ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.12.2015р. Справа № 905/2996/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Паюновій Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства «Придніпровська залізниця», м. Дніпропетровськ, в особі відокремленого підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень», м. Дніпропетровськ

до відповідача: Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», м. Вугледар

про стягнення 7 340 грн. 00 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю №27 від 01.01.2015р.

від відповідача: представник не зявився

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 15.12.2015р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Державне підприємство «Придніпровська залізниця», м. Дніпропетровськ, в особі відокремленого підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень», м. Дніпропетровськ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», м. Вугледар, про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у сумі 7 340 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 06.11.2015р. про порушення провадження у справі господарським судом Донецької області було прийнято позовну заяву, розгляд справи призначено на 24.11.2015р. Ухвалою від 24.11.2015р. розгляд справи відкладався на 15.12.2015р.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на дані залізничної накладної № 51140382, комерційного акту РА № 007004/230/25 від 04.05.2015р. Нормативно позивні вимоги обґрунтовані ст.ст. 24, 118, 122 Статуту залізниць України.

Представник позивача у судовому засіданні 15.12.2015р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, в обґрунтування своїх вимог посилався на дані зазначені у залізничній накладній № 51140382 та комерційному акті РА № 007004/230/25 від 04.05.2015р.

Відповідач у свою чергу про судові засідання 24.11.2015р. та 15.12.2015р. був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення рекомендованих листів з відміткою про їх отримання 17.11.2015р. та 04.12.2015р., однак у засідання суду представника не направив, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив. Через канцелярію господарського суду Донецької області надав заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.11.2014р. №841 було припинено виробничу та фінансово-господарську діяльність державних підприємств, установ, організацій та обєднань, що належать до сфери управління Міненерговугілля та господарських товариств, щодо яких Міненергвугілля здійснює управління корпоративними правами держави, які знаходяться у зоні антитерористичної операції. 08.12.2014р. Державне підприємство «Донецька вугільна енергетична компанія» зареєструвало зміни до статуту стосовно місцезнаходження, зазначивши адресу: 85670, Донецька область, Вугледар. З тринадцяти відокремлених підрозділів Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», лише ВП «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» здійснює свою господарську діяльність. Інші відокремлені підрозділи не були перереєстровані з непідконтрольної території. Крім того, відповідачем у запереченні на позовну заяву зазначено, що Державне підприємство «Донецька вугільна енергетична компанія», зареєстрована у м. Вугледар, не має ніякого відношення до підприємства-відправника, зазначеного в залізничних накладних, долучених до матеріалів справи позивачем.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015р. Державне підприємство «Донецька вугільна енергетична компанія», зі станції Рутченково Донецької залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці, відвантажило на адресу Публічного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (надалі вантажоодержувач), за залізничною накладної №51140382 у вагоні №60019064 вантаж вугіль камяний марки ж-жирний.

При оформленні залізничної накладної №51140382 у вагоні №60019064 відповідачем вказано масу вантажу: нетто 71 000 кг.

В накладній також відображено, що вантаж у сухому стані, навантаження нижче бортів. Як свідчить розділ 24 та 26 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на 200 тонних вагонних вагах.

Отже, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Згідно з п.28. Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 21.11.2000р., вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На попутній станції Нижньодніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні №60019064 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що був складений акт загальної форми №934/Ваги від 04.05.2015р.

За результатами контрольної перевірки станцією Нижньодніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці був складений комерційний акт РА №007004/230/25 від 04.05.2015р., відповідно до якого за результатами контрольного переважування вагону №60019064 на справних 150-тонних вагонних електронно-тензомеричних вагах (держ. повірка 15.10.2014р.) станції Нижньодніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці виявилось, що при переваженні вага брутто складає 96 650 кг., тара по документу 23000 кг., нетто 73 650 кг., що більше ваги зазначеної в документі на 2 650 кг.

У комерційному акті також містяться відомості про те, що навантаження в вагоні нижче бортів на 10-20см., без заглиблень. За документами та в дійсності вантаж маркований тирсою, маркування не порушено. Торцеві двері і розвантажувальні люка з обох сторін зачинені. Течі не має. В технічному відношенні вагон справний.

Такі ж саме відомості містить і акт загальної форми №934/Ваги від 04.05.2015р., складений станцією Нижньодніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт РА №007004/230/25 від 04.05.2015р. підписаний належними особами у відповідності до п.10. Правил складання актів.

Відповідно до п.12. Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі Є комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено. Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Згідно технічного паспорту ваг №14 станції Нижньодніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 26.12.2012р., міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 1 раз на 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками -6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 15.10.2014р.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1. ст. 909 ЦК України та ч.1. ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2. ст. 908 ЦК України та ч.5. ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як встановлено ч.3. ст.909 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000р., а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1. та п.2.2., графи Маса вантажу, визначена відправником, кг та Спосіб визначення маси заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п.5. Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3. Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1. та ч.2. ст. 24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1. ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним доказом комерційним актом РА №007004/230/25 від 04.05.2015р.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Між тим, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надані жодні докази, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті. Наразі вантажоотримувач прийняв спірний вантаж з комерційним актом без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей, зазначених у перевізному документі фактичній масі вантажу у спірному вагоні, відповідачем суду не надано.

Згідно з п.5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України, штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складає 1 468 грн. 00 коп., заявлений штраф до стягнення у розмірі 7 340 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст. 118, 122 Статут залізниць України.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів встановлено, що надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%. Отже, норма надлишку становить 142 кг., виявлений надлишок - 2 650 кг.

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими.

Крім того, посилання відповідача та те що останній не має ніякого відношення до підприємства-відправника, зазначеного в залізничних накладних, долучених до матеріалів справи позивачем, не знайшло документального підтвердження та спростовується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від.12.10.2015р. наданого разом із запереченням на позовну заяву, згідно якого господарська діяльність Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» та його відокремлених підрозділів не припинена.

Враховуючи вищенаведене, а також приймаючи до уваги, що вантажовідправником навантажено вагон понад його вантажопідйомність, що в свою чергу загрожувало безпеці на залізничному транспорті, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що витрати зі сплати судового збору за вимогами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 23, 24, 37, 118, 122, 129 Статуту залізниць України; ч. 2 ст. 908, ч. 1, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України; ч. 1, 5 ст. 307 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 42-47, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» (, місцезнаходження 85670, Донецька область, м. Вугледар) на користь Державного підприємства «Придніпровська залізниця» (, місцезнаходження 49602, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108) штраф за неправильно зазначену масу вантажу у сумі 7 340 грн. 00 коп. та витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 1 218 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 15.12.2015р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.12.2015р.

Суддя Ю.С. Мельниченко