РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2015Справа №910/27839/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерне компанія «Надра України»

до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

про стягнення 142 841, 97 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Пономаренко А.Є.

від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерне компанія «Надра України» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення заборгованості за договором № 7/2936-Р-165М/13 від 19.12.2013 р. про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування у розмірі 85 479, 60 грн., інфляційних втрат у розмірі 37 165, 77 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 1 953, 15 грн. та пені у розмірі 18 243, 45 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором № 7/2936-Р-165М/13 від 19.12.2013 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2015 р. порушено провадження у справі № 910/27839/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 18.11.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Розгляд справи переносився в поярку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У процесі провадження у справі позивач подав пояснення у справі, у яких зазначає, що факти виконання Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерне компанія «Надра України» робіт за договором № 7/2936-Р-165М/13 від 19.12.2013 р. підтверджується актом № Н-00000049 від 14.01.2014 р.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив позов задовольнити.

Представник відповідача на виклик суду не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

При цьому суд відзначає, що ухвали суду направлялись відповідачу на вказану в позовній заяві та витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців адресу та отримані його представником.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що учасники були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 09.12.2015 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.12.2013 р. між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія "Надра України" та Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" укладено договір про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування № 7/2936-Р-165М/13, за умовами якого позивач зобов'язався виконати, а відповідач - прийняти та оплатити роботи з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування з метою геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки Свистунківсько-Червонолуцької площі відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 1.2. договору обсяг робіт, етапи (підетапи) та строки їх виконання наведені в календарному плані, який є невід'ємною частиною договору та складається позивачем щорічно.

У п.п. 4.1, 4.2 договору сторонами визначено, що по звершенню кожного етапу (підетапу) позивач надає відповідачу підписаний ним акт здавання-приймання виконаних робіт в 2-х примірниках та звіт у письмовій формі. Відповідач протягом 5 робочих днів з дня одержання звіту та акту здавання-приймання виконаних робіт, якщо вони відповідають умовам договору, зобов'язаний направити позивачу підписаний та належним чином оформлений акт здавання-приймання виконаних робіт.

Відповідно до п. 5.1 договору та протоколу узгодження договірної ціни, який є невід'ємною частиною договору, ціна робіт з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування з метою геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки Свистунківсько-Червонолуцької площі на 2013 рік становить 85 479, 60 грн.

Згідно з п. 5.2 договору, відповідач перераховує позивачу попередню оплату у розмірі 100 % від вартості робіт за відповідним етапом (підетапом). Перерахування попередньої оплати здійснюється на підставі рахунку-фактури позивача протягом 10 банківських днів з дати отримання рахунку-фактури.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія "Надра України" виконано обумовлені договором № 7/2936-Р-165М/13 від 19.12.2013 р. роботи, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № Н-00000049 від 14.01.2014 р., підписаним уповноваженими представниками сторін та скріпленим їх печатками, засвідчена копія якого долучена до матеріалів справи.

Також з матеріалів справи вбачається, що 04.11.2014 р. позивачем надіслано на адресу відповідача рахунок-фактуру № Н-00000741 від 31.1.0.2014 р. на оплату робіт за договором № 7/2936-Р-165М/13 від 19.12.2013 р. на загальну суму 85 479, 60 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач стверджує, що відповідачем допущено порушення умов договору № 7/2936-Р-165М/13 від 19.12.2013 р. щодо оплати виконаних Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія "Надра України" робіт, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 85 479, 60 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору та встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, а також поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Проаналізувавши умови договору № 7/2936-Р-165М/13 від 19.12.2013 р., а також положення чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що вказаний договір містить ознаки підряду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Договором, відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідач заявлені до нього вимоги не спростував, доказів виконання зобов'язань за договором № 7/2936-Р-165М/13 від 19.12.2013 р., або об'єктивних причин неможливості його виконання не навів.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Тож, здійснивши оцінку наявних у справі доказів та встановлених судом обставин за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку. що матеріалами справи підтверджується виконання позивачем робіт за договорами № 7/2936-Р-165М/13 від 19.12.2013 р., у зв'язку з чим суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення заборгованості за вказаними договорами на загальну суму 85 479, 60 грн.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 37 165, 77 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 1 953, 15 грн. та пені у розмірі 18 243, 45 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як визначено ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 230, 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 2.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» за приписом ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами п. 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з огляду на те, що ст. 625 Цивільного кодексу України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Тож, оскільки відповідачем допущено порушення договірних зобов'язань щодо оплати виконаних відповідачем робіт, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду доказів вжиття ним заходів щодо уникнення прострочення виконання зобов'язань, суд вважає обґрунтованим притягнення відповідача до відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання за договором.

Згідно розрахунку позивача за період з 21.11.2014 р. до 25.08.2015 р. розмір інфляційних втрат становить 37 165, 77 грн., 3 % річних від простроченої суми 1 953, 15 грн. пеня розрахована за період з 21.11.2014 р. до 19.05.2015 р. та становить 18 243, 45 грн.

Перевіривши правильність нарахування позивачем пені та 3 % річних, судом встановлено, що розрахунок виконано арифметично вірно та не перевищує розрахунку суду.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" задовольнити.

2. Стягнути з Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, провулок Несторівський, будинок 3-5, код 00135390) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" (03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 54, код 31169745) заборгованість у розмірі 85 479, 60 (вісімдесят п'ять тисяч чотириста сімдесят дев'ять грн. 60 коп.) грн., інфляційні втрати у розмірі 37 165, 77 (тридцять сім тисяч сто шістдесят п'ять грн. 77 коп.) грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 1 953, 15 (одна тисяча дев'ятсот п'ятдесят три грн. 15 коп.) грн., пеню у розмірі 18 243, 45 (вісімнадцять тисяч двісті сорок три грн. 45 коп.) грн. та 2 142, 63 (дві тисячі сто сорок дві грн. 63 коп.) грн. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 14.12.2015 р. .

Суддя Пригунова А.Б.