УХВАЛА

08.12.2015Справа № 907/1119/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго»

до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України

про визнання права власності

Суддя Ломака В.С.

Представники сторін:

від позивача: Ландовська М.В. за довіреністю № 43 від 14.04.2015 р.;

від відповідача: Притула Г.Ю. за довіреністю № 01/17-0397 від 19.02.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Закарпатської області з позовом до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (далі - відповідач) про визнання права власності на об'єкт нерухомості, а саме на нежитлову будівлю Центрального розподільного пункту (ЦРП № 1), загальною площею 64,20 кв.м., яка розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Новака, 8 «б».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що в 1995 році в процесі корпоратизації на базі Закарпатського обласного підприємства електричних мереж було створено Державну акціонерну енергопостачальну компанію «Закарпаттяобленерго», правонаступником якої є позивач. За твердженням позивача, під час корпоратизації в статутний фонд підприємства було серед іншого включено спірну будівлю, що на його думку підтверджується: актом вводу в експлуатацію від 07.12.1995 р., наказом про проведення інвентаризації № 106 від 15.06.1995, інвентаризаційною відомістю станом на 01.06.1996 р., актом оцінки вартості цілісного майнового комплексу від 30.06.1995 р., аудиторським висновком від 18.04.2014 р. Намагаючись зареєструвати право власності на спірне майно, позивач виявив відсутність акту приймання-передачі майна до статутного капіталу підприємства під час корпоратизації, з огляду на його втрату. Оскільки засновником ДАЕК «Закарпаттяобленерго» виступило Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, позивач звернувся до нього з запитами щодо підтвердження права власності на спірну будівлю. Оскільки Міністерство відмовилось підтвердити право власності позивача, він вирішив звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 26.10.2015 р. порушено провадження у справі № 907/1119/15, її розгляд призначено на 09.11.2015 р.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 09.11.2015 р. справу № 907/1119/15 передано за підсудністю до господарського суду міста Києва на підставі ст. 16 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 16.11.2015 р., зазначену справу передано на розгляд судді Ломаці В.С.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.11.2015 р. суддею Ломакою В.С. справу № 907/1119/15 було прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду на 08.12.2015 р.

У судовому засіданні 08.12.2015 р. від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд державного майна України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Як на тому наголошено в п. 1.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», ГПК передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін (стаття 27 ГПК). Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини

Слід зазначити, що метою участі третіх осіб у справі є обстоювання ними власних прав і законних інтересів, на які може справити вплив рішення чи ухвала суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, виступає в процесі на боці тієї сторони, з якою в неї існують певні правові відносини.

Допущення або притягнення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, до участі у справі вирішується господарським судом з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес до даної справи.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому. (п. 1.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

На думку суду, оскільки в даному випадку позивачем порушується питання про визнання права власності на майно, яке за його твердженням в процесі корпоратизації увійшло до статутного капіталу підприємства, рішення у даній справі може стосуватись прав та обов'язків Фонду державного майна України, як органу, який у відповідності до ст. 5 Закону України «Про Фонд державного майна України» приймає рішення про подальше використання державного майна (крім матеріальних носіїв секретної інформації), що не увійшло до статутного капіталу господарських товариств у процесі приватизації та підтверджує факт передачі державного майна до статутного капіталу господарських товариств, утворених у процесі приватизації (корпоратизації) у порядку, встановленому законодавством.

Враховуючи залучення судом третьої особи у справі, заявлене відповідачем клопотання, а також зважаючи на необхідність подання сторонами додаткових доказів та витребування документів судом в порядку підготовки справи до розгляду, суд вважає за необхідне на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкласти розгляд справи.

При цьому, суд вважає за необхідне зобов'язати позивача надати всі наявні в нього документи, які стосуються формування статутного капіталу підприємства під час приватизації (корпоратизації).

Так, суд звертає увагу на те, що згідно зі ст. 82 ГПК України при вирішенні господарського спору по суті (задоволення позову, відмова в позові повністю або частково) господарський суд приймає рішення. Рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно зі ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, згідно з положеннями ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 43 ГПК України господарський суд має створювати сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, в тому числі й шляхом витребування доказів на підставі поданого стороною або прокурором клопотання (ст. 38 ГПК України).

Разом з тим, за змістом системного аналізу приписів ст. ст. 43, 104 ГПК України з метою забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення, на місцевий господарський суд покладено обов'язок всебічно та повно з'ясувати і дослідити обставини справи, що мають значення для її вирішення по суті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 104 ГПК України неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими, є підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду.

Таким чином, суд, розглядаючи справу, має вживати заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обов'язків осіб, що беруть участь у справі та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності, проте суд наділяється в тому числі організаційно-розпорядчими повноваженнями, необхідними для здійснення ним функцій органу правосуддя та прийняття законних і обґрунтованих судових актів.

Зокрема, пунктом 4 ч. 1 ст. 65 ГПК України передбачено, що з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя в ході підготовки справи до розгляду в необхідних випадках витребує від сторін, інших підприємств, установ, організацій, державних та інших органів, їх посадових осіб документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору, чи знайомиться з такими матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження.

Слід зазначити, що вказані висновки в тому числі відповідають рекомендаціям Ради Європи, членом якої є Україна.

Так, в Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред'явлення таких роз'яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Крім того, відповідно до п. 62 Додатку до Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 р. на 1098 засіданні заступників міністрів, - судді повинні розглядати кожну справу з належною ретельністю та впродовж розумного строку.

Керуючись ст. ст. 27, 65, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. На підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України залучити до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд державного майна України (01133, місто Київ, вулиця Кутузова, будинок 18/9; ).

2. Розгляд справи № 907/1119/15 відкласти на 22.12.15 р. о 12:20 год. Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького 44-В, зал судових засідань № 31.

3. Зобов'язати позивача:

- направити третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, копію позовної заяви з доданими документами, докази чого надати до суду;

- надати суду всі наявні в нього документи, які стосуються формування статутного капіталу підприємства під час приватизації (корпоратизації);

- надати суду копії документів, перелік яких наведено в п. 2.3. Положення про впорядкування передачі об'єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства, затвердженого Наказом Фонду державного майна України № 2097 від 25.11.2003 р., а у разі відсутності таких, письмові пояснення з цього приводу.

4. Відповідачу виконати вимоги попередньої ухвали суду.

5. Третій особі надати суду:

- власне письмове підтвердження того, що в провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та не має рішення цих органів з такого спору;

- письмові пояснення щодо заявленого позову з наданням доказів, що підтверджують викладені в ньому обставини та нормативно-правове обґрунтування своїх пояснень.

6. За відсутності витребуваних доказів надати обґрунтовані письмові пояснення з даного приводу.

7. Учасникам судового процесу оформити письмові докази відповідно до ст. 36 Господарського процесуального кодексу України.

8. Учасникам судового процесу завчасно подати витребувані судом докази з супровідним листом через відділ діловодства господарського суду міста Києва (п. 2.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

9. Явку повноважних представників учасників судового процесу для дачі пояснень з витребуваними ухвалою суду документами визнати обов'язковою.

10. Попередити учасників судового процесу, що за ухилення від вчинення дій, покладених на них господарським судом, можуть бути застосовані санкції, встановлені приписами п. 5 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України).

11. Попередити позивача про передбачені п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України правові наслідки.

12. Учасникам судового процесу направити в судове засідання своїх повноважних представників, надавши їм відповідні довіреності, які будуть залучені до матеріалів справи.

Суддя В.С. Ломака

До відома учасників судового процесу: ознайомлення з матеріалами справи здійснюється щопонеділка з 12:00 до 16:00 у приміщенні господарського суду міста Києва за наявності завчасно поданого через канцелярію суду клопотання, у якому просимо зазначати дату та час з'явлення представника до суду для ознайомлення з матеріалами справи. Коли представник з'явиться до суду для ознайомлення з матеріалами справи, він повинен при собі мати документ, що посвідчує особу, оригінал довіреності та належним чином завірену копію для долучення до матеріалів справи.