УХВАЛА

16.12.2015Справа № 910/3426/14
За заявою Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

за позовом Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор"

до Публічного акціонерного товариства "Мостобуд"

про стягнення 12 378 904,83 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: Якимчук А.В. (дов. № 12/15 від 15.12.2014)

від відповідача: Костяненко І.В. (дов. № 855/21-15 від 26.10.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

03.12.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

04.12.2015 розгляд заяви призначено на 16.12.2015.

В судове засідання, призначене на 16.12.2015, з'явились представники сторін та надали пояснення по суті заяви.

Суд розглянувши вказане клопотання, вважає його таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 621 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

На підставі даної норми Позивач 26.11.2015 звернувся до Відповідача із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог №1168 від 26.11.2015 та повідомив про припинення внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог зобов'язання між Відповідачем та Позивачем в сумі 36 540 грн.

Заява про зарахування зустрічних однорідних вимог ґрунтується на тому, що у Позивача та Відповідача існували взаємні невиконані грошові зобов'язання.

У Позивача перед Відповідачем було зобов'язання зі сплати 36 540,00 грн. яке виникло на підставі постанови Київського апеляційного господарського суду по справі № 910/3426/14 від 30.09.2014 р.

У Відповідача перед Позивачем було зобов'язання зі сплати 151 413,43 грн., яке виникло на підставі рішення Господарського суду м. Києва від 07.05.2014 у справі № 910/3380/14.

Таким чином, вимоги, які підлягають зарахуванню були зустрічними (за одним зобов'язанням боржником був Позивач, а кредитором Відповідач, за іншим зобов'язанням - навпаки), однорідними (обидва зобов'язання були грошовими та виникли на підставі рішення суду), а строк виконання обох вимог вже настав.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За своєю правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги це - односторонній правочин, який оформлюється заявою однією з сторін.

Згідно з п.22 листа ВГСУ №01-08/163 від 12.03.2009 року «Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України» відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням, зокрема, зустрічних однорідних вимог; таке зарахування може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За змістом наведеної норми згоди іншої сторони у зобов'язанні із зарахуванням вимог не вимагається.

Згідно ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до 1 ст. 204 Господарського кодексу України господарське зобов'язання може бути припинено за згодою сторін, зокрема угодою про заміну одного зобов'язання іншим між тими самими сторонами, якщо така заміна не суперечить обов'язковому акту, на підставі якого виникло попереднє зобов'язання.

Частиною 1 ст. 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 604 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється за домовленістю сторін.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Керуючись ст.ст. 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

У Х В А Л И В:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

2. Наказ Господарського суду міста Києва від 12.01.2015 № 910/3426/14 визнати таким, що не підлягає виконанню.

Дана ухвала може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя М.О. Лиськов