РІШЕННЯ

10 грудня 2015 року Справа № 913/1128/15

Провадження №26/913/1128/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Упек Трейдинг» м.Харків

до Публічного акціонерного товариства «Стахановський вагонобудівний завод» м.Стаханов

про стягнення 1795653 грн 40 коп.,

Суддя Масловський С.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю від 05.02.2015;

від відповідача: представник не зявився.

В судовому засіданні 10.12.2015 судом у відповідності до статті 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 931392 грн 00 коп., пені у розмірі 310140 грн 78 коп., 3% річних у розмірі 36821 грн 88 коп., та інфляційних втрат в розмірі 517298 грн 74 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 26934 грн 80 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 01.12.2015 порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 10.12.2015.

В судовому засіданні 10.12.2015 представник позивача позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити. Позовні вимоги, мотивовані тим, що позивач на виконання умов договору купівлі-продажу №02/14 від 14.01.2014 зобовязан продавати, а відповідач приймати та оплачувати підшипники. Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Упек Трейдинг» відвантажило товар на загальну суму 4522896 грн 00 коп., а ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод» перерахувало на користь ТОВ «Упек Трейдинг» лише частину оплати, а саме 3591504 грн 00 коп., у звязку з чим позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі в розмірі 931392 грн 00 коп., пені у розмірі 310140 грн 78 коп., 3% річних у розмірі 36821 грн 88 коп., та інфляційних втрат в розмірі 517298 грн 74 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 26934 грн 80 коп.

Відповідач своїх представників з судове засідання 10.12.2015 не направив, вимог ухвали суду щодо надання витребуваних документів не виконав, письмових пояснень по суті спору, письмовий відзив на позов з наданням доказів не надав. Про проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд зазначає про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив на позов та письмові пояснення по суті спору через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням.

Справа розглядається в порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суду Луганської області,-

В С Т А Н О В И В:

14.01.2014 між позивачем - ТОВ «Упек Трейдинг», як продавцем, та відповідачем - Публічним акціонерним товариством «Стахановський вагонобудівний завод» укладено договір купівлі-продажу №02/14 від 14.01.2014, згідно з яким позивач зобовязався продавати відповідачеві підшипники, а відповідач зобовязався прийняти та оплатити їх вартість по взаємно узгоджений номенклатури (асортименту) кількості та цінам, вказаних в додаткових угодах або специфікаціях, які є не відємною частиною цього договору (п. 1.1).

Умовами договору сторони погодили, що оплата товару провадитися протягом десяти календарних днів з моменту поставки товару покупцеві шляхом перерахування грошових коштів на підставі виставленого продавцем рахунку на оплату. Днем оплати вважається дата надходження коштів на поточний рахунок продавця, підтвердженням чого є виписка банку (п.4.1, 4.2).

Згідно п.10.4 договору за порушення термінів оплати покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання закінчується через рік з дня, коли зобовязання мало бути виконано.

24.07.2014 відповідачу було поставлено підшипники на суму 931392 грн 00 коп., що підтверджується видатковою накладною № від 24.07.2014, товарно-транспортною накладною №Р740 від 24.07.2014 та довіреністю на отримання товару №544 від 24.07.2014 (а.с. 41-44). Оплата відповідачем за даною поставкою на день розгляду матеріалів справи не здійсненна.

Частина 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Зобов`язання, в силу вимог ст.526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу та інших актів законодавства.

Згідно ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 1 ст.692 Цивільного кодексу України, встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п1. ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частин 1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем на виконання умов договору купівлі-продажу №02/14 від 14.01.2014, як продавцем було поставлено відповідачу, а останнім прийнято підшипники на загальну суму 931392 грн 00 коп., що підтверджується видатковою накладною № від 24.07.2014, товарно-транспортною накладною №Р740 від 24.07.2014 та довіреністю на отримання товару №544 від 24.07.2014, вищезазначені акти підписані представниками сторін, а також скріплені печатками юридичних осіб, без жодних зауважень та заперечень.

Однак, відповідач, як покупець, свій обовязок в повному обсязі отриманих у власність підшипників у встановленій п.4 договору строк не виконав, підшипники передані позивачем за договором купівлі продажу №02/14 від 14.01.2014 оплатив лише частково на суму 3591504 грн 00 коп., внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, в сумі 931392 грн 00 коп (4522896 грн 00 коп. сума за поставлені підшипники) 3591504 грн 00 коп. (часткова оплата) = 931392 грн 00 коп).

Відповідач заявлених до нього вимог не спростував, доказів належного виконання ним зобовязань щодо оплати поставлених йому позивачем підшипників за договором купівлі-продажу №02/14 від 14.01.2014 не надав.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено умови договору купівлі-продажу №02/14 від 14.01.2014 від 28.12.2012, а також положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України щодо своєчасної оплати товару.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивна вимога позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості є законною, обґрунтованою, доведеною належним та допустимими доказами, та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 931392 грн 00 коп.

Крім того, у відповідності до п.10.4 договором купівлі-продажу №02/14 від 14.01.2014 від 28.12.2012, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 310140 грн 78 коп., а також на підставі ст.625 Цивільного кодексу України 3% річних у розмірі 36821 грн 88 коп., та інфляційні витрати в 517298 грн 74 коп.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобовязання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові обовязки, в тому числі встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України.

За положеннями частини 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як зазначено у пункті 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Суд, враховуючи те, що відповідачем прострочено виконання свого зобовязання по оплаті поставлених позивачем підшипників на суму 931392 грн 00 коп., вказана сума не була оплачена відповідачем станом на момент розгляду справи, дійшов висновку, що відповідачем допущено прострочення виконання свого зобовязання зі своєчасної оплати отриманих підшипників, що згідно з п.4 договору купівлі-продажу №02/14 від 14.01.2014 від 28.12.2012 та ст.ст.611, 625, Цивільного кодексу України, ст.230 Господарського кодексу України є підставою для нарахування і стягнення інфляційного збільшення суми боргу, пені та 3% річних за прострочення виконання зобовязання.

Товар мав бути оплачений відповідачем до 04.08.2014, тобто прострочення сплати заборгованості за поставлений товар складає 481 день (з 04.08.2014 по 27.11.2015).

Судом було перевірено наданий позивачем розрахунок пені, інфляційних витрат та 3% річних з якими суд погоджується, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 2644932,88 грн, інфляційних витрат у сумі 517298 грн 74 коп., 3% річних у розмірі 36821 грн 88 коп. та пені в сумі 310140 грн 78 коп. є законними, обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, та такими що підлягають задоволенню повністю.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю, а саме: сума основного боргу 931932 грн 00 коп., пені в сумі 310140 грн 78 коп., 3% річних у розмірі 36821 грн 88 коп., а також інфляційні витрати в сумі 517298 грн 74 коп.

Згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача та становить 26934 грн 80 коп.

Керуючись ст.ст.33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Луганської області,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Стахановський вагонобудівний завод» (, місцезнаходження: пр-т.Леніна, б.67, м.Стаханов, Луганської області, 94013), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Упек Трейдинг» (, місцезнаходження: вул.Маршала Батицького, б.4, м.Харків, 61038) суму заборгованості 931392 (девятсот тридцять одна тисяча триста девяносто три) грн 00 коп., 3% річних 36821 (тридцять шість тисяч вісімсот двадцять одна) грн 88 коп., інфляційні витрати 517298 (пятсот сімнадцять тисяч двісті девяносто вісім) грн 74 коп., а також 26934 (двадцять шість тисяч девятсот тридцять чотири) грн 80 коп. витрат по сплаті судового збору,

3. Видати наказ відповідно до статті 116 Господарсько-процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.12.2015.

Суддя С.В. Масловський