РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2015Справа №910/26458/15

За позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО», м. Київ

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», м. Київ

про стягнення страхового відшкодування в розмірі 27 261,81 грн.,

Суддя Комарова О.С.

Представники сторін:

від позивача: Герасименко Р.І. (представник за довіреністю)

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 01 грудня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ВУСО», 08 жовтня 2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою б/н від 02.09.2015 року до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 27 261,81 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем за полісом № АС/6674826.

Ухвалою суду від 12.10.2015 року (суддя Комарова О.С.) порушено провадження у справі № 910/26458/15 та призначено розгляд справи на 10.11.2015 року.

Через відділ діловодства суду 22.10.2015 року від Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) надійшла інформація про страхове покриття, яку було долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 10.11.2015 року представник позивача подав довідку, якою зазначив, що сума заборгованості станом на 05.11.2015 року - 27 261,81 грн. Представник відповідача проти позову заперечив та дав пояснення по суті спору.

В судовому засіданні 10.11.2015 року судом оголошено перерву до 25.11.2015 року.

Через відділ діловодства суду 19.11.2015 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що сумою страхового відшкодування є 12 452,22 грн., згідно звіту № 14/2/120/606425 від 23.02.2014 року про оцінку колісного транспортного засобу, а відтак у відповідача немає підстав для оплати страхового відшкодування в розмірі 27 261,81 грн. Також відповідач заперечив проти стягнення інфляційних витрат та 3% річних.

В судовому засіданні 25.11.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення по суті спору. Представник відповідача проти позову заперечив частково та дав пояснення по суті спору.

В судовому засіданні 25.11.2015 року судом оголошено перерву до 01.12.2015 року.

01 грудня 2015 року в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та дав пояснення по суті спору.

Представник відповідача в судове засідання 01.12.2015 року не з'явився, правами, наданими йому ст.22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які наявні матеріалах справи.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи відповідно до ч.1ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У відповідності до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2013 року між позивачем (надалі - Страховик) та ОСОБА_2 (далі по тексту - Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № -01 (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, далі по тексту - Договір або Договір добровільного страхування).

Об'єктом Договору добровільного страхування є транспортний засіб "Mazda CX-5", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Вказаний транспортний засіб позивач прийняв на страхування, на випадок пошкодження внаслідок страхових подій (випадку), зокрема - пошкодження чи знищення внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідний страховий випадок настав 03.02.2014 року по вул. Іванова буд. № 24 в м. Харкові, а саме: відбулося зіткнення автомобіля "ВАЗ 21074", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що знаходився під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля "Mazda CX-5", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням страхувальника.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль "Mazda CX-5", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, було пошкоджено, що підтверджується довідкою, виданою органами МВС України (копія довідки міститься в справі).

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було перераховано страхове відшкодування в розмірі 18 372,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3522 від 31.03.2014 року. Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується наявним в матеріалах справи страховим актом № 1261-02 від 31.03.2014 року (копія страхового акту та платіжного доручення наявні в матеріалах справи).

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У відповідності до положень частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями статті 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні приписи містить норма ст. 27 Закону України "Про страхування".

Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 18.02.2014 року у справі № 640/2122/14-п (належним чином засвідчена копія постанови міститься в матеріалах справи), дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року. Останнього визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Нормами п. 14.1 ст. 14 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страхувальник має право вибору страховика для укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За приписами п. 21.1 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень п. 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

З аналізу матеріалів справи випливає, що ОСОБА_4 застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу "ВАЗ 21074", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом укладення з відповідачем полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6674826 (належним чином засвідчена копія витягу з МТСБУ про поліс № АС/6674826 міститься в матеріалах справи).

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до положень п.22.1 до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, на підставі зазначених вище норм та у зв'язку з укладенням відповідачем з ОСОБА_4 полісу страхування цивільно-правової відповідальності АС/6674826, відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати завдану ОСОБА_3 шкоду, заподіяну майну третіх осіб, внаслідок експлуатації транспортного засобу "ВАЗ 21074", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

У відповідності до вищевказаних норм, ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до відповідача як страхувальника цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм ОСОБА_3 транспортного засобу "ВАЗ 21074", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Аналізуючи матеріали справи, суд встановив, що вартість матеріального збитку автомобіля "Mazda CX-5", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, визначено на підставі звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 14/2/120/606425 від 23.02.2014 року Фізичною особою підприємцем - ОСОБА_5 та становить: 12 452,22 грн. (копія звіту наявна в матеріалах справи).

Також в матеріалах справи наявна копія рахунку-фактури ТОВ «АККО МОТОРС» № КА5- від 03.02.2014 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 18372,60 грн. (копія вказаного рахунку наявна в матеріалах справи).

В матеріалах справи наявна ремонтна калькуляція № 262 від 23.02.2014 року, складена за допомогою комп'ютерної програми Аudatex, яка рекомендована п. 59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року, згідно якої вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 12 452,22 грн.

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно п. 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як встановлено судом, відповідач у своєму відзиві на позовну заяву відповідач частково заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що сумою страхового відшкодування є 12 452,22 грн., згідно звіту № 14/2/120/606425 від 23.02.2014 року про оцінку колісного транспортного засобу, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині, що перевищує 11 952,22 грн. (сума відповідно до звіту за вирахуванням франшизи). Також відповідачем було заперечено проти стягнення 3% річних та інфляційних втрат у зв'язку з необґрунтованістю їх заявлення.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 3-50гс15 від 15.04.2015 року страховик, виплативши страхове відшкодування, набуває право зворотної вимоги до страховика (винної особи) у сумі страхового відшкодування у межах фактичних затрат страхувальника за вирахуванням франшизи.

Відповідно до приписів статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином, враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст. 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позицію Верховного Суду України, а також те, що полісом № АС/6674826 встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50 000,00 грн. та франшизу в сумі - 500,00 грн., суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм ОСОБА_3 транспортного "ВАЗ 21074", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в розмірі - 17 872,60 грн. (з розрахунку: 18 372,60 грн /оцінена шкода/ - 500,00 грн /франшиза/).

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 8 885,21 грн. - інфляційних втрат 503,86 грн. - 3% річних, суд зазначає, що такі вимоги позивача, які передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України у даному випадку, не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачем направлено відповідачу регресну вимогу № 2816 від 20.06.2014 року про виплату страхового відшкодування на суму 18 372,60 грн. за адресою: м.Київ, провул.Металістів, 11-А (копії зазначених документів наявні в матеріалах справи). Проте, фактичною адресою відповідача (в тому числі станом на момент направлення вимоги - 20.06.2014 року ) є наступна: м. Київ, вул.Дегтярівська, буд. 33-Б, 2 під'їзд, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що функціонує відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року № 1846/5 "Про затвердження Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за № 2105/22417.

Окрім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що зазначені штрафні санкції заявляються, у разі прострочення грошового зобов'язання, проте між сторонами грошових зобов'язань не існує, оскільки даний позов пред'явлено до відповідача в порядку регресу згідно приписів Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позивачем позовних вимог в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 17 872,60 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 798,51 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (ЄДРЮОФОП 20080515, адреса: 03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, будинок 33Б, під'їзд 2), з будь-кого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" (ЄДРЮОФОП: 31650052, адреса: 03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: основного боргу - 17 872,60 грн. (сімнадцять тисяч вісімсот сімдесят дві гривні 60 копійок) та судовий збір - 798,51 грн. (сімсот дев'яносто вісім гривень 51 копійки). Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Копію даного рішення направити відповідачу у справі № 910/26458/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 07.12.2015 року.

Суддя О.С. Комарова