КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2015 р. Справа№ 910/8607/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

за участю представників:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення господарського суду міста Києва від 08.06.2015 у справі № 910/8607/15-г (суддя Балац С.В.) за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про стягнення 6 285,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про стягнення 6 285,00 грн. страхового відшкодування.

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.06.2015 у справі №910/8607/15-г у задоволенні позову відмовлено повністю.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що належним доказом на підтвердження оціненого розміру реальної вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням значення коефіцієнту його фізичного зносу є саме Звіт суб'єкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку.

Враховуючи відсутність Звіту судом було відмовлено у задоволенні позову.

Також, судом в оскаржуваному рішенні зазначено про те, що позивачем не підтверджено існування договору страхування, на підставі якого останнім здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику, оскільки як вбачається з платіжного доручення від 26.02.2015 № 3903 позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 6 285,00 грн. на підставі Договору добровільного страхування від 01.09.2014 № 28-0199-2700/14-573, однак до позовної заяви додано генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку №28-0199-2700/14-AVIS.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 08.06.2015 у справі №910/8607/15-г скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Так, апелянт посилається на те, що визначення розміру страхового відшкодування потрібно проводити на підставі рахунку СТО, а не Звіту. Саме на підставі рахунку СТО та відповідно до умов договору, позивачем і була здійснена виплата своєму страхувальнику.

Крім цього, апелянт зазначає, що умовами договору не передбачено врахування фізичного зносу при розрахунку суми страхового відшкодування.

Також, позивач зазначає про здійснення виплати на підставі доданого до позовної заяви договору.

Сторони правом на участь своїх представників у судовому засіданні не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Разом з тим, до суду від позивача надійшла заява, в якій він підтримав вимоги за апеляційною скаргою та просив розглянути справу за відсутності його представника.

Від відповідача до суду також надійшов відзив, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення,а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню з прийняттям нового - про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група", як страховиком та підприємством з іноземними інвестиціями "ВІП-РЕНТ", як страхувальником, 29.10.2013 укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку № 28-0199-2700/14-АVIS, за яким застраховано транспортний засіб "Renault", реєстраційний номер НОМЕР_1.

Так, до вказаного договору укладено Додаток у вигляді реєстру із зазначенням застрахованих транспортних засобів, їх реєстраційних номерів.

Під номером 573 у вказаному реєстрі значиться транспортний засіб "Renault", реєстраційний номер НОМЕР_1.

Отже, згідно вказаного Генерального договору було застраховано транспортний засіб "Renault", реєстраційний номер НОМЕР_1.

У місті Одеса, по вул. Марсельська 14.01.2015 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "Renault", реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Mercedes", реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

У результаті зазначеної ДТП, автомобіль "Renault", реєстраційний номер НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження, що підтверджується Довідкою ДАІ (а.с. 40-41).

Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 29.01.2015 у справі №523/702/15-п водія автомобіля "Mercedes", реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про Адміністративні правопорушення.

Відповідно до Акту виконаних робіт ДП "Автотрейдінг-Одеса" від 12.02.2015, вартість відновлювального ремонту застрахованого у позивача автомобіля становить 6 285,00 грн.

Страхувальник пошкодженого в ДТП транспортного засобу "Renault", реєстраційний номер НОМЕР_1, 20.01.2015 р. звернувся до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" з заявою про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування.

Зазначена вище ДТП, відповідно до умов договору страхування визнана позивачем страховим випадком, про що 26.02.2015 складено страховий акт (а.с. 48).

Згідно розрахунків, здійснених на підставі положень договору страхування, сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті, становить 6 285,00 грн.

На виконання умов вищезазначеного договору позивачем здійснено перерахування страхувальнику страхового відшкодування на суму 6 285,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3903 від 26.02.2015 р.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Mercedes", реєстраційний номер НОМЕР_2, водія якого визнано винним у правопорушенні, на момент виникнення ДТП була застрахована ТзДВ "Страхове товариство "Домінанта" за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ№5931835 (а.с. 74).

Застрахованим транспортним засобом за зазначеним полісом є автомобіль "Mercedes", реєстраційний номер НОМЕР_2, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну якому становить 50 000 грн. 00 коп., франшиза - 0 грн.

Позивач, зазначає, що після сплати ним своєму страхувальнику (ПІІ "ВІП-РЕНТ") страхового відшкодування згідно умов договору страхування наземного транспорту № 28-0199-2700/14-АVIS до нього перейшло право вимоги до відповідача. Тому, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ТзДВ "Страхове товариство "Домінанта" страхового відшкодування у розмірі 6 285,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, що визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" визначено, що страхування -це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Страхування може бути добровільним або обов'язковим (ст. 5 Закону України "Про страхування").

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про страхування" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов'язковим видом страхування, що здійснюється в Україні.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено перелік витрат, які відшкодовуються страховою компанією, до яких, належать витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Зазначені норми передбачають наявність у страховика права на пред'явлення регресного позову.

Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 р. № 15-рп/2002, кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Враховуючи положення наведених норм а також те, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Mercedes", реєстраційний номер НОМЕР_2, водія якого визнано винним у правопорушенні, на момент виникнення ДТП була застрахована ТзДВ "Страхове товариство "Домінанта" за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ№5931835, до позивача у даній справі перейшло право регресної вимоги.

Позивачем, сума заявленого до стягнення страхового відшкодування (6 285,00 грн.), розрахована виходячи з Акту виконаних робіт ДП "Автотрейдінг-Одеса" від 12.02.2015.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що належним доказом на підтвердження оціненого розміру реальної вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням значення коефіцієнту його фізичного зносу є саме Звіт суб'єкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу в результаті його пошкодження в ДТП, складання якого є обов'язковим при визначення збитків, що підлягають відшкодуванню згідно вимог Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Враховуючи відсутність Звіту судом було відмовлено у задоволенні позову.

Також, судом в оскаржуваному рішенні зазначено про те, що позивачем не підтверджено існування договору страхування, на підставі якого останнім здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику, оскільки як вбачається з платіжного доручення від 26.02.2015 № 3903 позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 6 285,00 грн. на підставі Договору добровільного страхування від 01.09.2014 № 28-0199-2700/14-573, однак до позовної заяви додано генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку від 29.10.2013 №28-0199-2700/14-AVIS.

З огляду на викладене, позивачу було відмовлено у задоволенні його вимог.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає такі висновки місцевого господарського суду помилковими, з огляду на наступне.

Щодо необхідності наявності Звіту, слід зазначити наступне.

Статтями 1 та 5 Закону України "Про страхування" визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів. Страхування може бути добровільним або обов'язковим.

Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов'язковим видом страхування, що здійснюється в Україні (ст. 7 Закону України "Про страхування").

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до ст. ст. 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик (страхова організація, що має право на здійснення обов'язкового страхування цивільної-відповідальності) відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно п. 34.1. вказаного Закону страховик терміново, але не пізніше трьох робочих днів зобов'язаний направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Зі змісту наведених норм Закону вбачається, що обов'язки, пов'язані з оцінкою шкоди, стосуються саме страховика, який здійснив обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, у даному випадку - відповідача.

Однак, правовідносини, що виникли між позивачем та ПІІ "ВІП-РЕНТ" на підставі укладеного між ними договору добровільного страхування наземного транспорту № 28-0199-2700/14-АVIS належать до добровільного страхування.

Відтак, при визначенні розміру страхового відшкодування, що підлягає виплаті страхувальнику, позивач не повинен керуватися нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з огляду на наявність укладеного між ним та ПІІ "ВІП-РЕНТ" договору добровільного страхування.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування" страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

При цьому, Закон України "Про страхування" не містить положень, які б покладали на страховика за договором добровільного страхування обов'язок здійснювати проведення суб'єктами оціночної діяльності оцінки заподіяної шкоди, завданої при ДТП транспортному засобу, та які б ставили необхідність відшкодування шкоди у залежність від проведення такої оцінки, а згідно ч. 2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Разом з цим, частина друга статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", яка визначає випадки, коли проведення оцінки майна є обов'язковим, такого обов'язку щодо оцінки, на страховика, який уклав договір добровільного страхування, також не покладає.

Таким чином, позивач при визначенні розміру страхового відшкодування, що підлягає виплаті страхувальнику, повинен керуватися нормами Закону України "Про страхування" та умовами укладеного між ним та ПІІ "ВІП-РЕНТ" договору добровільного страхування наземного транспорту № 28-0199-2700/14-АVIS.

Аналогічної позиції дотримується також і Вищий господарський суд України у постановах від 07.08.2014 у справі № 910/14328/13, від 21.01.2014 у справі № 910/11450/13, від 17.02.2015 у справі № 910/15581/14.

Крім того, Верховним Судом України здійснювався перегляд постанови Вищого господарського суду України від 10 грудня 2014 року у справі № 910/7163/14 у зв'язку з неоднаковістю застосування судом касаційної інстанції зазначених норм матеріального права при вирішенні питання щодо обов'язкового здійснення розрахунку страхового відшкодування відповідно до визначеної звітом з оцінки транспортного засобу вартості його відновлювального ремонту з урахуванням зменшення суми за рахунок коефіцієнту фізичного зносу цього транспортного засобу.

За результатом такого перегляду Верховним Судом України 15.04.2015 винесено постанову, в якій зазначено, зокрема, наступне.

Господарські суди обґрунтовано визнали, що Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Отже, висновок суду касаційної інстанції, що виплативши страхове відшкодування відповідно до умов Договору, ПАТ "АСК "Омега" набуло права зворотної вимоги до ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія" у сумі страхового відшкодування в розмірі 20 560,19 грн - у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи, є обґрунтованим і законним (сума без вирахування вартості фізичного зносу).

Таким чином, Верховний Суд України визнав неправильною позицію відповідача у вказаній справі про необхідність складання Звіту з оцінки та врахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу.

Зазначене рішення Верховного Суду України підлягає обов'язковому врахуванню при вирішенні даного спору.

Тому, висновок місцевого господарського суду про необхідність врахування показників експлуатаційного зносу застрахованого транспортного засобу, який ґрунтувався на застосуванні судом положень ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", є помилковим.

Положеннями п. 15.2 зазначеного договору добровільного страхування не передбачено, що визначення страхового відшкодування проводиться з урахуванням експлуатаційного зносу.

Згідно ч. 4 ст. 9 ЗУ "Про страхування" розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 статті 14 та статтею 204 Цивільного кодексу України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо договір не визнано недійсним в судовому порядку, він має такі ж правові наслідки, як і будь-який дійсний договір, зокрема, є обов'язковим для виконання його сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Сторонами доказів визнання недійсним вказаного Договору страхування повністю, або окремих його пунктів, зокрема, в частині виплати страхового відшкодування без урахування фізичного зносу, до суду не надано.

Крім цього, відповідно до п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 № 142/5/2092, значення коефіцієнта фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Із наявних у справі доказів вбачається, що до автомобіля "Renault", реєстраційний номер НОМЕР_1 (легковий автомобіль, вироблений у 2010 році, не в країні СНД), який потрапив у ДТП, що сталася 14.01.2015 року, не застосовується коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, оскільки строк його експлуатації на момент цієї ДТП не перевищував 7 років і тому КТЗ дорівнює 0.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо необхідності визначення розміру страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача, на підставі Звіту та з урахуванням показників експлуатаційного зносу застрахованого транспортного засобу.

Стосовно висновку суду про недоведеність існування договору страхування, на підставі якого позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику, слід зазначити наступне.

Як вже було зазначено, між позивачем та підприємством з іноземними інвестиціями "ВІП-РЕНТ" 29.10.2013 укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку № 28-0199-2700/14-АVIS.

До вказаного договору укладено Додаток у вигляді реєстру із зазначенням застрахованих транспортних засобів, їх реєстраційних номерів.

Під номером 573 у вказаному реєстрі значиться транспортний засіб "Renault", реєстраційний номер НОМЕР_1. Тому, в платіжному дорученні №3903 номер договору було доповнено цифрами 573 для ідентифікації за яким саме транспортним засобом здійснена виплата.

Отже, згідно вказаного Генерального договору було застраховано транспортний засіб "Renault", реєстраційний номер НОМЕР_1.

Документами наявними в матеріалах справи підтверджується, що вказаний транспортний засіб було застраховано саме за Генеральним договором, а тому відповідно страхова виплата за пошкодження вказаного автомобіля була здійснена на підставі цього договору.

Крім того, слід зазначити, що іншого договору, на підставі якого могла бути здійснена виплата за платіжним дорученням №3903, між сторонами не укладалось.

Судом першої інстанції не було належним чином досліджено у сукупності всіх наявних в матеріалах справи доказів, що призвело до невірного висновку про недоведеність позивачем існування договору страхування, на підставі якого було здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику.

Таким чином, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, з прийняттям нового про задоволення позову та стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 6 285,00 грн.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 99 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що господарським судом не було всебічно, повно та об'єктивно розглянуто в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, що призвело до невірних висновків в частині відмови у задоволенні позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційна інстанція має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з прийняттям нового - про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення господарського суду міста Києва від 08.06.2015 у справі № 910/8607/15-г за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про стягнення 6 285,00 грн. задовольнити повністю.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 08.06.2015 у справі №910/8607/15-г про відмову у задоволенні позову скасувати.

3. Прийняти нове рішення по справі №910/8607/15-г, яким позов приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про стягнення 6 285,00 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (м. Київ, вул. Саксаганського, б. 119, код за ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (м. Київ, вул. Федорова, б. 32-А, код за ) суму страхового відшкодування у розмірі 6 285 грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 1 827 грн. 00 коп.

4. Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (м. Київ, вул. Саксаганського, б. 119, код за ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (м. Київ, вул. Федорова, б. 32-А, код за ) судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 913 грн. 50 коп.

5. Доручити господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

6. Матеріали справи №910/8607/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко