ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2015 р.Справа № 916/4007/15

Господарський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Волкова Р.В.,

при секретарі судового засідання Кришталь Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Споживчого кооперативу "Успіх-Авто";

до відповідачів:

1.Торгівельно-посередницької фірми "Успіх" Товариства з обмеженою відповідальністю

2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-посередницька фірма "Успіх-Престиж"

3.Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Одеської міської ради

про визнання недійсним договору

За участю представників сторін:

Від позивача: не зявився;

Від відповідача 1: ОСОБА_1 (за довіреністю);

Від відповідача 2: ОСОБА_2 (за довіреністю);

Від відповідача 3: ОСОБА_3 (за довіреністю);

Від третьої особи: ОСОБА_4 (за довіреністю);

Встановив:

Позивач, Споживчий кооператив «Успіх-Авто» звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до відповідачів: Торгівельно-посередницької фірми «Успіх» Товариства з обмеженою відповідальністю, Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-посередницької фірми «Успіх-престиж», Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради про визнання угоди недійсною.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що не визнає за Торгівельно-посередницькою фірмою «Успіх» Товариством з обмеженою відповідальністю (надалі відповідач 1) права власності на обєкт, який розташований за адресою: м. Одеса, пр.-т Маршала Жукова, 2-а та складається з будівель, загальною площею 11525,00 кв. м. Вказує, що в ході судового розгляду господарським судом Одеської області справи № 916/478/15-г прокуратурою Одеської області було виявлено договір про поділ нерухомого майна, укладений 20 серпня 2013 року між відповідачем 1 та Товариством з обмеженою відповідальністю Торгівельно-посередницької фірми «Успіх-престиж» (надалі відповідач 2), за яким зазначені сторони розподілили нежитлові будівлі магазину з мийкою та адміністративно-побутовими приміщеннями в долях: 85/100 частин за відповідачем 1, та 15/100 за відповідачем 2.

При цьому, на думку позивача, вищевказаний договір є недійсним в силу його дії в просторі, часі і за колом осіб, а також порушує законні права та охоронювані законом інтереси позивача.

Відповідач 1 проти задоволення позову заперечував, надав до суду відзив, в якому посилається на правомірність укладання договору про поділ нерухомого майна від 20 серпня 2013 року, відсутність в позивача права вимоги щодо визнання вказаного договору недійсним та на недоведеність позовних вимог.

Ухвалою від 23 жовтня 2015 року, за клопотанням позивача, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача було залучено Одеську міську раду.

Відповідач 2 проти задоволення позову заперечував, надав до суду відзив, в якому посилається на необґрунтованість позовних вимог та зазначає, що в позивача відсутні майнові права на майно, що є предметом оспорюваного договору.

Департамент комунальної власності Одеської міської ради (надалі відповідач 3) надав до суду письмові пояснення в яких вказує на відсутність в позивача права на звернення до суду із вказаним позовом, а також на недоведеність та необґрунтованість позовних вимог.

Третя особа, Одеська міська рада надала до суду пояснення по суті спору, в яких зазначає, що ОМР є власником земельної ділянки, на якій розташовано майно, що є предметом спірного договору, вказує на відсутність у відповідача 1 права власності на таке майно, а також зазначає, що позивач не має право на звернення із позовом у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення сторін суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Постановою Пленуму Вищого Господарського Суду України № 11 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», встановлено, що якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Виходячи зі змісту зазначених норм, право на судовий захист у субєкта господарювання виникає у разі порушення або оспорювання його права чи охоронюваного законом інтересу.

При цьому, наявність охоронюваного законом інтересу повинна носити не абстрактний характер, а ґрунтуватись і тісно пов'язуватись з наявністю у особи певних прав на майно.

При цьому позивач, стверджуючи, що майно, яке є предметом оспорюваного договору належить йому на праві власності не надає до суду жодного доказу, який би таке права підтверджував.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається яким чином договір про поділ нерухомого мана від 20.08.2013 року, укладений між ТФП «Успіх2 ТОВ та ТОВ ТПФ «Успіх Престиж» порушує права та інтереси позивача.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Проте, позивачем не доведено наявності в нього майнових прав на обєкти, що є предметом спірного договору та не обґрунтовано, яким чином укладання останнього між відповідачем 1 та відповідачем 2 порушило права та охоронювані законом інтереси СК «Успіх-авто».

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову Споживчого кооперативу «Успіх-Авто» до відповідачів: Торгівельно-посередницької фірми «Успіх» Товариства з обмеженою відповідальністю, Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-посередницької фірми «Успіх-престиж», Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради про визнання недійсним договору про поділ нерухомого майна від 20 серпня 2013 року.

Відповідно до ст.ст.44,49 Господарського процесуального Кодексу України , судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 3, 6, 11, 13, 15, 16 Цивільного Кодексу України, ст. 1 Господарського Кодексу України, ст. ст. 33, 32 - 35, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Споживчого кооперативу «Успіх-Авто» до відповідачів: Торгівельно-посередницької фірми «Успіх» Товариства з обмеженою відповідальністю, Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-посередницької фірми «Успіх-престиж», Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради про визнання недійсним договору про поділ нерухомого майна від 20 серпня 2013 року, укладеного між Торгівельно-посередницької фірми «Успіх» Товариства з обмеженою відповідальністю та Товариством з обмеженою відповідальністю Торгівельно-посередницької фірми «Успіх-престиж» - відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 11.12.2015 року.

Повний текст рішення складено 16 грудня 2015 р.

Суддя Р.В. Волков