ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2015 р. Справа № 923/1725/15
Господарський суд Херсонської області у складі судді Пригузи П.Д. при секретарі Рубанику О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Великоолександрівського міжрайонного прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі:
позивача-1: ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Херсонській області, ідентифікаційний код 39766281, вул. 40 років Жовтня, 136-а, м. Херсон,
позивача-2: Великоолександрівської районної державної адміністрації Херсонської області, ідентифікаційний код 26555391, вул. Леніна, 155, смт. Велика Олександрівка Херсонської області,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Злато Таврії", ідентифікаційний код 33277131, вул. Леніна, 6, с. Качкарівка Бериславського району Херсонської області,
про внесення змін до договору оренди землі
за участю прокурора відділу прокуратури Херсонської області ОСОБА_2 посвідчення № 030355 від 17.11.2014р.;
представників сторін:
від позивача-1 - ОСОБА_3 довіреність № 32-21-7777.4-5137/27-15 від 27.10.2015; ОСОБА_4, довіреність № 32-21-7777.4-5130/27-15 від 27.10.2015;
від позивача-2 - не прибув;
від відповідача - не прибув
« 9. Оренда плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік.»
В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві, просить внести зміни до договору оренди землі державної власності, які обумовлені змінами до податкового законодавства.
Представники позивача-1 підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити.
Позивач-2 надіслав клопотання про розгляд справи без його представника, позовні вимоги підтримав повністю.
Відповідач вдруге в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать відповідні довідки про вручення поштового відправлення, правом заперечення позовних вимог та їх мотивів не скористався.
Справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.
Заслухавши прокурора та представників позивача-1, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд констатує наступне.
Отже, між сторонами виникли земельні відносини, які ґрунтуються на договорі оренди землі, регулюються земельним законодавством з питань оренди земель державної та комунальної власності, цивільним та господарським законодавством України, зокрема щодо внесення змін до діючого договору оренди.
Відповідно до п. 9 договору (а.с. 24) встановлено, що оренда плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 30,00грн. за кожен гектар землі в рік.
Пунктом 10 договору встановлено, що обчислення орендної плати за землю здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.
Згідно п. 11 договору орендна плата сплачується щомісяця рівними частками.
Відповідно до п. 13 договору встановлено, що розмір орендної плати переглядається один раз на три роки, у тому числі у разі зміни розмірів земельного податку тощо.
З матеріалів справи вбачається, що згідно листів від 28.04.2014, 12.06.2014 та від 19.06.2015 року (а.с. 29-31) відповідачеві від імені Держземагенства, правонаступником якого є позивач-1, пропонувалося внести зміни до договору оренди у звязку з вимогами договору, оскільки минуло три роки, визначені договором для відповідних змін, так і у звязку із внесенням відповідних змін до Податкового кодексу України щодо мінімального розміру орендної плати для земель державної власності.
Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Суд зазначає, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, що визначено також приписами пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України (ПК).
При цьому, підпунктами 288.5.1 та 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 зазначеного Кодексу встановлено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. Тобто, законом визначено нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки.
У відповідності з положеннями ст. 11 ЦК України визначено підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, які виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів, а також безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Виходячи із принципу пріоритетності норм ПК над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений Законом тобто, пунктом 288.5 статті 288 ПК.
Проаналізувавши наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що з набранням чинності ПК річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати. Тобто, цивільний обовязок орендаря земельної ділянки платити не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки виник з акту цивільного законодавства і не залежить від волі сторін договору оренди. Обидві сторони договору набули обовязку привести зміст договору до приписів Закону.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно підпунктів 271.1.1 та 271.1.2 пункту 271.1 ст. 271 ПК визначено, що базою оподаткування є або нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом або площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Як вбачається з пункту 5. договору оренди землі, нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що є обєктом оренди було визначено станом на 07.07.2009 року в сумі 79 651,25 грн., що є базовою для обчислення розміру орендної плати.
Це означає, що база розрахунку орендної плати для цього договору оренди земельної ділянки була визначена, отже в подальшому підлягає розрахунку відповідно до приписів підпункту 271.1.1 пункту 271.1 ст. 271 ПК, з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Тому суд погоджується з думкою прокурора та позивача-1 щодо необхідності зміни змісту п. 9 договору, яким встановити, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Згідно зі ст. 30 Закону України "Про оренду землі" зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд зазначає, що договір оренди земельної ділянки від 08.07.2009 року, що укладений між позивачем-1 та відповідачем, є господарським договором, умови зміни або розірвання якого визначено законом, отже мають бути дотриманими.
Так, відповідно до ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Залишення пропозиції позивача-1 з боку відповідача без уваги, а також невжиття самостійних заходів до внесення змін до договору на підставі норми Закону, що набрав чинності з 01.04.2014 року є доказом ухиляння відповідача від внесення змін до договору.
За змістом частин 4, 5 ст. 188 ГК України сторони передають на вирішення суду спір, якщо вони не досягли згоди щодо зміни договору. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.
Позовні вимоги прокурора ґрунтуються на існуючих між сторонами договірних відносинах, позов містить вимоги, що є обовязковими для обох сторін договору та відповідають вимогам законодавства, отже підлягають задоволенню.
Згідно з п. п. 2.18, 2.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" вирішення спорів про внесення змін до договору пов'язане із застосуванням положення частини першої статті 626 ЦК України, відповідно до якої договір є узгодженим волевиявленням двох або більше сторін, і тому суд не може зобов'язати іншу сторону договору внести зміни до нього. Отже, зацікавлена сторона у випадках, передбачених законом, може просити суд про внесення зміни до договору згідно з рішенням суду, а не про зобов'язання відповідача внести такі зміни до договору. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.
Суд зазначає, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобовязання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
Ухвалою від 15.10.2015р. господарський суд на підставі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" звільнив прокурора від сплати судового збору.
Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог.
Судові витрати покладаються на відповідача повністю.
Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -
1. Позов задовольнити повністю.
« 9. Оренда плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік.»
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Повне рішення складено та підписано 15.12.2015р.
Суддя П.Д. Пригуза