КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2015 р. Справа№ 910/24959/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання Куценко К.Л.

за участю представників:

від позивача: Цибізова О.О. - довіреність № 132 від 02.11.2015;

від відповідача: ОСОБА_3 - довіреність б/н від 02.12.2015;

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2015

у справі № 910/24959/15 (суддя - Мудрий С.М.)

за позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про розірвання договору оренди, виселення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, в якому (з урахуванням заяви про зміну предмету позову, а.с. 53) просив:

- розірвати договір оренди № 342-Упр(ДВ)-09 від 18.01.2009, укладений між сторонами;

- виселити на підставі п. 7.5. договору ФОП ОСОБА_4 з нерухомого майна (частини вестибюлю (переходу), визначену тимчасовими огороджувальними конструкціями (кіосками) згідно з викопіюванням схем тимчасового розташування МАФ, за адресою: станція метро "Петрівка", загальною площею 3,6 кв.м.;

- зобов'язати на підставі п. 8.5.6. договору ФОП ОСОБА_4 у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції (кіоски), що належать відповідачеві, та знаходяться в частині переходу за адресою: станція метро "Петрівка", загальною площею 3,6 кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем договірного зобов'язання в частині щомісячної сплати орендної плати протягом трьох місяців, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка складає 9 738,12 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2015 вищезазначені позовні вимоги задоволено повністю. Також стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ФОП ОСОБА_4 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2015 повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, безпідставно розірвав договір оренди, дія якого закінчилася ще у 2012 році та не врахував, що спірне нерухоме майно, з якого позивач просить виселити відповідача, не перебуває у власності КП "Київський метрополітен".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.11.2015 апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 08.12.2015.

Представник відповідача у судовому засіданні 08.12.2015 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду - скасувати. Наполягав на тому, що КП "Київський метрополітен" є неналежним позивачем по справі, оскільки матеріали справи не містять доказів наявності права розпоряджатися та управляти спірним майном (в тому числі укладати договори оренди такого майна, розривати їх в судовому порядку та просити суд виселити осіб, які користуються цим майном).

Представник позивача у судовому засіданні 08.12.2015 заперечував проти доводів апеляційної скарги. Зазначив, що вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зауважив, що право на передачу комунального майна в оренду надано йому відповідними рішеннями Київської міської ради та прямо передбачено статутом КП "Київський метрополітен".

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, розглянувши доводи апеляційної скарги, оглянувши оригінали документів, заслухавши представників сторін, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно з'ясовано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між КП "Київський метрополітен" та ФОП ОСОБА_4 було укладено договір оренди № 342-УПР(ДВ)-09 від 18.01.2009 року (далі - договір).

В подальшому до договору укладено додаткову угода № 670 від 01.06.2009 року, відповідно до якої викладено у новій редакції пункти 3.4 та 3.5., а також додаткову угоду № 136 від 01.04.2010 року, згідно якої викладено в новій редакції п. 3.4. договору.

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець на підставі рішення Київради від 25.10.2007 року № 1085/3918 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю (переходу), визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП ПІ "Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, (далі - об'єкт оренди), за адресою: станція метро "Петрівка", для торгівлі непродовольчими товарами.

Частиною 1 статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

У відповідності з п. 3.5 договору, орендна плата сплачується орендарем починаючи з дати підписання акта приймання-передачі.

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що відповідно до акту приймання-передачі майна в оренду від 19.01.2009 року орендодавець передав, а орендар прийняв частину вестибюлю станції метро "Петрівка", визначену тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіоском) орендаря, загальною площею 3,6 кв.м.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині розірвання зазначеного договору оренди, позивач зазначав, що відповідач порушив договірне зобов'язання щодо щомісячної сплати орендної плати протягом трьох місяців, у зв'язку з чим за період квітень-червень 2015 року у останнього виникла заборгованість, яка складає 9 738,12 грн.

Задовольняючи позов в частині розірвання спірного договору, суд першої інстанції виходив з того, що істотне порушення орендарем (наймачем) такої умови договору оренди, як внесення орендної плати, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання вказаного договору оренди в судовому порядку та повернення орендованого майна орендодавцю (наймодавцю).

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками місцевого господарського суду в цій частині, враховуючи наступне.

Так, відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (далі - Закон), відносини щодо оренди майна, що перебуває у комунальній власності регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до приписів ст. 10 Закону термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Частина 1 ст. 17 Закону визначає, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Пунктом 9.1. договору передбачено, що він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і відповідно до рішення Київської міської ради від 25.10.2007 року № 1085/3918 діє з 19.01.2009 року до 16.01.2012 року (2 роки 364 дні).

Як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції позивач стверджував, що договір автоматично був пролонгований на той самий строк в порядку ч. 2 ст. 17 Закону, оскільки жодна із сторін правочину не виявила бажання припинити або змінити умови договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну його дії.

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець або орендар.

Разом з цим, судом першої інстанції передчасно було встановлено, що договір автоматично продовжив свою дію після закінчення строку, визначеного у п. 9.1 договору, а також безпідставно не було враховано положення п. 9.3. договору.

Згідно зі ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Так, відповідно до п. 9.3. договору після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради.

Таким чином положення п. 9.3 договору містять умови, що ставлять процедуру продовження дії цього договору в залежність від наявності прийнятого Київською міською радою відповідного рішення, тобто, виключають його автоматичну пролонгацію (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 22.04.2014 по справі № 910/12657/13).

Разом з цим, сторонами не заперечується, що після закінчення строку дії, який визначено у п. 9.1. спірного договору, Київрадою не приймалося рішення з питання користування відповідачем об'єктом оренди. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які інші документи, які б надавали відповідачу право користування об'єктом площею 3,6 кв.м. (частина вестибюлю) станції метро "Політехнічний інститут" після закінчення строку оренди (а саме після 16.01.2012).

В силу ч. 2 ст. 26 Закону договір оренди припиняється, зокрема, у випадку закінчення строку, на який його було укладено.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для користування відповідачем об'єктом оренди після 16.01.2012, оскільки договір оренди припинив свою дію.

З огляду на вещевстановлене, позивач фактично просить розірвати не існуючий на час вирішення спору договір. При цьому, судом першої інстанції при задоволенні позову в цій частині не були враховані положення п. 9.3. договору, які встановлюють обов'язкову підставу для його продовження (відповідне рішення Київради). В свою чергу, нормами чинного законодавства не передбачено право орендодавця вимагати розірвання припиненого (не існуючого на час вирішення спору) договору.

В зв'язку з цим, вимоги позивача про розірвання договору, дія якого припинена ще у січні 2012, є безпідставними, а відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в разі закінчення строку дії договору оренди та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, визначених договором оренди.

Аналогічний обов'язок орендаря щодо повернення орендованого майна передбачено також пунктами 4.14, 7.5 договору оренди. При цьому, п. 4.14 договору орендарю надано десятиденний строк для повернення об'єкта оренди.

Пунктом 7.5. договору передбачено, що у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

В цій частині правомірним є висновок місцевого господарського суду про те, що вимога позивача про виселення відповідача з частини нерухомого майна (частини вестибюлю (переходу), визначену тимчасовими огороджувальними конструкціями (кіосками) відповідача згідно з викопіюванням схем тимчасового розташування МАФ, за адресою: станція метро "Петрівка", загальною площею 3,6 кв.м. підлягає задоволенню, оскільки з моменту припинення договору № 342-УПР (ДВ)-09 від 18.01.2009 відповідач втратив статус орендаря.

Крім того, позивачем було заявлено вимогу про зобов'язання ФОП ОСОБА_4 у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції (кіоски), що належать відповідачу, та знаходяться в частині переходу за адресою: ст. м "Петрівка", загальною площею 3,6 кв.м.

Згідно п. 8.5.6. договору у разі припинення дії цього договору, орендар звільняє орендовану частину приміщення переходу станції метро «Петрівка» в термін, визначений п. 4.14. цього договору від своїх огороджуючих конструкцій.

Враховуючи, що умовами договору прямо передбачений обов'язок відповідача звільнити орендовану частину приміщення від своїх тимчасових огороджувальних конструкцій, то вимога позивача про зобов'язання відповідача у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції (кіоски) є обґрунтованою та правомірно задоволена місцевим господарським судом.

Суд апеляційної інстанції зазначає про безпідставність доводів відповідача в частині того, що КП «Київський метрополітен» є неналежним позивачем у даній справі (які сторона обґрунтовує тим, що у вказаної особи відсутнє право на розпорядження комунальним майном територіальної громади міста, зокрема, повноваження на укладення договорів оренди такого майна, їх розірвання в судовому порядку, тощо), враховуючи наступне.

Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальними громадами сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» встановлено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування у місті Києві є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності громади міста або знаходяться в її управлінні.

Так, на підставі Наказу № 98 від 23.04.2003р. Головного управління комунальної власності м. Києва за Комунальним підприємством «Київський метрополітен» на праві повного господарського відання було закріплено, в тому числі, підземний перехід станції метро «Петрівка» (додаток № 2 до зазначеного наказу).

