ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.12.2015 Справа № 905/2900/15

Господарський суду Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши матеріали

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Науково-комерційного підприємства "Геоінтек"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-2009"
простягнення 55835,01грн. та про розірвання договору
За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1- представник за дов.;

від відповідача: не зявився;

;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-комерційного підприємства "Геоінтек" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-2009" про стягнення 55835,01грн., у тому числі основного боргу у розмірі 48510,00грн.; штрафу у розмірі 7325,01грн. та про розірвання договору поставки №280415 від 28.04.2015.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав умови договору поставки №280415 від 28.03.2015 в частині своєчасної поставки товару, що призвело до істотного порушення умов договору, що в свою чергу стало підставою для відмови позивача від прийняття виконання зобовязання відповідача ч. 3 ст. 612та для вимоги про розірвання договору на ч. 2 ст. 651

На підтвердження вказаних обставин, позивач надав належним чином завірені копії: договору №280415 від 28.04.2015, специфікації №1 від 28.03.2015 до нього, банківської виписки від 03.07.2015 та претензій надісланих на адресу відповідача.

Ухвалою від 30.10.2015 за вказаним позовом порушено провадження по справі №905/2900/15, розгляд справи було відкладено у звязку з необхідністю витребування додаткових документів та забезпечення відповідачу доступу до правосуддя.

Відповідач явку своїх представників в судові засідання не забезпечив, вимог суду не виконав, поважних причин не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштової кореспонденції..

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. З урахуванням належного повідомлення про час та місце проведення судового розгляду обох сторін, судом забезпечено сторонам рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав. З врахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин та вирішення спору по суті, згідно ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України.

Представник позивача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляв, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши його пояснення, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

28.04.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Наукове-комерційне підприємство "Геоінтек", як постачальником (позивач), та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-2009", як замовником (відповідач) підписаний договір поставки №280415, відповідно до якого продавець зобовязується поставити (передати у власність), а покупець прийняти та оплатити металопродукцію (далі- товар) на умовах вказаних у зазначеному договорі.

Найменування, асортимент, кількість та ціна товару вказана у специфікації, рахунок-фактурах та накладних, які є невідємною частиною договору.(п. 1.2)

Товар поставляється на склад покупця на умовах DDP. (п. 2.1).

За умовами п.3.1 вищевказаного договору товар поставляється за ціною, яка відповідає справедливим ринковим цінам.

Відповідно до п.п. 3.3-3.4 договору оплата за товар відбувається у безготівковій формі шляхом перерахування на розрахунковий рахунок продавця грошових коштів у національній валюті України. Покупець здійснює оплату за товар у вигляді попередньої оплати за товар у розмірі 100%.

П. 5.5. договору передбачено, що всі спори та протиріччя між сторонами, які виникають у звязку з вказаним договором, вирішуються у претензійному порядку. Строк відповіді на претензію 20 календарних днів.

Згідно з п.8.1. договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2015 року.

За умовами погодженої сторонами специфікації №1 від 28.03.2015 загальна сума договору з складає 48510,00грн.

Договір поставки №280415 від 28.04.2015 та специфікація до нього підписані сторонами, скріплені печатками підприємств та містяться в матеріалах справи.

На виконання умов договору позивачем 28.04.2015 року здійснено передплату в розмірі 48510 грн., що підтверджується копією банківської виписки від 03.07.2015, наявною у матеріалах справи.

Пунктом 2.2 договору сторонами чітко погоджений строк протягом якого відповідач зобов'язаний поставити позивачу товар, а саме протягом 5 робочих днів з моменту внесення 100% попередньої оплати.

Однак, як зазначає позивач, відповідач своїх зобовязань не виконав, поставку товару згідно з умовами договору та специфікації до нього не здійснив. Відповідачем не надано доказів здійснення поставки товару на виконання умов договору.

Оцінивши зміст зазначеного правочину, з якого виникли цивільні права та обов'язки сторін, суд дійшов висновку, що укладені правочини за своїм змістом та правовою природою є договорами поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст. 712 Цивільного кодексу України та ст.ст. 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (ст.ст. 655-697 Цивільного кодексу України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму п.1. ст. 655 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтями 611, 612 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Як встановлено судом вище, відповідач у строки передбачені договором, зобовязання з поставки товару не виконав.

За таких обставин, згідно вказаних норм закону у позивача виникає альтернативне право вимагати передання оплаченого товару або вимагати повернення суми попередньої оплати, що в свою чергу породжує альтернативні обов'язки у відповідача.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Статті 670 та 693 Цивільного кодексу України як спеціальні норми закону не встановлюють строку виконання грошового зобов'язання по поверненню передоплати за товар у правовідносинах купівлі-продажу (поставки).

Вказаними нормами Цивільного кодексу України передбачається можливість виникнення обов'язку постачальника повернути попередню оплату, але тільки за наявності факту порушення ним строку поставки товару та пред'явлення покупцем вимоги постачальнику повернути сплачені кошти.

Як вбачається з матеріалів справи, у звязку з тривалим порушенням відповідачем умов договору, позивач 08.07.2015 та 13.08.2015 звернувся до відповідача з повідомленням про втрату інтересу, щодо виконання зобовязання відповідача щодо поставки товару та з вимогою про повернення передплати та сплати штрафних санкцій за невиконання договірних умов.

Відповідач кошти не повернув, товар не поставив, відповіді на претензії не надав.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 48510,00 грн. підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача штрафні санкції за відмову від виконання своїх зобовязань на підставі п. 5.2 договору у розмірі 7325,01 грн.

Відповідно до п. 5.2 договору у випадку порушення строку поставки (заміни) продукції, виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 0,1% від вартості не поставленої у строк продукції за кожен день прострочки, але не більше подвійної ставки НБУ, що діє на період прострочки.

Відповідно до статті 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання зобовязань є належною підставою у розумінні ст. 218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання;

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Оскільки судом встановлено невиконання відповідачем зобовязань по договору, а саме відмова відповідача від виконання договору в частині поставки продукції, то вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій за порушення зобовязання у розмірі передбаченому договором, є правомірними.

Перевіривши розрахунок позивача штрафних санкцій, суд визнає його вірним та підлягає стягненню у розмірі 7325,01 грн.

Також, позивач просить суд розірвати договір поставки №280415-1 від 28.04.2015.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків та, згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Разом з тим, ч. 3 ст. 291 Господарського кодексу України встановлено, що договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Судом встановлено, що позивач у своїх претензіях від 08.07.2015 та від 13.08.2015 повідомляє відповідача про втрату інтересу до договору та про відмову від прийняття виконання зобовязання відповідачем. Разом з тим, позивач не просить відповідача підписати додаткову угоду до договору про розірвання договору. Проте, не звернення позивача до відповідача з пропозицією про розірвання договору перед зверненням позивача з позовом до суду не виключає права позивача вимагати такого розірвання в судовому порядку з підстав істотного порушення умов договору відповідачем.

За ч. ч. 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За приписами частини другої статті 651 Цивільного кодексу України однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 Цивільного кодексу України). Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 Цивільного кодексу України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Відтак встановленню підлягає не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, котра може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

При вирішення спору про розірвання договору, судом встановлено, що позивач укладаючи договір про поставку товару у квітні 2015 року, має намір отримати товар у травні 2015 року та використати його у своїй господарський діяльності з метою отримання прибутку. Не виконання відповідачем зобовязань з поставки товару повністю виключає можливість у позивача отримати очікуване при укладенні договору та позбавляє позивача можливості використовувати кошти у розмірі 48510,00 грн. у власній господарський діяльності протягом значного строку. Не повернення відповідачем попередньої оплати завдає шкоди позивачу, оскільки вказані кошти виключені з господарського обороту позивача та не направлені на господарську діяльність, при здійсненні якої позивач міг би отримати прибуток. Укладаючи спірний договір, позивач мав на меті отримати товар, а в реальності не отримав товар та втратив кошти у розмірі 48510,00 грн., що повністю суперечить меті укладеного договору.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України передбачені правові наслідки порушення зобов'язання, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що невиконання відповідачем зобовязання за договором в частині поставки продукції та не повернення попередньої оплати є підставою для розірвання договору №280415-1 від 28.04.2015.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Беручи до уваги викладене суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-2009» (юридична адреса: 85612, Донецька обл., м. Курахово, вул. Пушкіна, 3/4, з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-комерційне підприємство «Геоінтек» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Мандриківська, 64-А, ) суму основного боргу у розмірі 48510,00 грн. (сорок вісім тисяч пятсот десять) грн. 00 коп., штраф у розмірі 7325 (сім тисяч триста двадцять пять) грн. 01 коп., судовий збір у розмірі 2436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 00 коп.

3. Розірвати договір поставки №280415-1 від 28.04.2015 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектр-2009» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-комерційне підприємство «Геоінтек».

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Дата складання повного тексту 07.12.2015

Суддя Д.М. Огороднік