Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "09" грудня 2015 р. Справа № 906/1340/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність №702/16 від 04.02.2015;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність №666 від 29.12.2014;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради

до Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №15" Житомирської міської ради

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1) Комунального підприємства "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради

2) Житомирської міської ради

про стягнення 136976,31 грн.

В судовому засіданні 08.12.2015 оголошувалась перерва до 09.12.2015.

Спір розглянуто в більш тривалий термін, ніж передбачено ч. 1 ст. 69 ГПК України.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 136976,31 грн. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Ухвалою господарського суду від 05.11.2015 до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено КП «Агентство з управління комунальним майном» та Житомирську міську раду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові та відзиві на заперечення (а.с.100-102), просив задовольнити в повному обсязі.

Також представник позивача додатково пояснив, що відповідачем сплачено 25000,00 грн. заборгованості, що підтверджується банківською випискою, поданою до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в сумі 669,54грн. заборгованості з підстав, зазначених в запереченнях (а.с. 41-43).

Представник третьої особи КП ««Агентство з управління комунальним майном» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 01.12.2015.

Представник третьої особи Житомирської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, на підтвердження чого в справі міститься повідомлення про вручення поштового відправлення адресату.

Щодо строку розгляду справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку термін розгляду справи, з урахуванням клопотання сторін про його продовження на 15 днів сплинув.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., ратифікованої Україною 17.07.97 р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В пункті 31 Рішення Європейського суду з прав людини від 1 лютого 2007 р. у справі «Макаренко проти України» суд нагадує, що "розумний" строк проваджень має визначатись відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника і компетентних органів та інтерес, який мав заявник у цьому спорі.

Враховуючи складність справи, господарським судом строк розгляду спору було продовжено, внаслідок чого позовна заява розглядалася у строк більший, ніж передбачено ст. 69 ГПК України, однак з дотримання критеріїв розумності строку, визначених у практиці Європейського суду з прав людини.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2010 між Комунальним підприємством «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (виконавець/позивач) та Комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством №15 (споживач/відповідач) укладено договір №60 про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води (а.с. 8-11), відповідно до якого виконавець зобов'язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором (п.п. 1.1. договору).

В договорі зазначено наступні обєкти споживача теплової енергії:

- вул. Войкова, 23, площі приміщень 141,65 кв. м, 209,56 кв. м, 63,32 кв.м, 23,2 кв. м;

- вул. Лесі Українки, 47, площа приміщення 18,7 кв.м;

- вул. Лесі Українки, 48, площа приміщення 11,5 кв.м;

- вул. Лесі Українки, 43«Б», площа приміщень 26,57 кв. м.

В пункті 3.1 договору №60 від 01.07.2010 про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води сторони погодили, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Попередня оплата спожитих послуг проводиться споживачами до 20 числа поточного місяця у розмірі 50% від очікуваних нарахувань. Решту суми нарахувань споживач оплачує до 10 числа місяця наступного за розрахунковим.

Сторони також погодили, що всі платежі за надані послуги, що вносяться споживачем на поточний рахунок виконавця, погашають заборгованість попереднього періоду, при її наявності, не залежно від призначення платежу, вказаного в платіжному документі (п.п. 3.3 договору).

Цей договір укладається на 1 рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду. Строк позовної давності за даним договором становить пять років (п.п. 10.1 договору).

Як зазначає позивач, на виконання умов договору №60 від 01.07.2010 Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" у період з жовтня 2012 року по квітень 2015 року відповідачу були надані передбачені договором послуги з теплопостачання. Для оплати наданих послуг позивачем виставлялись відповідачу рахунки на відповідні суми (а.с. 13-33).

За твердженням позивача внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язання станом на 28.08.2015 заборгованість відповідача за використану теплову енергію становить 136976,31 грн.

Відповідач вважає безпідставним нарахування оплати послуг з теплопостачання в зазначеному розмірі, оскільки в договорі зазначено наступні обєкти споживача теплової енергії:

- вул. Войкова, 23, площі приміщень 141,65 кв. м, 209,56 кв. м, 63,32 кв.м, 23,2 кв. м;

- вул. Лесі Українки, 47, площа приміщення 18,7 кв.м;

- вул. Лесі Українки, 48, площа приміщення 11,5 кв.м;

- вул. Лесі Українки, 43 «Б», площа приміщень 26,57 кв. м.

Нежилі приміщення за адресами: вул. Лесі Українки, 48 (загально площею 64,24 кв. м, вул. Лесі Українки, 48 (бувший центр адаптації, загальною площею 374,0 кв. м) та вул. Перемоги, 54 (загальною площею 84,23 кв. м) до переліку обєктів споживача не входять, а тому нарахування по даним приміщенням відповідач вважав неправомірними.

Разом з тим, відповідачем після пред'явлення позову частково сплачено борг в сумі 25000,00 грн., що підтверджується банківською випискою.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ст.173 Господарського кодексу України).

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Це положення кореспондується зі ст.193 Господарського кодексу України, згідно якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ГПК України).

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 669,54,00 грн. є правомірними.

Щодо вимоги позивача в частині стягнення заборгованості в сумі 111306,77 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Згідно ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Крім цього ст. 20 вищезгаданого закону також зобов'язує споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, п і д г о т о в л е н и й виконавцем на основі типового договору.

Також слід зазначити, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття (ст. 641 ЦК України).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України).

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що первинний обов'язок надіслати пропозицію щодо укладення договору на надання житлово-комунальних послуг покладено саме на виконавця, в даному випадку - на Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради.

Оскільки договори про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води в нежилих приміщеннях за адресами: вул. Лесі Українки, 48 (загально площею 64,24 кв. м, вул. Лесі Українки, 48 (бувший центр адаптації, загальною площею 374,0 кв. м), вул. Перемоги, 54 (загальною площею 84,23 кв. м) та вул. Лесі Українки, 43а (загальною площею 84,8 кв. м) між сторонами у справі не укладені, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 111306,77 грн. є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України oбставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Oбов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 25669,54 грн. - боргу послуг з централізованого опалення обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи. Але з урахуванням того, що 25000,00 грн. заборгованості відповідачем сплачено після звернення позивача до суду, провадження у справі в цій частині суд припиняє на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України за відсутністю предмету спору. Таким чином стягненню підлягає заборгованість в сумі 669,54 грн. В іншій частині позову суд відмовляє.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно обґрунтовано заявленій сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №15" Житомирської міської ради (10003, м. Житомир, вул. Войкова, 23, ід. код 13561160)

- на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (10014, м. Житомир, вул. Київська, 48, ід. код 35343771) 669,54 грн. заборгованості, а також 513,39 грн. сплаченого судового збору.

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення 25000,00 грн. заборгованості на підставі п.п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 11.12.15

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу.