з огляду на таке.

Товар за спірним договором був прийнятий відповідачем, що вбачається з представлених накладних, які підписані обома сторонами без жодних зауважень, містять всі необхідні відомості про товар, а також містять відомості про фактичне отримання товару. Тобто, за своїми ознаками така накладна є підтвердженням передачі позивачем та приймання відповідачем спірного товару.

Видаткові накладні відповідають вимогам, що ставляться до первинних документів та містять всі реквізити, які є обов`язковими відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а саме: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Крім того, відповідно до п.12 Інструкції про порядок прийому продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Держарбітража при ОСОБА_4 СРСР від 15.06.1965р. № П-7, про застосування якої сторони визначились в Договорі, "приемка продукции по количеству производится по транспортным и сопроводительным документам (счету-фактуре, спецификации, описи, упаковочным ярлыкам и др.) отправителя (изготовителя). Отсутствие указанных документов или некоторых из них не приостанавливает приемки продукции. В этом случае составляется акт о фактическом наличии продукции и в акте указывается, какие документы отсутствуют." Відповідачем не надано доказів складання відповідного акту при прийманні продукції, або витребування зазначених документів в порядку, передбаченому ст. 666 Цивільного кодексу України.

В подальшому відповідач із відповідними претензіями на адресу позивача не звертався, отриману продукцію позивачу не повернув і іншого відповідачем не доведено. Вказане свідчить про передання відповідачу усіх документів у повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного суду також оцінює як хибне посилання відповідача в апеляційній скарзі на прострочку кредитора, оскільки заявником не доведено неможливість виконання зобов`язання з оплати товару саме через відсутність перелічених в п. 6.1 Договору документів, оскільки вартість товару визначена у видаткових накладних, строк оплати відповідно до умов Специфікацій визначається від дати поставки товару.

З огляду на вказане, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача боргу у розмірі 75 456, 64 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Господарським судом Донецької області встановлено факт прострочення відповідачем виконання обов`язку щодо оплати товару, з чим погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Господарським судом правомірно задоволено клопотання відповідача про застосування позовної давності та відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, оскільки відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу до вимог відносно стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік, а позивач, звернувшись до суду 27.08.15 заявив вимогу про стягнення пені за період з травня 2013 року по січень 2014 року, тобто за межами строку позовної давності.

Щодо стягнення з відповідача нарахованих на суму основного боргу 3% річних та інфляційних втрат колегія суддів апеляційної інстанції встановила таке.

У ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому колегія суддів враховує лист Верховного суду України № 62-97 від 03.04.1997 та Постанову Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань (п.3 пп.3.2), щодо порядку застосування індексу інфляції.

З урахуванням того, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, нарахування 3% річних та інфляційних втрат проведене позивачем з дотриманням загальних правил (методики) нарахування та з урахуванням строків оплати, визначених в п. 9.3. Договору та специфікацій до Договору, наданий арифметично обґрунтований розрахунок річних, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення 3% річних у розмірі 4 327, 65 грн та 58 607, 17 грн. інфляційних втрат.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м. Краматорськ Донецької області, задоволенню не підлягає, рішення господарського суду Донецької області від 12.10.15 у справі № 905/1363/15 підлягає залишенню без змін.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м. Краматорськ Донецької області, залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 12.10.15 у справі № 905/1363/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: Н.В. Ломовцева

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.

1 - позивачу

1 - відповідачу

1 - у справу

1 - ГСДО

1 - ДАГС