КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2015 р. cправа№ 911/3667/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю

представників: позивача - Богданов О.В.

відповідача - Черненко С.В.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Київпассервіс»

на рішення Господарського суду Київської області від 02.10.2015 р.

у справі № 911/3667/15 (суддя - Горбасенко П.В.)

за позовом Державного підприємства «Київпассервіс»

до Приватного підприємства «Васильківтрансавто»

про зобов`язання укласти договір

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Державне підприємство «Київпассервіс» (далі - позивач) звернулось з позовом до Приватного підприємства «Васильківтрансавто» (далі - відповідач) про зобов'язання укласти договір про надання послуг автостанціями та автовокзалом «Київ» автомобільному перевізнику та додаткову угоду до нього в редакції Державного підприємства «Київпассервіс».

В процесі розгляду справи позивач подав заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просив суд зобов'язати Приватне підприємство «Васильківтрансавто» укласти договір про надання послуг автостанціями та автовокзалом «Київ» автомобільному перевізнику в редакції Державного підприємства «Київпассервіс».

Рішенням Господарського суду Київської області від 02.10.2015 р. у справі № 911/3667/15 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Київської області від 02.10.2015 р., Державне підприємство «Київпассервіс» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про повне задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що після закінчення строку дії договору про надання послуг автостанціями та автовокзалом «Київ» автомобільному перевізнику № 65-12 від 15.06.2012 р., позивач звертався до відповідача з пропозицією укласти договір № 65-14 від 31.12.2014 р. про надання послуг автостанціями та автовокзалом «Київ» автомобільному перевізнику. Однак, відповідач безпідставно ухиляється від укладення договору з позивачем, що не відповідає вимогам ст. 32 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 5.3 Порядку регулювання діяльності автостанцій, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 700 від 27.09.2010 р.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 р., у зв`язку з перебуванням судді Андрієнка В.В. у відпустці, для розгляду апеляційної скарги у справі № 911/3667/15 сформовано колегію суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий), Руденко М.А., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 р. р. апеляційну скаргу Державного підприємства «Київпассервіс» прийнято до провадження у складі колегії суддів: Буравльов С.І. (головуючий), Руденко М.А., Шапран В.В., а розгляд справи призначено на 24.11.2015 р.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2015 р., у зв`язку з виходом судді Андрієнка В.В. з відпустки та формуванням постійного складу судових колегій, склад суду змінено та сформовано наступну колегію суддів: Буравльов С.І. (головуючий), Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2015 р. було прийнято апеляційну скаргу до провадження у визначеному складі суду.

У судовому засіданні 24.11.2015 р. у судовому засіданні було оголошено перерву до 10.12.2015 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

15.06.2012 р. між Державним підприємством «Київпассервіс» (далі - підприємство) та Приватним підприємством «Васильківтрансавто» (далі - автомобільний перевізник) було укладено договір про надання послуг автостанціями та автовокзалом «Київ» автомобільному перевізнику № 65-12 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору предметом цього договору є надання послуг підприємством автомобільному перевізнику, пов'язаних з відправленням і прибуттям пасажирів.

Згідно з п. 1.2 договору підприємство надає автомобільному перевізникові на території автостанції комплекс обов'язкових послуг, пов'язаних з організацією та здійсненням процесу прийняття та відправлення пасажирів транспортом автомобільного перевізника, продажем проїзних квитків, диспетчерським управлінням, організацією прибуття і відправлення автобусів, інформування водіїв щодо умов дорожнього руху, а також інші послуги відповідно до вимог Закону України «Про автомобільний транспорт».

Як передбачено п. 1.3 договору, на підставі умов цього договору сторони зобов'язалися діяти з метою забезпечення обслуговування пасажирів автомобільним транспортом на автостанціях.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання і діє на протязі одного року (п. 8.1 договору).

Додатковою угодою до укладеного договору від 13.06.2014 р. сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2014 р.

11.09.2014 р. позивач звернувся до відповідача з листом № 3/08-06/1325 з пропозицією укласти новий договір № 65-14 «Про надання послуг автостанціями та автовокзалом «Київ» автомобільному перевізнику» та надіслав відповідачу два примірники вказаного договору.

