РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Справа № 913/538/15

Провадження №27/913/538/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія, м. Луганськ

про стягнення 6599668,04 грн., -

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Байбак О.І.

Суддя Голенко І.П.

Суддя Старкова Г.М.

Секретар судового засідання Зоріна О.Г.

за участю представників сторін:

позивача: не зявився

відповідача: ОСОБА_1 директор

обставини справи:

Публічне акціонерне товариство Державний експортно-імпортний банк України, м. Київ (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія, м. Луганськ (далі за текстом - відповідач) заборгованість за укладеним між сторонами кредитним договором № 61114К5 від 27.03.2014 р., який був укладений в рамках ОСОБА_2 угоди № 61113N1 від 02.04.2013р., в загальному розмірі 6599668,04 грн., з яких:

4190353,42 грн. прострочена заборгованість за кредитом;

227734,08 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами;

11620,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованою комісією за управління;

913519,14 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту;

58406,28 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів;

3270,31 грн. - пеня за несвоєчасне погашення комісії за управління;

10,57 грн. - пеня за несвоєчасне погашення комісії за зобовязання;

94260,00 штрафи;

1030736,20 втрати від інфляції згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України за простроченим кредитом (основним боргом);

69758,04 грн. - втрати від інфляції згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України за простроченими процентами за кредитом (основним боргом);

47744,59 розрахунок 3 % річних згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України за простроченим кредитом (основним боргом);

4904,08 грн. - розрахунок 3 % річних згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України за простроченими процентами за кредитом (основним боргом).

Позов обґрунтовано з посиланням на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за укладеним між сторонами договором кредитним договором № 61114К5 від 27.03.2014 р., який був укладений в рамках ОСОБА_2 угоди № 61113N1 від 02.04.2013 р. щодо сплати заборгованості за кредитом, та відсотків за його користування.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 28.07.2015 р. по справі № 913/538/15 позов прийнято до провадження, та призначено до розгляду в судовому засіданні 18.08.2015 р.

Позивач на виконання вимог суду супровідним листом (вх. 2872/15 від 18.08.2015 р.) надав документи та матеріали, необхідні для розгляду справи.

Ухвалами від 18.08.2015 р. та від 08.09.2015 р. розгляд справи відкладався в звязку з неявкою на судове засідання представника відповідача та відсутністю відомостей про належне повідомлення останнього про час та місце розгляду справи.

Позивач надав суду письмові пояснення у справі (вх.. № 3430/15 від 22.09.2015 р.), в яких заперечує проти застосування до спірних правовідносин положень ОСОБА_3 України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»

Ухвалою від 22.09.2015 р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів, та відкладено її розгляд на інший день, за відповідним клопотанням представника відповідача (вх. № 3943/15 від 22.09.2015 р. та вх.. № 3945/15 від 22.09.2015 р.).

Позивач супровідним листом (вх. № 4534/15 від 12.10.2015 р.) надав суду докази часткового погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором, та зазначив, що останнім в добровільному порядку сплачено на користь позивача 227734,08 грн. заборгованості за процентами, та 11620,00 грн. простроченої комісії за управління.

В звязку зі складністю розгляду справи, та за відповідним клопотання судді-доповідача, протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 12.10.2015 р. для розгляду справи № 913/538/15 визначено склад колегії: головуючий суддя Байбак О.І., судді Василенко Т.А., Старкова Г.М.

Позивач надав суду клопотання (вх. № 4589/15 від 13.10.2015 р.), в якому просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову в частині стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту, втрат від інфляції та 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, процентів, комісій за управління кредитом згідно ст. 625 ЦК України по кредитному договору, а також відкласти розгляд справи на інший день.

Також в даному клопотанні відповідач просив суд призначити колегіальний розгляд справи.

Дане клопотання обґрунтовано з посиланням на те, що між сторонами була досягнута домовленість стосовно погашення кредиту після реалізації відповідачем врожаю, згідно з наступним графіком:

до 10.10.2015 р. вся заборгованість за нарахованими процентами;

до 31.10.2015 р. 1200000 грн. в рахунок погашення заборгованості за основним боргом;

до 30.11.2015 р. 1000000 грн. в рахунок погашення основного боргу;

до 30.12.2015 р. залишок заборгованості за основним боргом.

На підтвердження вказаного відповідач посилається на факт погашення ним заборгованості за відсотками та комісією за управління кредитом.

Розглянувши в судовому засіданні 13.10.2015 р. дане клопотання суд зазначив, що вимоги, викладені в ньому, підлягають розгляду в процесі вирішення спору по даній справі, тобто при прийнятті судом рішення за наслідками розгляду позовної заяви.

Щодо клопотання про призначення колегіального розгляду справи суд зазначив, що для розгляду даної справи вже призначено колегію суддів згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 12.10.2015 р.

Ухвалами господарського суду Луганської області від 13.10.2015 р. та від 17.11.2015 р. розгляд справи відкладався за відповідним клопотанням представника відповідача.

Супровідним листом вих. № 061-607 від 16.11.2015 р. позивач додатково повідомив суд про часткову сплату відповідачем існуючої заборгованості в сумі 1 200 000 грн.

За відповідним клопотанням головуючого судді, в звязку з відпусткою судді Василенко Т.А., протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів, для розгляду справи № 913/538/15 визначено склад колегії: головуючий суддя Байбак О.І., судді Голенко І.П., Старкова Г.М.

Позивач на виконання вимог суду, супровідним листом (вих. № 061-763 від 07.12.2015 р.) надав виписки про рух коштів на рахунках відповідача, та зазначив, що станом на час розгляду даної справи відповідачем сплачено 227734,08 грн. процентів за користування кредитом, 11620 грн. простроченої комісії за управління, та 2200000 грн. заборгованості за кредитом.

Стосовно укладання додаткової угоди щодо реструктуризації боргу позивач повідомив, що він не вбачає можливості відмовитися від права вимагати погашення пені, штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3% річних.

Позивач надав суду заяву вих. № 061-759 від 07.12.2015 р. про зменшення розміру позовних вимог, в якій з посиланням на часткову сплату відповідачем існуючої заборгованості, просить суд стягнути з останнього на свою користь заборгованість за укладеним між сторонами кредитним договором № 61114К5 від 27.03.2014 р., який був укладений в рамках ОСОБА_2 угоди № 61113N1 від 02.04.2013р., в загальному розмірі 4571221,39 грн., з яких:

1 990 353,42 грн. прострочена заборгованість за кредитом;

1 205 543,71 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту;

92 186,69 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів;

4 540,76 грн. - пеня за несвоєчасне погашення комісії за управління;

10,57 грн. - пеня за несвоєчасне погашення комісії за зобовязання;

115680,00 грн. штрафи;

1 055 117,46 грн. втрати від інфляції згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України за простроченим кредитом (основним боргом);

12 228,20 грн. - втрати від інфляції згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України за простроченими процентами за кредитом (основним боргом);

89 022,63 розрахунок 3 % річних згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України за простроченим кредитом (основним боргом);

6 537,95 грн. - розрахунок 3 % річних згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України за простроченими процентами за кредитом (основним боргом).

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи викладене, а також те, що вищевказану заяву про зменшення позовних вимог позивач подав з дотриманням вимог ГПК України, в подальшому господарський суд розглядає позовні вимоги з урахуванням вищевказаної заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідач надав суду клопотання (вх. № 6075/15 від 08.12.2015 р. та вх. № 6079/15 від 08.12.2015 р.), в яких просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову в частині стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту, втрат від інфляції та 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, процентів, комісій за управління кредитом згідно ст. 625 ЦК України по кредитному договору.

Дані клопотання обґрунтовані з посиланням на те, що позивач не надав відповіді на заяву відповідача, висловлену в листі від 14.01.2014 р., про внесення змін до п. 4.3. ОСОБА_2 угоди щодо строку кінцевого повернення кредиту, та встановлення її 01.04.2016 р.; що позивач, всупереч умовам укладеного між сторонами договору продовжує нараховувати комісію за управління кредитом; що заборгованість відповідача за кредитним договором в сумі 4190353,42 грн. не є простроченою, оскільки відповідач вважає кінцевою датою повернення кредиту - 01.04.2016 р., як про це було зазначено в листі від 14.01.2014 р.; що відповідач в добровільному порядку сплатив частину існуючого боргу; що територія, на якій відповідач здійснює свою діяльність знаходиться в зоні проведення АТО, і зазначене ускладнює ведення відповідачем господарської діяльності; що стягнення інфляційних та річних призведуть до банкрутства підприємства відповідача, тощо.

Розглянувши дане клопотання суд зазначає, що вимоги, викладені в ньому, підлягають розгляду в процесі вирішення спору по даній справі, тобто при прийнятті судом рішення за наслідками розгляду позовної заяви.

Також відповідач надав суду інше клопотання (вх. № 6077/15 від 08.12.2015 р.), в якому просить суд зобовязати позивача надати інформацію стосовно процентної ставки за кредитами за період квітень-серпень 2015 р. (період за який нараховані втрати від інфляції) та надати обґрунтований розрахунок понесених збитків через несвоєчасне погашення кредиту по кредитному договору № 61114К5 від 27.03.2014 р.

В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач зазначає, що позивач не має право вимагати стягнення боргу за кредитним договором, оскільки строк виконання відповідачем своїх зобовязань з оплати ще не настав; що при розрахунку процентів за користування кредитом працівниками позивача серед інших факторів обовязково враховуються річний рівень інфляції, тобто відповідач вважає, що сплативши проценти та комісії він вже фактично сплатив інфляційні; що позивач не поніс жодних збитків в звязку з простроченням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором.

Однак, дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки, по-перше, позивач в обґрунтування своїх вимог неодноразово надавав суду детальний розрахунок нарахованих процентів за користування кредитом, по-друге, позивач згідно з заявою вих. № 061-759 від 07.12.2015 р. про зменшення позовних вимог не вимагає стягнення процентів за користування кредитом в звязку з їх сплатою відповідачем в добровільному порядку, та не вимагає стягнення збитків через несвоєчасне погашення кредиту по кредитному договору № 61114К5 від 27.03.2014 р.; по-третє, можливе врахування позивачем в процентну ставку річного індексу інфляції, за відсутності відповідної розшифровки складової процентної ставки в умовах кредитного договору, жодним чином не забороняють позивачу нараховувати відповідні санкції за прострочення виконання зобовязань за кредитним договором, в т.ч., незалежно від того, чи поніс позивач будь-які збитки в звязку з простроченням відповідачем зазначених зобовязань.

В судовому засіданні 08.12.2015 р. судом оголошено перерву до 14.12.2015 р.

Після перерви, на судове засідання 14.12.2015 р. прибув представник відповідача, який просить суд в задоволенні позову частково відмовити.

Також відповідач надав суду заяву (вх. № 6211/15 від 14.12.2015 р.), в якій просить суд застосувати до спірних правовідносин положення закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», та з цих підстав відмовити позивачу в задоволенні позову в частині стягнення пені, втрат від інфляції та 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, а також процентів та комісій за управління кредитом.

Представник позивача, після перерви на судове засідання 14.12.2015 р. не прибув, про причини неприбуття не повідомив.

До перерви, в судовому засіданні 08.12.2015 р. представник позивача підтримала позицію, викладену в позові, з урахуванням заяви вих. № 061-759 від 07.12.2015 р. про зменшення розміру позовних вимог, просила суд позов задовольнити.

Оскільки неявка на судове засідання представника позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача за наявними в справі документами та матеріалами, як це передбачено 75 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

02.04.2013 р. позивачем (далі - Кредитор та/або Банк) та відповідачем (далі - Позичальник) укладено ОСОБА_2 угоду № 61113N1 (надалі за текстом - ОСОБА_2 угода). (т. 1 а. с. 11-24). В подальшому сторонами до даної генеральної угоди вносилися певні зміни та доповнення.

Відповідно до п. 1.1.-1.2. ст. 1 ОСОБА_2 угоди, зазначена угода регулює загальні засади співпраці між Банком та Позичальником щодо фінансування довгострокової програми розвитку діяльності Позичальника. Метою угоди є визначення загальних умов фінансування інвестиційної, торгово-закупівельної, виробничої та іншої діяльності Позичальника, яке здійснюється відповідно до ОСОБА_2 угоди шляхом укладання Кредитних договорів.

За змістом ст. 2 ОСОБА_2 угоди, кредит - означає позичковий капітал у грошовій формі, який Банк надає на фінансування діяльності Позичальника на умовах ОСОБА_2 угоди та Кредитного договору.

За змістом п. п. 4.1, 4.3, 4.5 ст. 4 ОСОБА_2 угоди Банк проводить кредитні операції в межах загального ліміту заборгованості в розмірі 4 200 000,00 гривень з терміном користування кредитними коштами до 01.04.2016 року на підставі та з урахуванням умов кредитних договорів, укладених в рамках ОСОБА_2 угоди.

Згідно з п. 5.2.6 ст. 5 ОСОБА_2 угоди Позичальник взяв на себе обов'язок своєчасно та у повному обсязі погашати Банку заборгованість за кредитом, сплачувати проценти за користування кредитом та інші платежі за Кредитним договором.

Матеріали справи також свідчать, що в рамках ОСОБА_2 угоди між сторонами укладено Кредитний договір № 61114К5 від 27.03.2014 р. (далі - Кредитний договір; а.с. 25-40).

Згідно з п. 2.1 ст. 2 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за кредитом, комісії та інші платежі за цим договором.

За змістом п. п. 2.2.-2.6 ст. 2 Кредитного договору, кредит надається позичальнику шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії; ліміт кредитної лінії: 4 200 000 грн.; кінцевий термін погашення кредиту: 26 березня 2015 р.; у рамках цього договору позичальник сплачує банку проценти за кредитом, комісію за управління кредитною лінією, комісію за зобовязання щодо надання кредитної лінії та інші комісії/плати за цим договором, у розмірах та на умовах цього договору.

За змістом п. п. 3.1.-3.2.3. ст. 3 Кредитного договору, розмір процентної ставки за кредитом 21,5% річних; проценти за кредитом нараховуються протягом усього строку користування кредитом на залишок основного боргу на кінець календарного дня за кожен день користування кредитом на основі банківського року; розмір ставки комісії за управління 0,1% від Ліміту кредитної лінії, зазначеної у підпункті 2.3.1. цього договору; розмір комісії за зобовязання щодо надання кредитної лінії 2% річних від різниці між сумою ліміту заборгованості та фактичною заборгованістю; комісія за зобовязання підлягає збільшенню на ПДВ.

Згідно з п. 5.5. ст. 5 Кредитного договору, надання кредиту здійснюється на підставі наданих позичальником реєстрів платежів та/або листів позичальника та /або отриманих від позичальника засобами програмно-технічного комплексу «Клієнт-Банк» заяв на перерахування кредитних коштів з одночасним утворенням заборгованості за кредитом на позичковому(-их) рахунку(-ах) позичальника, відкритому(-их) згідно з підпунктом (а) пункту 5.11 цього договору.

Відповідно до п. 5.7. ст. 5 Кредитного договору, надання кредиту здійснюється шляхом оплати відповідно до умов укладених контрактів, рахунків-фактур та інших документів, що є підставою для здійснення платежів, у тому числі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника № 0158 в АТ «Укрексімбанк», м. Луганськ, код Банку 304289 з метою подальшого перерахування відповідно до умов укладених контрактів/інших документів, що є підставою для здійснення платежів, та/або з метою часткового або повного обміну (конвертації) кредитних коштів або продажу кредитних коштів із наступним зарахуванням відповідних сум на поточний рахунок позичальника № 0158 в АТ «Укрексімбанк», м. Луганськ, код Банку 304289, та подальшого перерахування відповідно до умов укладених контрактів/інших документів, що є підставою для здійснення платежів.

Згідно з п. 6.3. ст. 6 Кредитного договору, погашення кредиту протягом дії договору здійснюється позичальником згідно з графіком зміни ліміту заборгованості.

За змістом п. п. 6.6.-6.8. ст. 6 Кредитного договору, сплата процентів за кредитом (крім процентів за останній календарний місяць користування кредитом), комісії за управління (крім комісії за управління за останній період сплати такої комісії), комісії за зобовязання (крім комісії за управління за останній період сплати такої комісії) здійснюється позичальником з 1 по 7 число кожного місяця (у січні та травні по 15 число). Протягом цього періоду проценти за кредитом, комісії за управління, комісії за зобовязання сплачуються за попередній місяць.

Згідно з вимогами п. 9.2.16 ст. 9 Кредитного договору, позичальник зобовязався спрямовувати грошові надходження на рахунки позичальника, відкриті у банку, таким чином, щоб частка чистих грошових потоків позичальника у банку за квартал, що аналізується, була не меншою частки, яку становить заборгованість позичальника за кредитними операціями банку в загальному кредитному портфелі позичальника на перший банківський день вищезазначеного кварталу.

Відповідно до вимог п. 9.2.26. ст. 9 Кредитного договору, позичальник зобовязується протягом всього строку дії кредитного договору, а саме протягом кожного останнього місяця строку дії попереднього звіту про незалежну оцінку вартості предмету вартості забезпечення (але не пізніше ніж за 14 робочих днів до закінчення строку дії попереднього звіту) надати Банку актуальний звіт про незалежну оцінку вартості предметів забезпечення, виконаний в акредитованій Банком оціночній компанії.

Згідно з п. 9.2.2. ст. 9 Кредитного договору, позичальник зобовязується своєчасно та в повному обсязі погашати Банку кредит, сплатити проценти за кредитом, комісії та інші платежі за цим договором.

Додатком № 1 до кредитного договору сторони узгодили графік зміни ліміту заборгованості. Згідно з даним графіком, остаточне погашення заборгованості за кредитним договором відповідач зобовязався здійснити до 26.03.2015 р.

Згідно з п. 10.4. ст. 10 Кредитного договору, за невиконання позичальником зобовязань, визначених, зокрема, п. 9.2.16. цього договору, позичальник сплачує банку штрафну санкцію у розмірі 7140,00 грн. щомісячно за кожне окреме порушення протягом строку невиконання зазначених зобовязань.

Відповідно до п. 10.5. ст. 10 Кредитного договору, за невиконання позичальником зобовязань, визначених, зокрема, п. 9.2.26. цього договору, позичальник сплачує банку штрафну санкцію у розмірі 10000,00 грн. щомісячно.

Як свідчать матеріали справи, позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, відкривши відповідачу відновлювану кредитну лінію з лімітом заборгованості в розмірі 4 200 000 грн., що підтверджується наданими позивачем випискою з банківського рахунку № 0158 з 27.03.2014 р. по 22.07.2015 р. (т. 1 а. с. 44-51)., на яку, у відповідності до умов кредитного договору, Банк здійснив перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, а також реєстром меморіальних ордерів (а. с. 71).

Однак, відповідач свої зобовязання щодо сплати кредиту, процентів та комісій за його користування в повному обсязі не виконав, згідно з розрахунком позивача заборгованість відповідача перед ним станом на момент винесення рішення по даній справі складає:

1 990 353,42 грн. прострочена заборгованість за кредитом;

Крім того, в звязку з простроченням відповідачем виконання своїх зобовязань за кредитним договором позивачем нараховано останньому:

1 205 543,71 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту;

92 186,69 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів;

4 540,76 грн. - пеня за несвоєчасне погашення комісії за управління;

10,57 грн. - пеня за несвоєчасне погашення комісії за зобовязання;

115680,00 грн. штрафи;

1 055 117,46 грн. втрати від інфляції згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України за простроченим кредитом (основним боргом);

12 228,20 грн. - втрати від інфляції згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України за простроченими процентами за кредитом (основним боргом);

89 022,63 розрахунок 3 % річних згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України за простроченим кредитом (основним боргом);

6 537,95 грн. - розрахунок 3 % річних згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України за простроченими процентами за кредитом (основним боргом).

Обставини щодо несплати існуючої заборгованості стали підставами для звернення позивача до суду з позовом по даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з ч. 3 ст. 346 ГК України, кредити надаються банком під відсоток. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною 2 ст. 10561 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже було зазначено вище, факт належного виконання позивачем своїх зобовязань за кредитним договором та порушення відповідачем умов зазначеного договору щодо сплати тіла кредиту підтверджується матеріалами справи, та відповідачем жодним чином не спростований.

Розрахунок існуючої заборгованості позивачем здійснено арифметично вірно, на підставі умов укладеного між сторонами договору та відповідних вимог чинного законодавства України.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 990 353,42 грн. простроченої заборгованості за кредитом.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача в численних клопотаннях на те, що він не прострочував виконання своїх зобовязань за кредитним договором, оскільки сторони, за відповідним листом від 14.01.2014 р. нібито узгодили внесли зміни до п. 4.3. ОСОБА_2 угоди щодо строку кінцевого повернення кредиту, та встановили такою датою 01.04.2016 р.

До таких висновків суд дійшов виходячи з того, що відповідач, всупереч вимогам ст. 33-34 ГПК України не надав суду доказів укладання двосторонню угоди про внесення змін до ОСОБА_2 угоди в визначеному ОСОБА_3 порядку, зокрема ст. ст. 205, 207, 208, п. 1 ст. 651, ст. 654 ЦК України.

Факт надсилання відповідачем на адресу позивача листа від 14.01.2014 р. не змінюють правовідношення сторін за ОСОБА_2 угодою та укладеним в її рамках Кредитним договором.

До того ж, відповідач, всупереч вищезазначеним положення процесуального ОСОБА_3 також не надав суду ні самого листа від 14.01.2014 р., ні доказів його направлення на адресу відповідача.

З тих самих підстав суд відхиляє посилання відповідача на протокол зустрічі керівництва установи позивача та підприємства відповідача, на якому нібито було узгоджено новий графік повергнення кредиту.

До того ж, позивач категорично заперечує факт внесення сторонами змін до ОСОБА_2 угоди та укладеного в її рамках Кредитного договору щодо строків повернення кредиту та сплати процентів за його користування.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як свідчать матеріали справи, відповідач протягом дії кредитного договору, а саме з неодноразово прострочував виконання своїх зобовязань зі сплати заборгованості за кредитом та відсотками за його користування.

Зазначене, на підставі ст. 625 ЦК України, надає позивачу право на нарахування інфляційних та річних за допущені відповідачем порушення (прострочення виконання) умов договору.

Як свідчить заява позивача (вих. № 061-759 від 07.12.2015 р.) позовних вимог про зменшення розміру, в ній останній просить суд стягнути з відповідача інфляційні за прострочення сплати кредиту за період з 01.02.2015 р. по 30.09.2015 р., інфляційні за прострочення сплати процентів за період з 07.07.2014 р. по 22.09.2015 р., 3% річних за період прострочення з 26.01.2015 р. по 07.12.2015 р. та 3% річних за період прострочення з 07.07.2014 р. по 11.11.2015 р.

Розглянувши здійснений позивачем розрахунок інфляційних (т. 2 а. с. 10-12), суд приходить до висновку, що при його виготовленні останнім допущено певні арифметичні помилки та неточності, а також не враховано рекомендацій, які містить лист Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, постанова Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань».

З здійснивши розрахунок інфляційних з урахуванням зазначених положень закону та відповідних рекомендацій Верховного суду України та Вищого господарського суду України, та врахувавши, що процесуальний закон не дозволяє суду виходити за межі позовних вимог без відповідного клопотання сторони у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення інфляційних втрат за прострочення сплати кредиту в повному обсязі, та про часткове задоволення позову в частині стягнення інфляційних втрат за прострочення сплати процентів за кредитом.

Суд також констатує, що здійснений позивачем розрахунок річних є арифметично вірним, та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні та річні в таких розмірах:

1 055 117,46 грн. втрат від інфляції за простроченим кредитом (основним боргом);

11 934,97 грн. - втрат від інфляції за простроченими процентами за кредитом (основним боргом);

89 022,63 грн. 3 % річних за простроченим кредитом (основним боргом);

6 537,95 грн. - 3 % річних за простроченими процентами за кредитом (основним боргом).

В решті позову про стягнення інфляційних слід відмовити в звязку з безпідставністю їх нарахування до стягнення.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача на те, що індекс інфляції та 3% річних вже були сплачені ним при сплаті процентів та комісій за користування кредитом, оскільки індекс інфляції та 3% річних нібито є складовою процентної ставки за кредитним договором.

Як вже було зазначено вище, ні умови ОСОБА_2 угоди, ні умови Кредитного договору не містять положень, які б засвідчували той факт, що індекс інфляції та 3% річних є складовою процентної ставки та комісійної винагороди за користування кредитом. Крім того, ні умови ОСОБА_2 угоди, ні умови Кредитного договору не містять положень, які б звільняли відповідача від відповідальності у вигляді сплати інфляційних та річних у випадку сплати процентів та комісій за користування кредитом.

За змістом ст. ст. 6, 627, 629 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, відповідач, уклавши з позивачем ОСОБА_2 угоду, та в її рамках кредитний договір на відповідних умовах, зобовязаний нести всі ризики та нести установлену сторонами відповідальність, повязану з неналежним виконанням зазначених ОСОБА_2 угоди та Кредитного договору (за виключенням тих, від відповідальності яких його було в подальшому звільнено ОСОБА_3), в т.ч. сплачувати кредит, проценти та комісії за його користування, а у випадку прострочення сплати зазначених платежів, сплачувати інфляційні та річні на підставі ст. 625 ЦК України.

Суд також зазначає, що право кредитора (позивача) вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (аналогічна правова позиція викладена в постановах ВГСУ від 01.11.2012 р. № 5011-32/5219-2012, постановах ВСУ від 14.11.20111 р. № 12/207, від 23.01.2012 р. № 37/64 та багатьох інших). Таке право надано кредитору ОСОБА_3, та воно не ставиться в залежність від того, чи доведено останнім факт понесення збитків в звязку з простроченням боржником своїх зобовязань, тобто може бути реалізоване кредитором за наявності самого факту прострочення.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 ОСОБА_3 України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що

встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього ОСОБА_3, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вже було зазначено вище, позивачем при зверненні до суду з позовом на підставі п. 10.4. та п. 10.5 ст. 10 Кредитного договору було нараховано до стягнення з відповідача штрафи в загальній сумі 94260,00 грн. за певні періоди порушення з травня 2014 р. по червень 2015 р. (т. 1 а.с. 41-43), в т.ч.:

42840 грн. на підставі п. 10.4 ст. 10 Кредитного договору (в звязку з невиконанням відповідачем протягом 14 місяців п. 9.2.16 Кредитного договору, штраф нараховано за 6 місяців);

30000 грн. на підставі п. 10.6 ст. 10 Кредитного договору (в звязку з невиконанням відповідачем протягом 3 місяців п. 9.2.26 Кредитного договору);

21420 грн. на підставі п. 10.6 ст. 10 Кредитного договору (в звязку з недотриманням строків страхування майна, штраф нараховано за 3 місяці).

В подальшому, при поданні заяви про зменшення розміру позовних вимог вих. № 061-759 від 07.12.2015 р. позивачем збільшено розмір штрафів до 115680,00 грн., проте не надано жодного розрахунку таких штрафів.

Крім того, відповідно до п. 10.2 ст. 10 Кредитного договору, у разі невиконання (несвоєчасного виконання) Позичальником будь-яких зобов'язань, визначених Кредитним договором, Позичальник сплачує Банку пеню, що нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

Як свідчить поданий позивачем позов, в ньому останній наполягає на стягненні пені, нарахованої на підставі умов кредитного договору, в звязку з простроченням відповідачем своїх зобовязань зі сплати заборгованості за кредитом, відсотками за його користування, та комісій протягом дії кредитного договору, а саме з 07.07.2014 р. по 22.07.2015 р.

В подальшому, з урахуванням уточнень, внесених заявою про зменшення розміру позовних вимог вих. № 061-759 від 07.12.2015 р. позивач вимагає стягнення пені за несвоєчасне погашення процентів, пені за несвоєчасне погашення комісії за управління, пені за несвоєчасне погашення комісії за зобовязання в збільшеному розмірі, проте, не надає суду її розрахунку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що пеня та штрафи в збільшеному розмірі в т.ч. нараховані за період прострочення, вказаний в розрахунку, наданому позивачем безпосередньо до позовної заяви (т. 1 а.с. 41-44).

Однак, згідно зі ст. 2 ОСОБА_3 України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. № 1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Зазначеним законом, що є спеціальним, дія якого поширюється лише на певне коло суб'єктів, визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють або здійснювали господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

На виконання ст. 6 ОСОБА_3 Національний банк України направив всім банкам лист від 27.10.2014 р. № 18-112/64138 про необхідність суворого і безумовного дотримання вимог ст. 2 ОСОБА_3 України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та повідомив, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу.

Згідно з ч. 5 ст. 11 ОСОБА_3 України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного ОСОБА_3 затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення (далі - Перелік).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 р. був затверджений перелік населених пунктів, до якого включено м. Луганськ (а також ще ряд населених пунктів на території Луганської області) де проводить свою господарську діяльність відповідач.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Більш того, проведення антитерористичної операції на території м. Луганськ є загальновідомим фактом, тобто таким, що з урахуванням вимог ст. 35 ГПК України, взагалі не потребує доведенню.

Отже, з урахуванням вищевикладеного норми ст.2 ОСОБА_3 України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо введення мораторію на нарахування пені та штрафів підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, п. 10.4. та 10.5 кредитного договору передбачено, що штрафні санкції підлягає сплаті на рахунок, відкритий відповідно до п. 5.4. цього договору, протягом 10 банківських днів з дати отримання повідомлення банку про необхідність сплати такої штрафної санкції.

Порядок відправлення повідомлень сторонами згідно з цим договором визначена пунктом 10.5. ОСОБА_2 угоди. Даним пунктом передбачено, що будь-яке повідомлення, що надсилається згідно з ОСОБА_2 угодою, повинне подаватися у письмовій формі, із дотриманням відповідних процедур при доставці особисто, поштою, електронною поштою, телексом чи факсом на адресу відповідної сторони, як це зазначено в даному пункті ОСОБА_2 угоди, зокрема, щодо відповідача з зазначенням адреси, та телефону, або на іншу адресу, про яку відповідна сторона завчасно повідомить іншу.

Проте, матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідача про необхідність сплати ним штрафних санкцій в порядку, визначеному умовами договору. Суд також враховує факт не функціонування у м. Луганськ відділень поштового звязку, проте зазначає, що позивач не був позбавлений права направити відповідне повідомлення альтернативними засобами звязку, зокрема шляхом надсилання телефонограми, листа на електронну адресу відповідача, яка позивачу була відома, про що свідчить відповідні письмові пояснення останнього (т. 1 а. с. 87), або іншим не забороненим законом способом.

Крім того, суд також зазначає, що у випадку неможливості виконання зазначеного пункту ОСОБА_2 угоди, позивач не був позбавлений права на ініціювання внесення змін до цього пункту ОСОБА_2 угоди у визначеному ОСОБА_3 порядку, проте відповідних дій не вчиняв.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення штрафів без попередньо направлених повідомлень відповідачу про необхідність їх сплати, як того вимагають умови кредитного договору, заявлена передчасно.

Зазначені обставини, а також встановлена ОСОБА_3 України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» заборона на нарахування штрафних санкцій є підставами для відмови в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача:

1 205 543,71 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту;

92 186,69 грн. - пені за несвоєчасне погашення процентів;

4 540,76 грн. пені за несвоєчасне погашення комісії за управління;

10,57 грн. - пеня за несвоєчасне погашення комісії за зобовязання;

115680,00 грн. штрафів

Аналогічної правової позиції щодо порядку застосування вищезазначених положень кредитного договору та ОСОБА_3 України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» дотримується і Донецький апеляційний господарський суд, зокрема в постановах від 01.12.2015 р. по справі № 913/648/15,25.11.2015 р. по справі № 913/651/15.

Згідно зі ст. 2 ОСОБА_3 України Про судоустрій і статус суддів, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

З урахуванням вимог ст. 44, ч. 2 ст. 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 50406,39 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 75, 86 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія» (адреса: 91034, м. Луганськ, вул. Ватутіна, буд.1-Д; Ідентифікаційний код: 31531059) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (адреса: 03150, м. Київ, вул. Горького, буд. 127; Ідентифікаційний код: 00032112)

1 990 353,42 грн. простроченої заборгованості за кредитом за ОСОБА_2 угодою № 61113N1 від 02.04.2013 р. та укладеним в її рамках Кредитним договором № 61114К5 від 27.03.2014 р.

1 055 117,46 грн. втрат від інфляції за простроченим кредитом (основним боргом);

11934,97 грн. - втрат від інфляції за простроченими процентами за кредитом (основним боргом);

89022,63 грн. 3 % річних за простроченим кредитом (основним боргом);

6537,95 грн. - 3 % річних за простроченими процентами за кредитом (основним боргом).

50406,39 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Головуючий суддя Байбак О.І.

Суддя Голенко І.П.

Суддя Старкова Г.М.