РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2015Справа №910/27289/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

про стягнення 19 321, 65 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення 18 170, 00 грн. - витрати на виплату страхового відшкодування, 714,08 грн. - інфляційні втрати та 437,57 грн. - 3 % річних. Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу, у зв'язку з чим у нього вникло право регресної вимоги до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2015 р. порушено провадження у справі № 910/27289/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 16.11.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У процесі провадження у справі від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Розгляд справи переносився в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У дане судове засідання представники сторін не з'явились.

При цьому суд відзначає, що ухвали суду направлялись сторонам на вказані в позовній заяві та витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців адреси та отримані представниками.

Приймаючи до уваги, що учасники були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представників сторін не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 02.12.2015 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.05.2013 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Брокбізнес» та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 006-43544/01НТ, за умовами якого майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем «Порш Каєн», державний номер НОМЕР_1.

Вигодонабувачем за договором визначено ОСОБА_1.

01.05.2014 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Порш Каєн», державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Опель Комбо», державний номер НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_3 під керуванням ОСОБА_4.

Як встановлено судом, в результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено застрахований Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Брокбізнес» автомобіль «Порш Каєн», державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до постанови Пустомитівскього районного суду Львівської області від 06.06.2014 р. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді стягнення штрафу.

Відповідно до звіту № 373/14 від 13.05.2014 р. про оцінку автомобіля, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Порш Каєн», державний номер НОМЕР_1 з урахуванням фізичного зносу автомобіля складає 21 308, 55 грн.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, фактична вартість ремонту автомобіля «Порш Каєн», державний номер НОМЕР_1 становить 18 170, 00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт № 26 від 09.07.2014 р. та рахунком № 26 від 09.07.2014 р. Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5.

Платіжним дорученням № 6753 від 08.09.2014 р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» перерахувало на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 страхове відшкодування у розмірі 18 170, 00 грн. у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Порш Каєн», державний номер НОМЕР_1.

17.11.2014 р. позивач звернувся до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"з вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу у сумі 18 170, 00 грн. протягом 1-го місяця з дня одержання вимоги.

Вказана вимога одержана відповідачем 17.11.2015 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого міститься у справі.

Однак, відомостей щодо надання відповіді на вказану вимогу матеріали справи не містять.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність водія за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу - автомобіля «Опель Комбо», державний номер НОМЕР_2 застрахована Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2456512, за яким ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну встановлено у розмірі 50 000, 00 грн. та франшиза - 0, 00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» зазначає, що у зв'язку з тим, що ним було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля «Порш Каєн», державний номер НОМЕР_1 позивач, відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», набув право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду. Тож, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність за шкоду перед третіми особами, завдану внаслідок експлуатації транспортного засобу - автомобіля «Опель Комбо», державний номер НОМЕР_2 застрахована Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", позивач просить стягнути з останнього шкоду, завдану з вини водія застрахованого транспортного засобу.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Положеннями ст. 354 Господарського кодексу України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про страхування» визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

У відповідності до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1197 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За таких обставин, у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Порш Каєн», державний номер НОМЕР_1, у водія автомобіля «Опель Комбо», державний номер НОМЕР_2, виник обов'язок відшкодувати власнику пошкодженого автомобіля витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу.

Разом з тим, як встановлено судом Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» здійснило виплату страхового відшкодування власнику автомобіля «Порш Каєн», державний номер НОМЕР_1 на підставі договору добровільного страхування, а відтак - у нього виникло право регресної вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду.

В той же час, судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Опель Комбо», державний номер НОМЕР_2 була застрахована Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2456512.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу у сумі 18 170, 00 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 714,08 грн. - інфляційних втрат та 437, 57 грн. - 3 % річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Про правомірність нарахування позивачем інфляційних втрат та 3 % річних на суму страхового відшкодування в порядку регресу зазначається, зокрема, у постановах Вищого господарського суду України від 25.02.2013 р. № 5017/2321/2012 та від 29.01.2013 р. 011-16/11067-2012.

Згідно розрахунку позивача за період 17.12.2014 р. до 30.09.2015 р. розмір інфляційних втрат становить 714, 08 грн., 3 % річних - 437, 57 грн.

Перевіривши правильність нарахування позивачем 3 % річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що розрахунок виконано арифметично вірно та не перевищує розрахунку суду.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених обґрунтувань, суд дійшов висновку про задоволення позові у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Крім того, позивач просить відшкодувати витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката на суму 2 000, 00 грн.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч. 4 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватися ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов'язково додається витяг з договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

За приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи при відмові в позові покладаються на позивача.

Відповідно до п. 6.3. постанови Пленуму Вищого господарського кодексу України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.08.2015 р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Брокбізнес" та Адвокатським об'єднанням «Танасишин, Михалевський і Партнери» укладено договір про надання юридичної допомоги, за умовами якого об'єднання зобов'язалось надати юридичну допомогу у справах, а позивач - оплачувати таку юридичну допомогу.

Також позивачем надано копію акту виконання робіт від 16.09.2015 р. відповідно до якого Адвокатським об'єднанням «Танасишин, Михалевський і Партнери» надано позивачу послуги щодо складання позовної заяви та розрахунку позовних вимог на загальну суму 2 000, 00 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 1063 від 17.09.2015 р. позивачем перераховано на користь Адвокатського об'єднання «Танасишин, Михалевський і Партнери» грошові кошти у сумі 2 000, 00 грн. за договором про надання юридичної допомоги від 05.08.2015 р.

Крім того, позивачем надано копію свідоцтва про право ОСОБА_6 на зайняття адвокатською діяльністю та ордер серії ЛВ № 063751 про уповноваження ОСОБА_6 на надання правової допомоги Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Брокбізнес".

За правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката при зпозову покладаються на відповідача.

За таких обставин, витрати на послуги адвоката у даному випадку покладаються на Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта".

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, ), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" (04050, м. Київ, вул. Білоруська, 3, ) витрати на виплату страхового відшкодування у розмірі 18 170, 00 (вісімнадцять тисяч 170 грн. 00 коп.) грн., 714, 08 (сімсот чотирнадцять грн. 08 коп.) грн. - інфляційних втрат, 437, 57 (чотириста тридцять сім грн. 57 коп.) грн. - 3 % річних, 1 218, 00 (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.) грн. - судового збору та 2 000, 00 (дві тисячі грн. 00 коп.) грн.. - витрат на послуги адвоката.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 07.12.2015 р.

Суддя Пригунова А.Б.