Крім того, Рішенням Київської міської ради від 24.12.2009 «Про оформлення комунальному підприємству "Київський метрополітен" права користування земельними ділянками для експлуатації та обслуговування павільйонів виходів станції метро "Петрівка" на просп. Оболонському та вул. Вербовій в Оболонському районі м. Києва» було оформлене комунальному підприємству "Київський метрополітен" право постійного користування земельними ділянками загальною площею 0,091 га для експлуатації та обслуговування павільйонів виходу станції метро "Петрівка" в Оболонському районі м. Києва у зв'язку із закріпленням за підприємством основних засобів на праві повного господарського відання.

Пунктом 5.2 Статуту КП «Київський метрополітен» передбачено, що майно підприємства є комунальною власністю територіальної громади міста Києва і закріплено за ним на праві господарського відання.

Відповідно до ст. 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб'єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства. Суб'єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

При цьому, як було вищезазначено, спірний договір було укладено на підставі рішення КМР від 25.10.2007 № 1085/3918, в якому була пряма вказівка саме КП «Київський метрополітен», як орендодавцю, укласти договір оренди вказаного об'єкта з ФОП ОСОБА_4 на строк 2 роки 364 дні.

Правомірність дій КП «Київський метрополітен» та визначення його повноважень, як орендодавця спірного майна, також підтверджується Порядком передачі майна територіальної громади міста Києва в оренду, затвердженим рішенням КМР від 28.09.2006 № 34/91, який був чинним на момент укладення договору оренди.

На момент припинення договору оренди у січні 2012 було чинне Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затверджене рішенням КМР від 22.09.2011 року N 34/6250, яким також передбачалося, що орендодавцями нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, яке закріплено за ними на праві господарського відання або оперативного управління, є саме комунальні підприємства, установи та організації.

До того ж, на момент звернення позивача до суду з позовом у даній справі (а також на час ухвалення цієї постанови) діяло та є чинним Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затверджене рішенням КМР від 21.04.2015 року N 415/1280, яким також передбачені повноваження комунальних підприємств бути орендодавцями майна, яке закріплено за ними на праві господарського відання (з усіма правами сторони договору оренди, в тому числі право на розірвання договору в судовому порядку та пред'явлення вимог про виселення).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що КП «Київський метрополітен» є належним позивачем у даній справі, тоді як доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Обґрунтовуючи доводи скарги, апелянт також зазначав про неправомірність ухвалення спірного рішення за відсутності представника відповідача.

В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає про необґрунтованість доводів апелянта, враховуючи наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвали Господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи, які направлялися відповідачу рекомендованими листами на адресу його місцезнаходження, завчасно (а саме, за 7 днів до першого судового засідання та за 10 днів до другого судового засідання) були отримані ФОП ОСОБА_4, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, які наявні в матеріалах справи (а.с. 4, 52).

В свою чергу, частиною 3 пункту 3.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 визначено, що неявка у судове засідання сторін або однієї зі сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, розгляд справи судом першої інстанції та ухвалення рішення за відсутності відповідача, який завчасно, належним чином повідомлявся про час та місце судового засідання та не скористався правом бути присутнім або направити свого представника, жодним чином не порушує норми процесуального права.

З огляду на наведене, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню. В свою чергу, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди на підставі п. 1, ч. 1 статті 104 ГПК України, з прийняттям нового рішення згідно пункту 2 частини 1 статті 103 ГПК України про відмову в позові в цій частині та відповідним перерозподілом судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції.

Судові витрати за подання апеляційної скарги пропорційно відшкодовуються відповідачу за рахунок позивача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2015 у справі № 910/24959/15 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2015 у справі № 910/24959/15 в частині задоволення позову про розірвання договору оренди № 342-УПР(ДВ)-09 від 18.01.2009 року, укладеного між КП "Київський метрополітен" та ФОП ОСОБА_4 скасувати з прийняттям нового рішення про відмову в позові в цій частині.

3. В решті задоволення позову рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу в цій частині залишити без задоволення.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (04114, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Київський метрополітен" (03056, м. Київ, просп. Перемоги, будинок 35, ідентифікаційний код 03328913) судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2 436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 00 коп.

5. Стягнути з Комунального підприємства "Київський метрополітен" (03056, м. Київ, просп. Перемоги, будинок 35, ідентифікаційний код 03328913) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (04114, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 1 339 (одну тисячу триста тридцять дев'ять) грн. 80 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

6. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

7. Матеріали справи № 910/24959/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич