РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2015Справа №910/27954/15

За позовомКомунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»
До Комунального підприємства «Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт»
Простягнення 7 142,22 грн.
Суддя Спичак О.М.

Представники учасників процесу:

від позивача: Коваленко С.В. - дов. № 155/1/03-46 від 12.01.2015 року;

від відповідача: Громницький С.П. - дов. № 068/01-24 від 27.01.2015 року; Калінчук В.В. - дов. № 068/01-197 від 12.11.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт» про стягнення 5 136,26 грн. збитків за фактичне користування нежилим приміщенням, 115,86 грн. три відсотки річних та 1 890,10 грн. інфляційних нарахувань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2015 року порушено провадження у справі № 910/27954/15, розгляд справи призначено на 20.11.2015 року.

17.11.2015 року представник відповідача через канцелярію суду подав відзив на позов та клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

Представник позивача 19.11.2015 р. через канцелярію суду подав документи на виконання вимог ухвали суду, а у судовому засіданні 20.11.2015 р. надав усні пояснення по суті спору та просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача надав усні пояснення, в яких підтримав поданий через канцелярію суду відзив на позов та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні 20.11.2015 р. судом у відповідності до статті 77 ГПК України оголошено перерву до 08.12.2015 р.

Представник відповідача 03.12.2015 р. через канцелярію суду подав доповнення до відзиву.

Представник позивача у судовому засіданні 08.12.2015 р. надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні 08.12.2015 р. надали усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечили у повному обсязі.

В судовому засіданні 08.12.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Наказом Департаменту комунальної власності м. Києва від 03.10.2014 р. № 322 нежилі приміщення загальною площею 649,5 м.кв. в будинку № 113 по вул. Фрунзе (на даний момент вул. Кирилівська) в м. Києві було закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація», що підтверджується актом приймання-передачі основних засобів від 30.10.2014 р.

За твердженнями позивача ним було проведено обстеження нежилих приміщень у будинку № 113 на вул. Фрунзе (Кирилівська). Згідно акту обстеження нежилих приміщень було встановлено, що частину приміщень на І поверсі та підвалі загальною площею 203,0 кв.в. використовує КП «Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт» без розпорядчих документів на право зайняття зазначених приміщень.

З огляду на те, що між Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» та Комунальним підприємством «Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт» відсутні договірні відносини стосовно користування зазначеним нежитловим приміщенням, позивачем 23.02.2015 р. на адресу відповідача була направлена вимога про сплату заборгованості за фактичне користування приміщенням у період з 30.10.2014 р. по 11.03.2015 р. у сумі 5 136,26 грн., з яких - 1,20 грн. плата за користування приміщенням, 2 842,74 грн. компенсація витрат підприємства (експлуатаційні витрати) та 2 292,32 грн. компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди.

Оскільки відповіді на свій лист позивач не отримав, останній звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт» про стягнення збитків у розмір плати за фактичне користування нежилими приміщеннями у сумі 5 136,26 грн., з яких - 1,20 грн. плата за користування приміщенням, 2 842,74 грн. компенсація витрат підприємства (експлуатаційні витрати) та 2 292,32 грн. компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 115, 86 грн. три відсотки річних та 1 890,10 грн. інфляційних нарахувань.

Відповідач проти заявленого позову заперечував, просив суд у задоволенні позову відмовити. У письмовому відзиві на позов відповідач в обґрунтування заперечень посилався на те, що він не займає нежитлове приміщення, розташоване по вул. Фрунзе, 113. Адреса, зазначена в позові: вул. Фрунзе, 113 - це юридична адреса підприємства. У зв'язку з тим, що відповідач перебуває у процесі ліквідації, змінювати юридичну адресу для листування недоцільно. Відповідно до розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29.12.2014 р № 1555 «Про здійснення організаційно-правових заходів щодо припинення Комунального підприємства «Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт» шляхом ліквідації» комісія з припинення відповідача шляхом ліквідації знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 42. Таким чином, відповідач вважає, що позивачем не доведено використання ним нежитлового приміщення, у зв'язку чим підстави для стягнення грошових відсутні.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вимогами статті 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 224 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Пунктом 1 статті 225 ЦК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, зокрема наявність протиправної поведінки, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Чинним законодавством обов'язок по доведенню перших трьох складових цивільного правопорушення покладено на кредитора.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Як на підставу для нарахування відповідачу матеріальних збитків у розмірі плати за фактичне користування нежилими приміщеннями за період з 30.10.2014 р. по 11.03.2015 р. у розмірі 5 136,26 грн., позивач посилається на акт обстеження вільного нежилого будинку № 113 по вул. Фрунзе від 30.10.2014 р.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що зазначений акт не є допустимим та належним доказом в розумінні статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України, оскільки складений станом на 30.10.2014 р., у зв'язку з чим не підтверджує обставину знаходження відповідача у нежитлових приміщеннях після 30.10.2014 р.

Крім того, згідно акту прийняття-передачі основних засобів від 30.10.2014 р. вбачається, що нежитловий будинок по вул. Фрунзе, 113 Департаментом будівництва та житлового забезпечення ВОКМР (КМДА) було передано на баланс Комунальному підприємству «Київжитлоспецексплуатація».

Актом прийняття-передачі основних засобів від 11.03.2015 р. нежитловий будинок по вул. Фрунзе, 113 Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» було передано на баланс Комунальному підприємству «Київекспертиза».

Разом з тим, в жодному із актів не зазначено інформації про те, що зазначене нежитлове приміщення займається третіми особами.

Також судом зазначається, що відповідно до рішення Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 04.09.2014 р № 57/57 «Про припинення Комунального підприємства «Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт» Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) шляхом ліквідації» вирішено припинити діяльність Комунального підприємства «Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт» шляхом його ліквідації.

В матеріалах справи наявне розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29.12.2014 р № 1555 «Про здійснення організаційно-правових заходів щодо припинення Комунального підприємства «Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт» шляхом ліквідації» з якого вбачається, що місцезнаходженням комісії з припинення Комунального підприємства «Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт» є адреса: м. Київ, вул. Володимирська, 42.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт займання відповідачем нежитлового приміщення, розташовано по вул. Фрунзе, 113.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт порушення відповідачем зобов'язання, причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та заявленими збитками, що є необхідною умовою для застосування такої відповідальності, як відшкодування збитків, у зв'язку з чим відмовляє у задоволенні позовних вимог в даній частині.

З огляду на те, що суд відмовив в частині стягнення суми збитків, то суд також відмовляє в частині позовних вимог щодо стягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань.

Крім того слід зазначити, що 3 % річних та інфляція не нараховуються на збитки, так само і на грошові вимоги, які обґрунтовані статтею 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

14.12.2015 р.

Суддя Спичак О.М.