ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.12.15р. Справа № 30/5005/9937/2012

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РВ ТРАНС", м. Рига, Латвія

до Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс", м. Донецьк

про стягнення 967 523,51 доларів США

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач з урахуванням заяви (вх. №36499/14 від 16.06.2014р.) про збільшення розміру позовних вимог просить стягнути з відповідача 967 523,51 доларів США, що складає 598 163,51 доларів США - завданих позивачу реальних збитків (574520,43 доларів США - збитків від пошкодження десяти вагонів, 188 979 грн. 12 коп. - (23 643,08 доларів США за курсом НБУ на 15.11.2012р.) - витрат з транспортування пошкоджених вагонів на місце зберігання) та 369 360,00 доларів США упущеної вигоди.

Відповідач у відзиві (вх. №70927/12 від 11.12.2012р.) на позовну заяву про стягнення збитків просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що причиною аварії стало сходження з рейок першої колісної пари першого за напрямком руху візка 22-го з голови поїзда вагону №56958549, яке стало можливим через порушення працівниками ТОВ Лем транс вимог п.9.7 Інструкції ЦВ-0015 в частині забезпечення максимально допустимої різниці баз бокових рам візка не більше 2мм при виконанні деповського ремонту. Відповідач вказує, що приймання вагонів з ремонту здійснюється шляхом візуального огляду та проведення контрольних вимірів, проте не передбачає розбирання деталей та вузлів; ТОВ Лемтранс, яке виконувало ремонт вагону №56958549 має статус підрядника, на якого покладено відповідальність за якість виконаних робіт та дотримання гарантійних зобовязань; позивачем не наведені належні докази розміру завданих збитків.

Третя особа у поясненнях (вх. №73547/12 від 21.12.2012р.) на позов зазначає, що Комісією зроблено висновок про те, що причиною сходу є різниця баз бокових рам першого візка у 10мм вагону №56958549, однак акт складений залізницею, яка в даному випадку є зацікавленою особою, в односторонньому порядку; твердження відповідача про те, що подія сталася через порушення ТОВ Лемтранс вимог п.9.7 Інструкції ЦВ-0015 в частині забезпечення максимально допустимої різниці баз бокових рам візка не більше 2мм при виконанні деповського ремонту, помилковим та безпідставним, оскільки: ст.11 Закону України Про залізничний транспорт України покладає саме на залізниці зобовязання забезпечувати безпеку руху поїздів; в період після виходу вагону №56958549 з ремонту до транспортної події вагон знаходився в експлуатації, курсував залізницями України, перевозив вантажі, кожен раз на станції завантаження вагон №56958549 проходив огляд і визнавався придатним для перевезення вантажів, про що робився відповідний запис у книгах ВУ-14; основний перевізний документ - накладна, яка є договором, укладеним між відправником та залізницею на користь третьої особи одержувача, тобто ТОВ Лемтранс не було перевізником даного вагону і не вело діяльність, повязану з використанням транспортних засобів за договором перевезення; саме Залізниця виступала перевізником зазначеного вагону, що прямувала під навантаження. Згідно зі ст.1187 ЦК України діяльність, що повязана з використанням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідач у відзиві (вх. №40014/14 від 02.07.2014р.) вказує, що позивач, посилаючись на Статут залізниць України, сам порушує норми його статей, якими передбачено обовязковість досудового врегулювання спорів та предявлення претензії протягом 6 місяців з дня виникнення підстав для її заявлення схід вагонів відбувся 16.05.2012р., а позов поданий 15.11.2012р. без попереднього заявлення претензії. Зміна місця зберігання речових доказів здійснена на прохання позивача, постановою від 19.09.2012р., враховуючи безоплатне зберігання зазначеного майна на території ДП Придніпровська залізниця, є виключно бажанням позивача і не повязана з діями потерпілої сторони щодо відновлення свого порушеного права. Факт визнання її доказами у кримінальній справі також вказує на те, що у позивача була відсутня реальна можливість експлуатації зазначених обєктів після сходу, навіть за умови виконання ремонту; використання або не використання позивачем зазначеного майна не є обєктом впливу відповідача, а це виключає наявність вини відповідача, а також причинно-наслідкового звязку між діями відповідача і вигодою упущеною позивачем. Відповідно до умов договору обовязок виконання ремонту майна покладається на позивача, проте цей обовязок ним не був виконаний з причин, що не залежали від відповідача. Факт відсутності вини відповідача підтверджується висновками судової залізнично-транспортної експертизи; відповідач не погоджується з висновком субєкта оціночної діяльності, зазначаючи, що вартість витрат, використана фахівцем, є завищеною і необґрунтованою.

Позивач у запереченнях (вх. №41740/14 від 09.07.2014р.) на відзив відповідача на заяву про збільшення розміру позовних вимог, результати оцінки суми збитків та висновки залізнично-транспортної експертизи зазначає, що витрати позивача з транспортування пошкоджених вагонів до місця їх зберігання складають 15 600,23 доларів США.

Також позивач у додаткових поясненнях (вх. №45485/14 від 24.07.2014р.) надає пояснення щодо обґрунтованості витрат позивача з транспортування пошкоджених вагонів та розрахунку загальної ціни позову.

Третя особа у поясненнях (вх.№4259/15 від 27.01.2015р.) на позов по справі № 30/5005/9937/2012 зазначає, що позов, поданий позивачем до відповідача, є таким, що не підлягає задоволенню, оскільки під час розгляду справи, в підтвердження розміру завданих збитків, заявлених до стягнення у даній справі, позивач не надав обґрунтований розрахунок розміру завданих збитків та документів, що підтверджують понесені збитки.

Позивач у поясненнях (вх.№4932/15 від 28.01.2015р.) зазначає, що: - у власності позивача станом на 01.05.2012р. перебувало 50 залізничних вагонів, що підтверджується балансовою довідкою станом на 01.05.2012р.; - згідно з додатком №2 від 23.03.2012р. до договору від 23.03.2012р. №1202 позивач зобовязався передати компанії «ОСОБА_1 ЛТД» до 50 технічно справних піввагонів згідно переліку, визначеному у цьому додатку (том.1, а.с. 68); - така передача піввагонів відбулася 07.05.2012р. у кількості 35 піввагонів згідно акту №1 приймання-передачі (том. 1, а.с. 65) та 08.05.2012р. у кількості 15 піввагонів згідно акту №2 приймання-передачі; - оскільки, всі належні позивачу вагони були задіяні у його господарській діяльності, позивач не мав можливості надати компанії «ОСОБА_1 ЛТД» інші вагони за договором від 23.03.2012р. №1202; - договором від 23.03.2012р. №1202 не передбачені умови щодо обовязку позивача здійснити заміну пошкоджених вагонів по справі.

Відповідач у додаткових запереченнях до позову (вх.№5076/15 від 29.01.2015р.) просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення збитків, посилаючись на те, що: - позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності, та всіх складових для стягнення з відповідача відповідної суми збитків; - позивачем не доведено факт завдання шкоди діями відповідача; - не доведено обєктивну та субєктивну сторони спричинених відповідачем збитків, в тому числі, причинно-наслідковий звязок між нібито неналежним виконанням умов експлуатації рухомого складу та сходом належних позивачу вагонів; - позивачем не надано жодного доказу надання на заміну вибувшої кількості рухомого складу компанії «ANDRENA GREAT LTD», з метою отримання прибутку, що підтверджує невжиття заходів щодо отримання стягуваної суми упущеної вигоди; - у розрахунку збитків не відображена вартість залишків пошкоджених вагонів, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність; - при розгляді розрахунку збитків не надано матеріалів, що свідчили про необхідність транспортування пошкоджених вагонів у розмірі 15 600,23 долара США, з території ВСП "Джанкойське вагонне депо" на територію Стаханівського вагонобудівного заводу; - не наведено обґрунтувань застосування у розрахунку грошової одиниці іншої держави - доларів США; -ДП "Придніпровська залізниця" не є володільцем джерела підвищеної небезпеки, рівно як і не є володільцем вагонів, які стали причиною сходу; - зазначене вказує на відсутність у відповідача як "юридичної" так і "матеріальної" ознаки володільця джерела підвищеної небезпеки в контексті даної справи.

Відповідач у додаткових запереченнях (вх.№6818/15 від 05.02.2015р.) зазначає про те, що:- у позовній заяві у розрахунку збитків використано у якості вартості за одиницю сума у розмірі 54 долара за вагон; - до позовної заяви, що надійшла на адресу залізниці не надані інші додаткові угоди щодо вартості оренди вагонів; - відсутні будь-які інші документи, що свідчать про нарахування плати за ці вагони, наприклад рахунки, відомості розрахунків за період, що став підставою для нарахування збитків; - щодо пояснення позивача по кількості вагонів, що знаходились у його розпорядженні, то дані наведені у поясненнях та бухгалтерській довідці не відповідають дійсності; - згідно даних Укрзалізниці за позивачем обліковується 102 вагона, а не 50 як зазначено у поданих до суду документах.

Відповідач у поясненнях (вх.№67477/15 від 15.10.2015р.) по результатам проведення експертного дослідження зазначає про те, що: - експертне дослідження проведено поверхово, без проведення аналізу ринку надання аналогічних послуг з відновлення рухомого складу, його складових, обґрунтування необхідності заміни на нові узли та деталі; - висновок в частині товарознавчого дослідження доручено провести ОСОБА_2 - голові комісії - виконуючого обов'язки завідуючого Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, який має кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 12.2 (визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитків, завданого власнику транспортного засобу); - дана кваліфікація судового експерта відноситься до автотоварознавчої експертизи та не пов'язана з залізничним транспортом, отже вказаний експерт не має відповідної кваліфікації; - зазначений експерт ОСОБА_2 проводив незалежну оцінку по даному спору і тому, не мав права приймати участь у вищезазначеній експертизі.

Позивач у поясненнях (вх.№69317/15 від 22.10.2015р.) з урахуванням висновку експертизи зазначає про таке: - позивач погоджується з висновками проведеними комплексної судової економічної та товарознавчої експертизи та вважає заперечення відповідача щодо цих висновків необґрунтованими та не суттєвими; - у своїх поясненнях відповідач посилається на те, що кваліфікація судового експерта ОСОБА_2 не пов'язана з залізничним транспортом та останній вже проводив незалежну оцінку по даному спору; - згідно з карткою експерта ОСОБА_2 з Реєстру атестованих судових екпертів, останній атестований та має право проводити товарознавчі та інженерно- транспортні експертизи за видами експертної спеціальності - 12.2 визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитків, завданого власнику транспортного засобу, 10.1 дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод; - посилання відповідача на те, що ОСОБА_2 вже проводив незалежну оцінку по даному спору, то дана обставина не свідчить про пряму чи побічну заінтересованість судового експерта у розгляді справи та відповідно не є підставою відповідно д о статті 31 Господарського процесуального кодексу України для його відводу.

Третя особа у листі (вх.№70149/15 від 27.10.2015р.) по справі №30/5005/9937/2012 з урахуванням висновку комплексної судової економічної та товарознавчої експертизи від 03.09.2015р. №948/949-15 зазначає про те, що: - третя особа, яку було залучення у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача не є винним у транспортній пригоді, що сталася 16.05.2012р., що підтверджено рішенням господарського суду Донецької області від 21.01.2014р. по справі №5006/24/113/2012, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 12.03.2014р., постановою Вищого господарського суду України 10.06.2014р. по справі №5006/24/113/2012 а також експертним висновком від 30.05.2014р. №404/405/406 Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз; - відповідно статті 24 Закону України "Про залізничний транспорт" та статті 126 Статуту залізниць України залізниці несуть відповідальність за втрату та пошкодження транспортних засобів, які їм не належать, у розмірі фактично заподіяної шкоди (реальні збитки).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2015р. призначено у справі №30/5005/9937/2012 додаткову судову експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз, окрім судового експерта ОСОБА_2; провадження у справі зупинено.

06.11.2015р. справу №30/5005/9937/2012 було спрямовано до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

25.11.2015р. на адресу господарського суду Дніпропетровської області надійшли матеріали справи №30/5005/9937/2012 та лист Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 24.11.2015р. (вих. №03/12-04/2195), відповідно до якого повідомлено, що: - інші фахівці, крім ОСОБА_2, для вирішення питань, поставлених на вирішення додаткової експертизи, у Дніпропетровському науково-дослідному інституті судових експертиз відсутні; - перші три питання, поставлені на вирішення додаткової експертизи, передбачають проведення аналізу та надання оцінки висновку первинної експертизи в частині питання визначення вартості матеріальної шкоди (збитку); - висновок експертизи не є об'єктом дослідження, тому вирішення цих питань іншим експертом в рамках додаткової експертизи неможливо.

На підставі частини 3 статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

У звязку з поверненням справи №30/5005/9937/2012 з експертної установи провадження у справі підлягає поновленню.

З урахуванням викладеного, керуючись статтею 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. Поновити провадження у справі №30/5005/9937/2012.

2.Справу призначити до розгляду в засіданні на 17.12.15р. о 12:00год. у приміщенні господарського суду Дніпропетровської області за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Куйбишева, б. 1-А в каб. № 1-202.

Явка в судове засідання повноважних представників учасників судового процесу обовязкова.

Розяснити сторонам, що згідно з п.5 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, за не надіслання витребуваних господарським судом матеріалів, а також за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на сторону, з винної сторони стягується штраф до 1 700 грн.

Інформацію про дату та час розгляду справи можна отримати за електронною адресою суду: http://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/spisok/csz/

СУДДЯ ОСОБА_3