РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2015 р. Справа № 924/1126/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Тимошенко О.М.

судді Огороднік К.М. ,

судді Коломис В.В.

при секретарі Саган І.О.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - ОСОБА_1

від третьої особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду Хмельницької області від 29.10.15 р. у справі № 924/1126/15

за позовом Фізичної особи- підприємця ОСОБА_2, м. Кам'янець-Подільський

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Дочірнього підприємства Кам'янець-Подільського районного споживчого товариства "Комерційне виробничо-заготівельне підприємство" "Кам'янець-Подільський"

до Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_3

про зобов'язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідентифікційний номер НОМЕР_1) здійснити тимчасове перенесення торгівельного кіоску №17 на період реконструкції цеху хлібобулочних виробів під магазин продовольчих товарів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 29.10.2015 року по справі № 924/1126/15 (у складі колегії: головуючий Магера В.В., судді Субботіна Л.О., Музика М.В.) в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить останнє скасувати. В обґрунтування скарги зазначає, що договір оренди торговельного місця від 01.09.2014 року №26 не може прийматись судом як належний доказ, оскільки він не відповідає нормам чинного законодавства з огляду на те, що торговельне місце № 17р не може бути об'єктом оренди комунального майна (ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"), оскільки не має установлених меж (наказ Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376 "Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками"). Також зазначив, що ОСОБА_2 погодила проект реконструкції цеху хлібобулочних виробів під магазин промислових товарів із дочірнім підприємством "Комерційне виробничо-заготівельне підприємство" "Кам'янець-Подільський", про що свідчить печатка та підпис керівника підприємства на буд генплані Робочого проекту (проекту організації будівництва). Також зазначив, що згідно акту роботи комісії від 04.11.2014, утвореної розпорядженням міського голови від 29.10.2014 року №643-р "Про утворення комісії", з яких вбачається, кому і які торговельні кіоски належать, нумерація і де вони розташовані.

В судове засідання представник апелянта не з'явився про причини неявки не повідомив.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів апелянта заперечує, мотивуючи тим, що між позивачем та відповідачем ніколи не виникали та відсутні правовідносини щодо торгівельного місця та кіоску, в тому числі відсутні правовідносини зобов'язального характеру щодо тимчасового переносу кіоску. Зазначає, що позивач не зазначила жодних правових підстав на основі яких виникало би зобов'язання доповідача щодо тимчасового перенесення свого кіоску. Робочий проект реконструкції цеху хлібобулочних виробів, на який посилається ОСОБА_1 не породжує щодо Відповідача жодних правових наслідків, в тому числі і зобов'язання тимчасово перенести кіоск. Відтак, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача, підтримав заперечення викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Третьою особою письмових пояснень по суті спору не подано, явку представника в засідання не забезпечено.

Зважаючи, що явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась та додаткові докази не витребовувались, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників позивача та третьої особи відповідно до наявних у справі матеріалів.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та відзив на неї, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду Хмельницької області від 29.10.2015 року по справі № 924/1126/15 залишити без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.09.2006р. між Кам'янець-Подільським районним споживчим товариством Хмельницької області (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладений договір купівлі-продажу будівлі, згідно із п.1.1. якого продавець передає, а покупець приймає у спільну сумісну власність подружжя нежитлову будівлю, цех хлібобулочних виробів за №23, яка знаходиться по проспекту Грушевського в місті Кам'янець-Подільському, загальною площею 140,8 кв.м.

Договір купівлі-продажу будівлі від 12.09.2006р. підписаний сторонами, нотаріально посвідчений та зареєстрований в державному реєстрі за №5461.

22.08.2007р. між Кам'янець-Подільською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) укладений договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець своїм рішенням від 27.07.2007р. №33 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі іншого призначення, яка знаходиться в місті Кам'янці-Подільському по проспекту Грушевського, 23.

Договір укладений на три роки із дня прийняття рішення, тобто - до 27.07.2010р. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Договір підписаний сторонами, скріплений печаткою Кам'янець-Подільської міської ради та зареєстрований в Кам'янець-Подільському міському відділі Хмельницької філії Центр державного земельного кадастру, про що в Державному реєстрі вчинено запис від 23.08.2007р. №00228.

З матеріалів справи слідує, що в подальшому, Кам'янець-Подільською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) укладено договору від 10.05.2012р. та 28.04.2015р. про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 22.08.2007р., відповідно до яких строк дії договору встановлено до 21.04.2025р. Договора від 10.05.2012р. та 28.04.2015р. про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 22.08.2007р. підписані сторонами та скріплені печаткою Кам'янець-Подільської міської ради.

Право постійного користування ДП Кам`янець-Подільського районного споживчого товариства „Комерційне виробничо-заготівельне підприємство „Кам'янець-Подільський земельною ділянкою площею 3,97 га по проспекту Грушевського, 23 у м. Кам'янець-Подільському підтверджується наявним у матеріалах справи державним актом №002639 на право постійного користування земельною ділянкою від 05.04.2000 р.

Матеріалами справи стверджується, що з метою здійснення реконструкції цеху хлібобулочних виробів під магазин промислових товарів (III категорія складності) фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 розроблений робочий проект реконструкції цеху хлібобулочних виробів під магазин промислових товарів по проспекту Грушевського, 23 в м. Кам'янець-Подільському. Термін будівництва зазначений 6 місяців, у т.ч. 1 місяць підготовчий період.

05.09.2013р. позивачем зареєстрована в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області за №ХМ14 декларація про початок виконання будівельних робіт. За умовами декларації торгівельні ларьки (позначені цифрою 5 на схемі генплану) підлягають тимчасовому перенесенню на період будівництва.

01.09.2014р. між ДП Кам`янець-Подільського районного споживчого товариства „Комерційне виробничо-заготівельне підприємство „Кам'янець-Подільський (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (орендар) укладено договір №26 оренди торговельного місця, предметом якого згідно із п.1 є надання відповідачу у тимчасове платне користування для провадження торговельної діяльності торговельного місця №17р, загальною площею 6 кв.м., що розташоване на території дочірнього підприємства Кам`янець-Подільського районного споживчого товариства „Комерційне виробничо-заготівельне підприємство „Кам'янець-Подільський. За умовами п.п.1,2 договору оренди торговельного місця під поняттям „торговельне місце у даному договорі розуміється торговельна площа, зокрема, замощені чи заасфальтовані ділянки території ринку, встановлених згідно з планом території ринку розмірів для здійснення продажу товарів та/або надання послуг субєктами господарювання чи фізичними особами у павільйонах і спорудах з прилавків (столів), транспортних засобів, причепів, візків, у контейнерах, кіосках, палатках, інших малих архітектурних формах. Обєкт оренди облаштовано тимчасовою нестаціонарною спорудою, право власності на яку має орендар.

Місцезнаходження обєкта оренди зазначається на плані території ринку.

Відповідно до п.18 договору оренди №26 торговельного місця цей договір укладений строком на 5 років та діє з 01.09.2014р. до 01.09.2019р. включно.

Договір оренди №26 торговельного місця підписаний сторонами та скріплений печаткою дочірнього підприємства Кам`янець-Подільського районного споживчого товариства „Комерційне виробничо-заготівельне підприємство „Кам'янець-Подільський.

Позивач листом від 05.11.2014р. звернувся до відповідача із проханням про тимчасове перенесення торгівельного кіоску на період будівництва. Однак, відповідачем вказаний лист залишено без реагування.

З огляду на викладене, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до господарського суду Хмельницької області із позовною вимогою про зобов'язання відповідача здійснити тимчасове перенесення торгівельного кіоску №17 на період реконструкції цеху хлібобулочних виробів під магазин продовольчих товарів по проспекту Грушевського, 23 у м. Кам'янець-Подільському Хмельницької області за межі тимчасової огорожі будівельного майданчика, позначеній на схемі генплану Робочого проекту реконструкції цеху хлібобулочних виробів під магазин промислових товарів по проспекту Грушевського, 23 у м. Кам'янець-Подільському Хмельницької області.

Перевіривши дотримання місцевим судом вимог чинного законодавства при ухваленні оскаржуваного рішення, апеляційний суд зазначає наступне:

Відповідно до ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно зі ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Спосіб захисту цивільних прав та інтересів особа обирає при зверненні з позовною заявою до суду.

За приписами статей 1 та 2 Господарського процесуального кодексу України, звертаючись із позовами до господарських судів, підприємства, установи, організації реалізують надане їм право захищати в судовому порядку свої порушені або оспорюванні права та охоронювані законом інтереси у спосіб, передбачений, зокрема, статтею 16 Цивільного кодексу України.

Згідно із ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Таким чином, вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

З матеріалів справи вбачається, що позовною вимогою є тимчасове перенесення торгівельного кіоску №17 на період реконструкції цеху хлібобулочних виробів під магазин продовольчих товарів по проспекту Грушевського, 23 у м. Кам'янець-Подільському Хмельницької області за межі тимчасової огорожі будівельного майданчика, позначеній на схемі генплану Робочого проекту реконструкції цеху хлібобулочних виробів під магазин промислових товарів по проспекту Грушевського, 23 у м. Кам'янець-Подільському Хмельницької області.

Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Проте, позивач всупереч ст.33 ГПК України, не доводить наявність у відповідача такого обовязку, останній не передбачений ні договором, ні чинним законодавством.

Статтею 4 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності визначено, що суб'єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про основи містобудування містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об'єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об'єктів містобудування, спорудження інших об'єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об'єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що відповідач не є субєктом містобудівної діяльності, і жодним чином не задіяний у реконструкції цеху хлібобулочних виробів позивача. З огляду на це, твердження позивача щодо порушення відповідачем норм ст.ст.4, 5, 26 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності є безпідставними та не можуть прийматись до уваги. Суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідач не є суб'єктом містобудування щодо об'єкту реконструкції позивача в розумінні ст.4 зазначеного Закону, тому що згідно із п.4 ч.1 ст. 1 цього Закону фізичні або юридичні особи, які є суб'єктами містобудування це, зокрема, замовники (особи, які мають намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подали в установленому законодавством порядку відповідну заяву). При цьому, замовником реконструкції цеху хлібобулочних виробів під магазин промислових товарів виступав саме позивач. Відповідачем не погоджувався будь-який дозвільний або декларативний документ щодо зазначеного об'єкту містобудування.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач має правові підстави використання торгівельного місця, оскільки відповідачем із третьою особою укладено договір №26 від 01.09.2014р., предметом якого є надання відповідачу у тимчасове платне користування для провадження торговельної діяльності торговельного місця №17р, загальною площею 6 кв.м. з тимчасовою нестаціонарною спорудою. Договір у встановленому порядку не визнано недійсним та не розірвано.

Слід зазначити, що містобудівні умови та обмеження з реконструкції цеху хлібобулочних виробів під магазин промислових товарів по проспекту Грушевського, 23 у п.6 „Мінімально допустимі відстані від обєктів, які проектуються, до існуючих будинків та споруд містять відомості про реконструкцію в межах існуючих фундаментів. У п.14 „Вимоги до впорядкування будівельного майданчика відсутні відомості про те, що будівельний майданчик займає територію інших торгівельних місць, а в п.20 „Додаткові вимоги визначено, що при розробці технічної документації необхідно врахувати законні інтереси Власників та користувачів суміжних земельних ділянок, які знаходяться в зоні впливу обєкта реконструкції, і перед початком робочий проект погодити в розрізі намірів реконструкції з власниками суміжних земельних ділянок.

Наведені умови відповідають нормам чинного законодавства, зокрема, відповідно до норм ст.ст. 5, 6 ГК України субєкти господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Згідно із ч. 1 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Частина 2 ст.14 ЦК України встановлює, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Разом із тим, вимоги позивача не враховують права іншої особи - відповідача і можуть їх порушувати.

Відповідно до спеціальних норм ст.ст. 5, 28 Закону України „Про оренду державного та комунального майна орендареві забезпечується захист його права на орендований обєкт нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо права власності.

Статтею 20 ГК України визначено, що кожний субєкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених субєктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших субєктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси субєкта господарювання або споживачів; визнання недійсним господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів субєктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обовязку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно господарських санкцій; застосування адміністративно господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Слід зазначити, що оскільки, у робочому проекті не зазначено власників кіосків, їх номерів, то посилання позивача, що необхідність перенесення торговельного кіоску відповідача №17 випливає із робочого проекту реконструкції цеху хлібобулочних виробів під магазин промислових товарів по проспекту Грушевського, 23 не може братись судом до уваги. Крім того, як вбачається із наявного у матеріалах справи договору №26 від 01.09.2014р., у відповідача наявне торговельне місце №17р.

Апеляційний господарський суд погоджується з твердженням суду першої інстанції, що позивачем не доведено порушення відповідачем законних прав позивача, а тому вимога позивача про зобов'язання відповідачем здійснити тимчасове перенесення торговельного кіоску на період реконструкції цеху за межі тимчасової огорожі будівельного майданчика, позначеній на схемі генплану Робочого проекту реконструкції цеху хлібобулочних виробів не відповідає наведеним нормам та нормам ст.ст. 5, 6 ГК України, ст.ст. 13,16 ЦК України і Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності, ст.28 Закону України „Про оренду державного та комунального майна,

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Хмельницької області від 29.10.2015 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає. Зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не обґрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 06.11.2015 р. залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 29.10.2015 року по справі № 924/1126/15 залишити без змін.

3. Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Коломис В.В.