КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2015 р. Справа№ 910/4636/15-г
Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Рудченка С.Г.

Чорногуза М.Г.

секретар судового засідання: Білецький Л.І.,

за участю представників сторін:

від прокуратури: Стригун М.А. (дов. №036198 від 10.11.2015 року);

від позивача: Зернов Р.Ю. (дов. №3060 від 12.10.2015 року);

Шаталюк М.С. (дов. №3061 від 12.10.2015 року);

від відповідача: Жменяк Ю.Ю. (дов. №1019 від 08.12.2015 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства Астра Люкс

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2015 року

у справі №910/4636/15-г (Головуючий суддя: Сташків Р.Б., судді: Спичак О.М., Ващенко Т.М.)

за позовом Військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі Військової частини №3078, м. Київ

до Приватного акціонерного товариства Астра Люкс, м. Київ

про стягнення 4302072 грн., -

ВСТАНОВИВ:
У лютому 2015 року Військовий прокурор Київського гарнізону в інтересах держави в особі Військової частини №3078 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства Астра Люкс про стягнення 4302072 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.09.2015 року позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення Приватного акціонерного товариства Астра Люкс на користь Військової частини №3078 3 043 764, 24 грн. штрафу. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано неналежна якість партії поставки за договором та стягнуто штраф на загальну суму 3 043 764,24 грн. В іншій частині судом відмовлено у зв`язку із недоведеністю позовних вимог.

Не погодившись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство Астра Люкс подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2015 року у справі №910/4636/15-г та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду 10.11.2015 року прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Астра Люкс на рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2015 року у справі №910/4636/15-г до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Рудченко С.Г. та Чорногуз М.Г. та призначено розгляд справи на 25.11.2015 року.

10.11.2015 року до канцелярії Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання вих.№958 від 09.11.2015 року про долучення до матеріалів справи платіжного доручення №5769 від 09.11.2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015 року відкладено розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства Астра Люкс на рішення господарського суду міста Києва від 16.09.2015 року у справі №910/4636/15-г на 09.12.2015 року.

03.12.2015 року до канцелярії суду надійшло клопотання військової прокуратури про виклик осіб в порядку ст. 30 Господарського процесуального кодексу України. У відповідності до вказаного клопотання позивач просив викликати у судове засідання для дачі пояснень по суті справи начальника Науково-технічного Центру підтвердження відповідності, стандартизації та випробувань продукції легкої промисловості і засобів індивідуального захисту Попову Н.В. та начальника відділу закупівлі та зберігання матеріально-технічних засобів капітана Дубину І.М.

09.12.2015 року до канцелярії Київського апеляційного господарського суду надійшли пояснення Військової частини №3078 для долучення до матеріалів справи.

Також, 09.12.2015 року до канцелярії суду від військової прокуратури надійшли додаткові пояснення для долучення до матеріалів справи.

В судове засідання, призначене на 09.12.2015 року, з`явились представники сторін, надали усні пояснення по суті спору, відповіли на запитання суду.

Представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, представники позивача заперечували щодо задоволення апеляційної скарги.

В судовому засіданні було розглянуто клопотання позивача про виклик осіб в порядку ст. 30 Господарського процесуального кодексу України.

Представники позивача підтримали вказане клопотання, представник відповідача заперечував щодо його задоволення.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання враховуючи наступне.

У відповідності до ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, в судовому процесі можуть брати участь посадові особи та інші працівники підприємств, установ, організацій, державних та інших органів, коли їх викликано для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, брати участь в огляді та дослідженні доказів.

З аналізу наведеної норми слідує, що посадові особи та інші працівники підприємств, установ, організацій, державних та інших органів можуть бути викликані в судове засідання для надання пояснень із питань, що виникають під час розгляду справи.

Враховуючи, що наявних матеріалів справи достатньо для правомірного вирішення спору, а також враховуючи відсутність необхідності для дачі у справі додаткових пояснень інших осіб, підстави для задоволення вказаного клопотання відсутні.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає частковому скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 27.06.2014 року між Військовою частиною НОМЕР_1 (далі за текстом Замовник) та приватним акціонерним товариством «Астра Люкс» (далі за текстом Учасник) було укладено Договір №44/ВЗЗ-2014 (далі за текстом Договір) (т.1, а.с. 17-21).

У відповідності до п.1.1. вказаного договору Учасник зобов`язався у 2014 році поставити Замовнику товари, зазначені у специфікації (одяг верхній, інший, чоловічій і хлопчячий), а Замовник прийняти та оплатити такі товари.

Згідно з пунктами 2.1, 2.3. договору учасник повинен передати (поставити) замовнику товар (товари), якість яких відповідає діючим ГОСТам, ДСТУ, технічним умовам, технічним описам та узгодженим зразкам, які зазначаються в специфікації. Якість товару, що поставляється, перевіряється органом технічного контролю учасника та, на вимогу замовника, представником військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до п.2.4. договору партії, які не прийняті по показникам зовнішнього вигляду та випробувань повертаються замовником для усунення недоліків та повторного пред`явлення.

Пунктом 2.6. договору визначено, що гарантійний термін носки товару становить 60 календарних днів з початку носки виробу. В разі, якщо поставлений товар втрачає свої споживацькі властивості протягом гарантійного терміну носки, учасник сплачує замовнику штрафні санкції в розмірі 20 % від вартості товару, що виявися недоброякісним з розрахунку ціни, яка діє на день сплати штрафу та підлягає заміні в десятиденний термін.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що, на думку позивача, відповідачем поставлено неякісний товар, який є непридатним для носіння, внаслідок чого позивач звернувся до суду з позовом про стягнення штрафу.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

У відповідності до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 689 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, на виконання умов договору, у період з липня по грудень 2014 року приватним акціонерним товариством «Астра Люкс» було поставлено військовій частині 3078 16200 штук курток утеплених польових та штанів утеплених польових у кількості 16200 штук на загальну суму 21 510 360,00 грн., що підтверджується відповідними видатковими накладними (т.1 а.с. 23-193, т.2 а.с. 1-21).

В матеріалах справи наявні сертифікати відповідності та сертифікати якості (т.5, 6), у відповідності до яких продукція відповідає діючим стандартам та технічним умовам.

Військовою частиною НОМЕР_1 було проведено оплату отриманого товару на загальну суму 21 510 360,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (т.2, а.с. 23-124).

Частиною 7 статті 269 Господарського кодексу України встановлено, що у разі поставки товарів неналежної якості покупець (одержувач) має право стягнути з виготовлювача (постачальника) штраф у розмірі, передбаченому ст. 231 цього Кодексу, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з п.7.4. Договору, у разі поставки недоброякісного товару та/або поставки товару з порушенням вимог розділу 2 цього Договору учасник зобов`язаний сплатити замовнику штраф у розмірі 20% вартості недоброякісного товару. Факт поставки недоброякісного товару підтверджується відповідним актом. У випадку відмови від підпису цього акту однією із сторін цього договору, запис про таку відмову зазначається в акті і підписується відповідно другою із сторін цього договору. Зазначений товар не зараховується учаснику у виконання поставки і підлягає заміні в строк п`яти робочих днів з дня отримання документа щодо невідповідної якості товару. Сплата штрафу не звільняє винну сторону від виконання зобов`язань за цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи, акту щодо поставки недоброякісного товару позивачем не складалось. Весь товар був прийнятий без зауважень та переданий у користування до військових частин по всій території України.

Відповідно до висновку державного підприємства Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів від 28.10.2014 року №UA.1.003.ТС38.005-2014 про відповідність продукції вимогам «Опису предметів речового майна для військовослужбовців Національної гвардії МВС України» (т.2, а.с. 128-131), костюми чоловічі утеплені польові для військовослужбовців Збройних Сил України, що складаються з куртки та штанів, за маркуванням, застосованою фурнітурою та технологією виготовлення не відповідають вимогам ТО у 2:2014 «Костюми (куртки та штани) утеплені польові для військовослужбовців. Технічний опис» та «Опису предметів речового майна для військовослужбовців Національної гвардії МВС України».

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність якості поставленого товару ПАТ «Астра Люкс», посилаючись на Висновок та протокол випробувань ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів (ДП «Укрметртестстандарт») №UA1.003.ТС38.005-2014 від 28.10.2014 року.

Однак, з таким висновком колегія суддів не погоджується, вважає його неправомірним та таким, що винесене з порушенням норм чинного законодавства України, враховуючи наступне.

Пунктом 9.3. договору визначено, що усі правовідносини, що виникають у зв`язку з виконанням умов цього договору і не врегульовані ним, регламентуються нормами чинного законодавства в Україні.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 12.09.1991 року №1545-ХІІ "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" на території України діє Інструкція про порядок приймання продукції виробничо- технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, яка затверджена постановою Державного арбітражу Союзу РСР від 25.04.1966р. №П-7 (далі - Інструкція).

Враховуючи положення пунктів 7.4 та 9.3. договору сторони при поставці неякісної продукції мали діяти у відповідності до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю N П-7 від 25 квітня 1966 року, оскільки п. 1 вказаної інструкції визначено, що ця інструкція застосовується у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Основними та Особливими умовами поставки або іншими обовязковими для сторін правилами не встановлений інший порядок приймання виробничо технічного призначення, та товарів народного споживання по якості та комплектності.

Згідно пункту 9 Інструкції акт про приховані недоліки продукції повинен бути складений протягом 5 днів після виявлення недоліків, однак не пізніше чотирьох місяців з дня надходження продукції на склад одержувача, що виявив приховані недоліки, якщо інші терміни не встановлені обов`язковими для сторін правилами.

У відповідності до п. 15 Інструкції вибіркова (часткова) перевірка якості продукції з поширенням результатів перевірки якості будь-якої частини продукції на всю партію допускається у випадках, коли це передбачено стандартами, технічними умовами, Особливими умовами поставки, іншими обов`язковими правилами або договором.

Пунктом 16 Інструкції визначено, що при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що надійшла, тари або упаковки вимогам стандартів, технічним умовам, кресленням, зразкам (еталонам) договору або даним, зазначеним у маркуванні і супровідних документах, що засвідчують якість продукції (пункт 14 цієї Інструкції), одержувач зупиняє подальшу прийомку продукції і складає акт, у якому вказує кількість оглянутої продукції та характер виявлених при прийманні дефектів. Одержувач зобов`язаний забезпечити зберігання продукції неналежної якості або некомплектної продукції в умовах, що запобігають погіршення її якості та змішування з іншою однорідною продукцією.

Одержувач також зобов`язаний викликати для участі у продовженні приймання продукції і складання двостороннього акта представника іногороднього виготовлювача (відправника), якщо це передбачено в Основних і Особливих умовах поставки, інших обов`язкових правилах або договорі.

З аналізу наведених норм слідує, що при виявлені товару неналежної якості замовник за договором повинен здійснити певні дії, а саме викликати представника відповідача, скласти та направити на адресу учасника за договором відповідний акт, призупинити прийняття товару, повернути неякісний товар для його заміни, не зараховуючи неякісний товар до загального обсягу поставки.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази про виклик позивачем повноважних спеціалістів відповідача для приймання товару по якості або інших дій, передбачених чинним законодавством України.

При цьому, колегія суддів бере до уваги той факт, що умовами договору передбачено, що якість товару перевіряється в тому числі і представником військової частини №3078. В матеріалах справи відсутні докази приймання товару за участі позивача.

З матеріалів справи вбачається, що протягом поставки товару акти на виконання умов п. 7.4 договору або вимог Інструкції сторонами не складались, подальша прийомка продукції не зупинялась, вимог щодо заміни товару не висувалось, що свідчить про погодження замовника з якістю отриманого товару.

Оскільки в матеріалах справи відсутні будь які докази, які б підтверджували складання сторонами акту поставки неякісної продукції відповідачем позивачу за договором, складання якого передбачено діючим законодавством та умовами договору, відсутні і підстави для визнання встановленим факту поставки відповідачем позивачу за договором №44/В33-2014 від 27.06.2014 року неякісного товару.

У відповідності до п. 6 Роз`яснень Вищого арбітражного суду України від 12.11.1993 року №01-6/1205 "Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних з поставкою продукції і товарів неналежної якості та некомплектних" якщо покупець (одержувач) не повідомив постачальника (виготовлювача) про виявлені недоліки продукції (товарів), останній звільняється від сплати штрафу, передбаченого пунктами 59 та 52 положень про поставки продукції і товарів.

При цьому, із положень п. 41 "Положення про поставки продукції виробничо-технічного призначення", затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 25.07.1988 року №888 вбачається, що якщо покупець використовував продукцію за цільовим призначенням, ця продукція зараховується у виконання зобовязань за договором.

Однак, в порушення норм чинного законодавства України, вказані обставини не були належним чином досліджені судом першої інстанції.

Пунктом 26 Інструкції визначено, що у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами або договором для визначення якості продукції передбачено відбір зразків, особи, які приймали участь в прийомці продукції по якості, зобов`язані відібрати зразки цієї продукції.

Пунктом 27 Інструкції визначено порядок оформлення акта про відбір проб. Пунктом 28 визначено порядок відбору проб, який передбачає направлення одного з відібраних зразків постачальнику.

Однак, вказані умови не було дотримано позивачем, відібрані зразки направлено відповідачу не було, про що не заперечується і позивачем.

На момент відбору зразків 24.09.2014 року поставлено курток 3425 шт., штанів 3778 шт.

Відповідно до вимог Інструкції про організацію роботи військових представництв при ГУВ та МВС України, затвердженої начальником МВС України №8дск від 12.06.1998 року, яка регулює порядок приймання продукції відбирається проба в обсязі 10% від приймальної партії.

Крім цього, відповідно до ГОСТ23948-80 «Изделия швейные. Правила приемки» для проведення перевірки якості відбираються зразки в кількості, залежній від обсягу партії продукції, а саме для партії продукції в кількості 501-1200 шт. відбирається проба в кількості не меншій ніж 80 одиниць зразків, а для партії в кількості 1201-3200 шт. відбирається проба в кількості не меншій ніж 125 одиниць зразків для проведення перевірки якості.

Таким чином, для перевірки якості продукції було відібрано зразки у значно меншій кількості, аніж то передбачено ГОСТ 23948-80 «Изделия швейные. Правила приемки», Інструкцією про організацію роботи військових представництв при ГУВ та МВС України, затвердженої начальником МВС України №8дск від 12.06.1998 року, що виключає можливість надання обґрунтованої оцінки якості продукції.

Як вбачається із акту відбору зразків від 24.09.2014 року (т. 6, а.с. 131) виробником продукції, що відбиралась, є ТОВ "Олтекс". Для дослідження відібрано 3 зразка куртки утеплена польова. В акті зазначено, що відбір проведено згідно, зокрема з ГОСТ23948-80. Однак, як зазначалося вище, вказаним ГОСТом передбачено, що відбираються проба в кількості не меншій ніж 125 одиниць зразків для проведення перевірки якості.

В акті відбору зразків від 24.09.2015 року (т.6, а.с.133) також зазначено, що відібрано зразки штанів утеплених виробництва "Олтекс".

При цьому, в Протоколі випробувань №1122-2/00940-ЛШ/14 (т.2, а.с. 125) досліджувались два зразка курток виробництва ТОВ "Астра Люкс". Доказів відбору зразків курток виробництва ТОВ "Астра Люкс" матеріали справи не містять.

Також, позивачем не доведено, що зразки, які відібрані для перевірки якості товару, були відібрані саме з партії продукції, поставленої на виконання умов договору №44/В33-2014 від 27.06.2014 року.

У висновку Державного підприємства Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів від 28.10.2014 року про відповідність продукції вимогам «Опису предметів речового майна для військовослужбовців Національної гвардії МВС України», не зазначено який саме товар досліджується, в якій кількості, хто є виробником товара, що досліджується. Висновок містить посилання на акт відбору зразків від 24.09.2014 року, згідно якого відібрана продукція виробництва "Олтекс". У висновку зазначено, що підстава для проведення робіт: заявка №38-00940/14 від 24.09.2014 року Військової частини НОМЕР_2 СБУ. Вказаної заявки позивачем до суду не надано.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно вказаного висновку, наданого прокурором в обґрунтування своєї правової позиції, замовником випробування продукції є військова частина НОМЕР_2 , в той час, як стороною по спірному договору та у даній справі є військова частина НОМЕР_1 . Доказів на підтвердження будь-якого відношення в/ч Р 9025 до правовідносин, що виникли між сторонами у даній справі ані прокурором, ані позивачем до судів першої та апеляційної інстанцій не надано.

Крім цього, у вказаному висновку зазначено, що цей висновок про відповідність розповсюджується тільки на зразки, надані для проведення процедури визначення відповідності до Науково-технічного Центру підтвердження відповідності, стандартизації та випробувань продукції легкої промисловості і засобів індивідуального захисту (т.2, а.с. 130). Тобто, вищезазначений висновок має відношення тільки до 3 шт. костюмів, виробництва "Олтекс" і не стосується партії товару за договором №44/В33-2014.

Отже, вказаний висновок не може вважатись належним доказом в обґрунтування порушення умов договору відповідачем щодо поставки неякісного товару.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно протоколу випробувань №1122-2/00940-ЛШ/14 від 24.10.2014 року, наданого прокурором в обґрунтування своєї правової позиції, замовником випробування продукції є військова частина Р 9025, в той час, як стороною по спірному договору та у даній справі є військова частина НОМЕР_1 . Доказів на підтвердження будь-якого відношення в/ч Р 9025 до правовідносин, що виникли між сторонами у даній справі ані прокурором, ані позивачем до судів першої та апеляційної інстанцій не надано.

Як вбачається із протоколу випробувань №1122-1/00940-ЛШ/14 від 24.10.2014 року (т.7, а.с. 220) мета випробувань - відповідність вимогам ТО У 2:2014, а не ГОСТам, як зазначає позивач. У протоколі зазначено, що вимогам вказаного ТО У 2:2014 не відповідає одна позиція - в штанах розміром 170-100-88 мішок вшитий з правої сторони та відсутнє позначення НД (нормативного документа).

Крім того, згідно протоколу випробувань №1122-2/00940-ЛШ/14, мета випробувань - на відповідність вимогам ТО У 2:2014 "Костюми (куртки та штани) утеплені польові для військовослужбовців. Технічний опис", ДСТУ 4239:2003 "Матеріали та вироби текстильні і шкіряні побутового призначення. Основні гігієнічні вимоги". Однак, як вбачається із самого протоколу, випробування проводились на відповідність іншим ГОСТам, аніж зазначено у меті Протоколу випробувань №1122-2/00940-ЛШ/14.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вищезазначені протоколи випробувань стосуються тільки зразків, підданих випробуванням. Отже, колегія суддів дійшла висновку, що ці протоколи мають відношення тільки до 3 шт. костюмів, які пройшли випробування, а не до всієї кількості товару за договором №44/В33-2014 від 27.06.2014 року.

Колегія суддів бере до уваги той факт, що відповідно до п.2.4. договору партії, які не прийняті по показниках зовнішнього вигляду та випробувань повертаються замовником для усунення недоліків та повторного пред`явлення. Однак позивач продовжував приймати товар від відповідача не зважаючи на протоколи випробувань від 24.10.2014 року, на які посилається прокурор в підтвердження не якості всієї партії товару.

Тобто, після 24.10.2014 року позивач відповідно до умов договору був зобов`язаний повернути позивачеві вже отриманий товар та не приймати новий, що як не заперечує сам позивач зроблено не було.

Згідно зі ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів зазначає, що надані позивачем документи не доводять, що відповідачем було поставлено за договором №44/В33-2014 від 27.06.2014 року товар неналежної якості.

Наведене свідчить про необґрунтованість вимог прокурора і позивача доданими до матеріалів справи доказами.

Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Також, колегія суддів наголошує на тому, що у відповідності до ч. 8 ст. 269 Господарського кодексу України позови, що випливають з поставки товарів неналежної якості, можуть бути пред`явлені протягом шести місяців з дня встановлення покупцем у належному порядку недоліків поставлених йому товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол випробувань затверджений 24.10.2014 року, а з позовом до суду прокурор звернувся лише у лютому 2015 року.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду встановила під час апеляційного провадження у справі, що висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, зроблені з неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства Астра Люкс підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню відповідно до статті 104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Астра Люкс на рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2015 року у справі №910/4636/15-г задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2015 року у справі №910/4636/15-г скасувати.

3. Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2015 року у справі №910/4636/15-г викласти в наступній редакції:

«У задоволенні позову Військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі Військової частини № НОМЕР_1 до Приватного акціонерного товариства Астра Люкс про стягнення 4302072 грн. відмовити повністю.».

4. Стягнути з Військової частини № НОМЕР_1 (м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А, В/Ч; ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства Астра Люкс (м. Київ, вул. Бориславська, 54; ідентифікаційний код 19255777) 70 984 (сімдесят тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири гривні) 20 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Повернути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства Астра Люкс (м. Київ, вул. Бориславська, 54; ідентифікаційний код 19255777) надмірно сплачений судовий збір згідно платіжного доручення №5769 від 09.11.2015 року у сумі 9 403 (дев`ять тисяч чотириста три гривні) 80 копійок.

7. Видачу наказів доручити господарському суду міста Києва.

8. Справу №910/4636/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді С.Г. Рудченко

М.Г. Чорногуз