Відповіді на вказаний лист відповідач не надав, примірники договору не підписав.

11.11.2014 р. позивач повторно звернувся до відповідача з пропозицією аналогічного змісту.

Листом № 17 від 30.01.2015 р. відповідач повідомив позивача про розгляд ним проекту договору № 65-14 та про підписання вказаного договору з протоколом розбіжностей до нього, а також просив підписати даний договір та протокол розбіжностей до нього і скріпити їх печаткою.

Позивачем було розглянуто вищезазначений лист та направлено відповідачу листом № 3/01-22/157 від 18.02.2015 р. протокол узгодження розбіжностей до договору № 65-14 «Про надання послуг автостанціями та автовокзалом «Київ» автомобільному перевізнику від 31.12.2014 р.

Листом № 44 від 20.02.2015 р. відповідач повідомив позивача про відсутність у підприємства державного контракту на перевезення пільгових категорій населення.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач, на думку позивача, ухиляється від підписання договору про надання послуг автостанціями та автовокзалом «Київ» автомобільному перевізнику в редакції Державного підприємства «Київпассервіс». Відповідач, в свою чергу вважає, що вказаний договір є укладеним між Приватним підприємством «Васильківтрансавто» та Державним підприємством «Кмївпассервіс» з урахуванням протоколу розбіжностей до нього у редакції Приватного підприємства «Васильківтрансавто».

Відповідно до ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Як передбачено ст. 32 Закону України «Про автомобільний транспорт», відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, із власниками автостанцій визначаються договором. Предметом договору автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, з власниками автостанцій є надання послуг та виконання робіт, пов'язаних з відправленням і прибуттям пасажирів. Власники автостанцій зобов'язані укласти договір з автомобільним перевізником, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, тільки за наявності в нього договору із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування про організацію перевезення на автобусних маршрутах загального користування чи дозволу органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на обслуговування маршрутів загального користування, що пролягають через цю автостанцію. Відправлення чи прибуття автобусів приміських, міжміських та міжнародних автобусних маршрутів загального користування здійснюється тільки з автостанцій, а в разі їх відсутності - із зупинок, передбачених розкладом руху.

Згідно з п. 5.1 Порядку регулювання діяльності автостанцій, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 700 від 27.09.2010 р. (далі - Порядок) відносини власника та перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, які проходять через автостанцію, згідно з пунктом 114 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 р. № 176, визначаються договором про надання послуг автостанціями, примірна форма якого визначається Мінінфраструктури України.

Відповідно до п. 5.3 вказаного Порядку власник зобов'язаний укласти з перевізником договір про надання послуг автостанції за наявності у перевізника договору про організацію перевезень на автомобільних маршрутах загального користування з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною чи районною державною адміністрацією або дозволу Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті на перевезення пасажирів на маршруті загального користування, розкладом руху якого передбачено заїзд на автостанцію власника.

Таким чином, обов'язок по укладенню договору про надання послуг автостанціями автомобільному перевізнику покладено законом на власника автостанції, а не на автомобільного перевізника, яким є відповідач у справі.

Враховуючи те, що у відповідача відсутній обов'язок на підставі закону по укладенню з власником автостанції договору про надання послуг автостанціями, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про зобов'язання відповідача укласти договір про надання послуг автостанціями та автовокзалом «Київ» автомобільному перевізнику в редакції Державного підприємства «Київпассервіс» є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Доводи скаржника про те, що відповідач безпідставно ухиляється від підписання договору про надання послуг автостанціями та автовокзалом «Київ» автомобільному перевізнику в редакції Державного підприємства «Київпассервіс», колегія вважає необґрунтованими, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено обов'язку автомобільного перевізника обов'язку підписання договору саме в редакції позивача.

Крім того, відповідач не відмовлявся від підписання договору про надання послуг, а запропонував свою редакцію цього договору, яка також не була підписана позивачем.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 02.10.2015 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Державного підприємства «Київпассервіс» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Київпассервіс» залишити без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 02.10.2015 р. у справі № 911/3667/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 911/3667/15 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран