РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2015Справа № 910/27701/15

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ ТЕЛЕКОМ» до приватного акціонерного товариства «КИЇВСТАР» про зобов'язання вчинити дії,

за участю представників сторін:

від позивача: Літвінов М.І. (довіреність від 17.11.2015 № 62/15);

від відповідача: Дубко Р.В. (довіреність від 07.09.2015 № 699);

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2015 року до Господарського суду міста Києва звернулося ТОВ «ЕНЕРДЖІ ТЕЛЕКОМ» з позовом до ПрАТ «КИЇВСТАР», яким заявлено вимогу про зобов'язання останнього вчинити дії, а саме: зобов'язати здійснити перетарифікацію всіх вихідних міжнародних дзвінків за період з 01 травня 2015 року по 31 травня 2015 року згідно з тарифами, що вказані у замовленні від 11.02.2014 № 28.

Позов мотивований тим, що відповідачем виставлено позивачеві рахунок на оплату послуг зв'язку з урахуванням збільшеної їх вартості, однак, як стверджує позивач, відповідач про збільшення тарифів позивача належним чином не повідомив, чим порушив умови договору від 01.12.2011 № 1-2045/11 про надання телекомунікаційних послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2015 прийнято позов ТОВ «ЕНЕРДЖІ ТЕЛЕКОМ» до розгляду та порушено провадження у справі № 910/27701/15.

Відповідач, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, 17 листопада 2015 року подав до суду відзив, яким позовну вимогу відхилив у повному обсязі з таких підстав. З 15 травня 2015 року розмір тарифів за послуги фіксованого зв'язку з передавання інформації за кордон (вихідні міжнародні дзвінки) змінено (підвищено). Як стверджує відповідач, останній умови договору щодо повідомлення позивача про зміну тарифів виконав належним чином, а саме: 15 квітня 2015 року було розміщено відповідне повідомлення про підвищення тарифів на Інтернет-сайті, а також повідомлення аналогічного змісту про зміну (підвищення) тарифів, було доставлено позивачеві службою кур'єрської доставки в індивідуальному порядку на адресу, визначену у п. 4.6 договору від 01.12.2011 № 1-2045/11. Також відповідач у відзиві зазначив, що Закон України «Про захист прав споживачів», на який посилається позивач, до правовідносин сторін спору застосуванню не підлягає, оскільки даний нормативно-правовий акт регулює відносини між споживачем - фізичною особою та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Крім того, відповідач вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає встановленим законом способом захисту.

У судовому засіданні 18 листопада 2015 року суд перейшов до розгляду справи по суті.

До господарського суду 30 листопада 2015 року надійшли письмові пояснення позивача по суті спору від 30.11.2015, у яких останній просить суд, на додаток до заявленої позовної вимоги, зобов'язати відповідача здійснити повідомлення про зміну тарифів належним чином.

Пленумом Вищого господарського суду України у п. 3.12 постанови від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» надані такі роз'яснення, право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Таким чином, додаткова вимога позивача судом залишається без розгляду, оскільки вона за своєю формою і змістом не відповідає 54 ГПК та не містить документів, які мають бути додані до заяви відповідно до ст. 57 ГПК.

В судовому засіданні 30 листопада 2015 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, заслухавши повноважних представників сторін у даній справі, судом встановлено таке.

Між товариством з обмеженою відповідальністю «ГОЛДЕН ТЕЛЕКОМ», правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «КИЇВСТАР» (далі - оператор) та ТОВ «ЕНЕРДЖІ ТЕЛЕКОМ» (далі - абонент) укладено договір від 01.12.2011 № 1-2045/11 про надання телекомунікаційних послуг (далі - договір), відповідно до предмета якого оператор зобов'язується надавати абоненту телекомунікаційні послуги, що передбачені у відповідних замовленнях, а абонент зобов'язується своєчасно їх оплачувати (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 1.5 договору послуги починають надаватися з моменту підписання замовлення, якщо інше не вказано у замовленні. У разі, якщо замовлення передбачає виконання робіт щодо підключення кінцевого обладнання до телекомунікаційної мережі оператора (інсталяція робіт) послуги починають надаватися з моменту прийняття абонентом виконаних інсталяційних робіт.

Як вбачається з підпункту 2.1.6 договору, оператор зобов'язаний забезпечити правильність застосування тарифів та своєчасно повідомляти абонента про їх зміну.

Про зміну тарифів абонент повідомляється шляхом розміщення на Інтернет-сайті оператора відповідного повідомлення та/або шляхом направлення абоненту письмового повідомлення. Додатково повідомлення може здійснюватися шляхом публікації оголошення у рекламних розділах газет «Урядовий кур'єр» або «Голос України» (п. 5.1 договору).

У відповідності до п. 6.1 договору, дана угода вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами та діє безстроково.

Доказів дострокового припинення дії договору сторонами суду не надано, а тому договір на момент вирішення спору у даній справі є чинним.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 ЦК України).

Виходячи із змісту правовідносин сторін спору, останні є відносинами з надання телекомунікаційних послуг, тому права і обов'язки сторін визначаються, зокрема, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України, Законом України «Про телекомунікації» та Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295 (далі - Правила).

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 63 ЗУ «Про телекомунікації» телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства. Телекомунікаційні послуги надаються за умов укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації (п. 1 ч. 2 названої статті).

Так, судом встановлено, що сторонами договору підписано і скріплено відбитками їх печатками замовлення від 11.02.2014 № 28 (далі - Замовлення), згідно з яким позивачем замовлено у відповідача основну послугу у вигляді фіксованого телефонного зв'язку, тарифний план - Основний/Пакет 76,55 без ПДВ.

Загальна вартість послуг згідно зі Замовленням складає 9186,00 грн (з ПДВ).

Вартість телефонних дзвінків та інших додаткових послуг зазначено у додатку № 1 до Замовлення.

У додатку № 1 до Замовлення визначені тарифікація послуги «ІР-Телефонні лінії» та тарифи на дзвінки за кордон (грн/хв.).

Спір між сторонами даної справи виник в результаті таких обставин.

Відповідачем виставлено позивачеві рахунок від 31.05.2015 № 42-10263646, згідно з яким останнім необхідно сплатити на користь відповідача 82451,46 грн за надані послуги фіксованого зв'язку за період часу з 01 травня 2015 року по 31 травня 2015 року.

Позивач звернувся до відповідача з листом-претензією-вимогою від 05.06.2015 вих. № 24/15, яким вимагав від відповідача здійснення перерахунку суми, зазначеної у рахунку від 31.05.2015 № 42-10263646, та перерахування даних за травень 2015 року згідно з тарифами, зазначених у додатку № 1 до договору у семиденний строк, який обчислюється з дня вручення (отримання) даного листа. Поряд із цим позивач просив відповідача надіслати новий рахунок з правильним застосування тарифів за надані у травні 2015 року послуги міжнародного зв'язку.

Свої вимоги у листі від 05.06.2015 вих. № 24/15 позивач мотивував тим, що відповідач не повідомив позивача про підвищення тарифів на послуги міжнародного зв'язку по тарифному плату, погодженого Замовленням, у встановленому договором і законом порядку.

Також з вказаного листа вбачається, що згідно з наданою менеджером ПрАТ «КИЇВСТАР» позивачеві інформацією, останнього було повідомлено письмово про зміну тарифів (підвищення) шляхом вручення відповідного листа ОСОБА_3 Однак, як стверджує позивач, вказана фізична особа не є співробітником ТОВ «ЕНЕРДЖІ ТЕЛЕКОМ».

У відповідь на лист від 05.06.2015 вих. № 24/15 відповідач у своєму листі від 30.06.2015 № /03/03/02 повідомив позивача про те, що ПрАТ «КИЇВСТАР», починаючи з 15 травня 2015 року, повідомляло абонентів про зміни деяких тарифів зв'язку, зокрема, шляхом надсилання інформаційних листів та розміщення інформації 15 квітня 2015 року на офіційному веб-сайті. У зв'язку із наведеним, відповідач не вбачає правових підстав для зміни умов нарахувань у травні 2015 року за договором.

Отже, з огляду на те, що відповідачем не виконані вимоги позивача, викладені у листі від 05.06.2015 вих. № 24/15, позивач звернувся до господарського суду з позовом у даній справі.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 66 ЗУ «Про телекомунікації» тарифи на телекомунікаційні послуги встановлюються операторами, провайдерами телекомунікацій самостійно, за винятком випадків, передбачених у частині другій цієї статті.

У відповідності до пунктів 6, 14, 16 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про телекомунікації» оператори телекомунікацій зобов'язані: забезпечувати правильність застосування тарифів; оприлюднювати тарифи на телекомунікаційні послуги, що встановлюються самим оператором, не пізніше ніж за сім календарних днів до їх введення; попереджувати споживачів про можливе скорочення переліку телекомунікаційних послуг чи відключення їх кінцевого обладнання у випадках і порядку, передбачених правилами надання і отримання цих послуг.

Як вбачається з п. 58 Правил, тарифи на послуги встановлюються операторами, провайдерами самостійно, крім тих, що згідно із Законом України "Про телекомунікації" підлягають державному регулюванню. Оператор, провайдер встановлює та пропонує на вибір споживача тарифи на окремі послуги та/або тарифні плани на визначений ним перелік (пакет) послуг, а також строк їх дії (граничний та/або мінімальний). Інформація про вартість послуги, яка оприлюднюється, повинна включати в себе відомості про податок на додану вартість та інші обов'язкові збори (платежі) відповідно до законодавства.

Відповідно до п.п. 7 п. 39 та п. 59 Правил оператор, провайдер у разі зміни тарифів, тарифних планів, які він встановлює самостійно, не пізніше ніж за сім календарних днів до їх зміни зобов'язаний: оприлюднити змінені тарифи, тарифні плани у засобах масової інформації та/або на своєму веб-сайті (за його наявності); повідомити абонентові про зміну тарифів, тарифних планів на послуги, що йому надаються.

З наведених норм права і умов договору, закріплених у п.п. 2.1.6 та п. 5.1, вбачається, що відповідач, як оператор, зобов'язується оприлюднювати тарифи на телекомунікаційні послуги, які ним надаються, вірно їх застосовувати (нараховувати) та повідомляти споживача про всі зміни тарифних планів шляхом оприлюднення на своєму веб-сайті та/або направлення абонентові письмового повідомлення.

Отже, як встановлено судом, на підставі розпорядження президента ПрАТ «КИЇВСТАР» від 17.04.2015 № 13/КТ «Про внесення змін до розпорядження від 30.10.2014 № 61/КТ «Про введення нових тарифів на надання послуг фіксованого телефонного зв'язку для корпоративних абонентів телекомунікаційної мережі «Київстар» з 15 травня 2015 року внесено зміни до «Тарифи за послугу фіксованого зв'язку з передавання інформації за кордон (вихідні міжнародні дзвінки)». Тобто, було підвищено вартість послуг, порівняно із тими, що були погоджені сторонами договору у додатку № 1 до Замовлення.

У матеріалах справи міститься засвідчена копія листа відповідача від 14.04.2015 вих. № 10100/04, яким останній повідомляє позивача про те, що з 15 травня 2015 року відбудеться підвищення тарифів на дзвінки за кордон для абонентів, які користуються послугами фіксованого телефонного зв'язку. Також відповідач у вказаному листі просив позивача звертатися за додатковою інформацією до персональних менеджерів з продажу та обслуговування.

Згідно довідки товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ КУР'ЄР», засвідчена копія якої міститься у матеріалах справи, вказаним підприємством було доставлено у період з 15 по 17 квітня 2015 року поштове відправлення позивачеві від відповідача за адресою: 01042, м. Київ, вул. Академіка Філатова, 10А, цоколь.

З наведених обставин справи суд дійшов висновку, що відповідач повідомив позивача письмово про зміну (підвищення) вартості послуг за адресою, узгодженою у п. 4.6 договору.

Водночас суд зазначає, що позивачем, з метою спростування факту повідомлення його відповідачем письмово, надано суду засвідчену копію договору від 24.12.2012, укладеного між позивачем та Українським державним підприємством поштового зв'язку «УКРПОШТА», у п.п. 2.2.2 якого вказано іншу особу, уповноважену позивачем на вчинення підпису щодо одержання відправлень.

Однак, вказаний договір як доказ судом до уваги не приймається, оскільки, як встановлено вище, письмове повідомлення відповідачем було направлено не за допомогою ДП «УКРПОШТА», а - ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ КУР'ЄР». Тобто, умови, встановлені договором від 24.12.2012, на вказану кур'єрську службу не розповсюджуються.

Поряд із цим судом встановлено, що відповідачем на своєму веб-сайті 15 квітня 2015 року було оприлюднено повідомлення такого змісту: «Останнім часом, у зв'язку зі знеціненням національної валюти та інфляцією, суттєво зросли витрати на ведення будь-якого бізнесу, в тому числі й у сфері телекомунікацій. Надання якісних послуг зв'язку потребує від Київстар постійних витрат на експлуатацію та будівництво мережі, значно підвищились ставки взаєморозрахунків із закордонними телекомунікаційними операторами у гривневому еквіваленті, які мають валютну складову. У зв'язку з цим, з 15.05.2015р. ми вимушені підвищити деякі тарифи на дзвінки за кордон для корпоративних клієнтів сегменту великих підприємств i сегменту малих та середніх підприємств, які користуються послугами фіксованого телефонного зв'язку, та припинити надання послуги «АЛЛО!» для корпоративних клієнтів сегменту великих підприємств і сегменту малих та середніх підприємств. За додатковою інформацією звертайтесь, будь ласка, до ваших персональних менеджерів з продажу та обслуговування або Центрів обслуговування абонентів.».

Суд відзначає, що копія вищенаведеного повідомлення відповідача міститься у матеріалах справи у вигляді копії зображення сторінки веб-сайту (Print Screen), а також дане повідомлення міститься на веб-сайті відповідача на момент прийняття судом даного рішення у справі за такою адресою: http://www.kyivstar.ua/kh/about/important_data/changes/?id=50804.

Отже, як встановлено судом, сторонами у п. 5.1 договору обумовлено, що повідомлення абонента про зміну тарифів здійснюється шляхом розміщення на Інтернет-сайті оператора та/або шляхом направлення абоненту письмового повідомлення.

З наведених умов вбачається, що сторонами договору погоджена альтернативна поведінка оператора, тобто останньому надано право на власний вибір або повідомити абонента про зміни у тарифах шляхом розміщення повідомлення на своєму веб-сайті, або повідомити письмово

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно актів цивільного законодавства.

Суд, враховуючи принцип свободи договору (ст. 627 ЦК України), відзначає, що відповідачем, у будь-якому випадку, належним чином виконано приписи чинного законодавства, яке регулює правовідносини сторін, та зобов'язання, передбачені умовами договору, а саме попереджено позивача про зміну (підвищення) вартості телекомунікаційних послуг, які споживаються останнім на умовах, передбачених договором.

При цьому суд відзначає, що позивач, у свою чергу, мав можливість з моменту оприлюднення на веб-сайті (15 квітня 2015 року) інформації щодо зміни тарифів послуг відповідача та отримання від останнього письмового повідомлення аналогічного змісту, детально ознайомитися із нововведеними тарифами як на веб-сайті ПрАТ «КИЇВСТАР», так і за допомогою персонального менеджера з продажу та обслуговування або Центру обслуговування абонентів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позов є безпідставним, оскільки доводи позивача щодо неповідомлення відповідачем позивача про підвищення вартості послуг, які надаються і споживаються на підставі договору, спростовуються матеріалами справи.

Обов'язок доказування відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Також відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 33-34, 43-44, 49 статтями 82-85, Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ ТЕЛЕКОМ» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09 грудня 2015 року.

Суддя Я.А. Карабань