ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2015 р.Справа № 916/2196/15

Господарський суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Волкова Р.В.,

судді Желєзної С.П. та судді Цісельського О.В.

при секретарі судового засідання Кришталь Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГТРАНС-ТЕРМІНАЛ»

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 564565,76 грн.,

За участю представників сторін:

Від позивача: Лісниченко Л.О. (за довіреністю).

Від відповідача: ОСОБА_3 (за довіреністю).

Встановив:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮГТРАНС-ТЕРМІНАЛ", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою, про стягнення з відповідача, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 529 261,45 грн., з яких 362 469,96 грн. - основного боргу; 52 497,27 грн. - пені за прострочення грошового зобов'язання, 2 963,40 грн. - 3% річних; 111 330,82 грн. - інфляційних втрат.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання з відповідачем договору оренди нерухомого майна № 13/02-08 від 13.02.2013 року з додатками, неналежне виконання відповідачем умов цього договору стосовно сплати орендної плати, а також на укладання сторонами Договору про відшкодування експлуатаційних витрат № 13/02-8 від 13.02.2014 року з додатками та неналежне виконання відповідачем умов цього договору щодо сплати компенсації витрат на експлуатаційні послуги і оплати за надання маркетингових послуг.

Одночасно із поданням позовної заяви ТОВ «ЮГТРАНС-ТЕРМІНАЛ» звернулось до суду із клопотанням про забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти відповідача, що знаходяться на його розрахунковому рахунку. При цьому, у задоволенні вищевказаного клопотання судом було відмовлено у зв'язку із його необґрунтованістю.

В процесі слухання справи позивачем було збільшено розмір позовних вимог до 564 565,76 грн., з яких 372 733,76 грн. - основного боргу; 59 982,13 грн. - пені; 3 475,11 грн. - 3% річних та 128 374,56 грн. - інфляційних втрат.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду відзив на позовну заяву в якому посилається на попередній договір укладений сторонами в 2013 році, здійснення ним гарантійних платежів на виконання умов попереднього договору в якості депозитного платежу за договором оренди нерухомого майна № 13/02-08 від 13.02.2013 року в розмірі 21180 доларів США.

Крім того, відповідач посилається на факт розірвання договору оренди сторонами, ухилення ТОВ «ЮГТРАНС-ТЕРМІНАЛ» від приймання орендованого приміщення із оренди та безпідставне нарахування позивачем орендних, експлуатаційних та маркетингових платежів і штрафних санкцій за період, в якому, на думку відповідача, договір оренди нерухомого майна № 13/02-08 від 13.02.2013 року вже не діяв.

При цьому відповідач зазначає, що розрахунки із позивачем здійснювались на підставі та відповідно до рахунків останнього, а тому вважає, що грошові зобов'язання по сплаті відповідачем орендної плати, компенсації експлуатаційних та маркетингових послуг за період з грудня 2014 року по квітень 2015 року включно - виконані в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення сторін суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ТОВ «ЮГТРАНС-ТЕРМІНАЛ», враховуючи наступне.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За положеннями до ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди нерухомого майна № 13/02-08 від 13.02.2013 року, відповідно до п. 1.1. п. 1.2 якого Орендодавець (позивач) передає, а Орендар (відповідач) приймає у строкове платне користування нежиле приміщення площею 176,5 квадратних метрів, яке розташоване на першому поверсі будівлі за адресою: м. Одеса, пр.-т Маршала Жукова, 2/1.

30 березня 2014 року позивачем було передано, а відповідачем прийнято в оренду вищевказане приміщення за відповідним актом приймання-передачі.

Пунктом 3.3.3. Договору оренди передбачений обов'язок відповідача сплачувати орендну плату, компенсацію комунальних послуг та оплачувати експлуатаційні послуги в розмірі та строки, встановлені даним Договором. Цим же пунктом договору встановлено, що у випадку повернення приміщення із оренди, орендна плата, компенсація комунальних послуг та плати за експлуатаційні послуги сплачується Орендарем до моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі Приміщення (повернення Приміщення Орендодавцю).

Згідно п.4.2. Договору оренди розмір щомісячної орендної плати за оренду приміщення складає 90551,91 грн. та на підставі п.4.4. Договору оренди підлягає корегуванню з урахуванням курсу долару США, при зміні вартості долара США в бік збільшення над встановленим у договорі оренди.

Пунктом 4.5. Договору передбачено, що у випадку зміни вартості долару США по курсу НБУ у бік збільшення над встановленим цим Договором (855,07 грн. за 100 доларів США) на дату здійснення платежу, щомісячний розмір орендної пати підлягає встановленню, шляхом помноження ставки орендної плати в доларовому еквіваленті на курс гривні Національного банку України (встановлений на день здійснення платежу).

Відповідно до п. 4.6. Договору орендна плата сплачується щомісяця, авансом, не пізніше 5-го числа місяця, за який здійснюється оплата. Якщо орендодавець не надасть Орендареві рахунок на оплату орендної плати до 5-го числа кожного місяця, то Орендар сплачує орендну плату не пізніше терміну, передбаченого цим Договором оренди, незважаючи на те, чи вказані рахунки були отримані ним. Така сплачена авансова орендна плата підлягає перерахунку Орендодавцем відповідно до умов цього договору.

Розмір оплати за експлуатаційні та маркетингові послуги встановлюються пунктами 4.9. та 4.10 Договору оренди, відповідно до яких ставка плати за експлуатаційні послуги становить суму у розмірі 9 055,19 грн., що в доларовому еквіваленті станом на дату укладання договору становить 1 059,00 доларів США, а ставка сплати за маркетингові послуги становить суму у розмірі 3 018,39 грн., що в доларовому еквіваленті станом на дату укладання договору становить 353,40 доларів США.

Згідно п. 4.12 Договору у випадку зміни вартості долару США по курсу НБУ у бік збільшення над встановленим цим Договором (855,07 грн. за 100 доларів США) на дату здійснення платежу, щомісячний розмір плати за експлуатаційні послуги підлягає встановленню шляхом помноження ставки плати за експлуатаційні послуги в доларовому еквіваленті на курс гривні Національного банку України (встановлений на день здійснення платежу).

Строк відшкодування орендарем вартості експлуатаційних послуг встановлений п. 4.13. Договору оренди, а саме: авансом, не пізніше 5-го числа місця, за який здійснюється оплата. Якщо орендодавець не надасть Орендареві рахунок на оплату орендної плати до 5-го числа кожного місяця, то Орендар сплачує орендну плату не пізніше терміну, передбаченого цим Договором оренди, незважаючи на те, чи вказані рахунки були отримані ним. Така сплачена авансова оплата експлуатаційних послуг підлягає перерахунку Орендодавцем відповідно до умов цього договору.

Крім того, аналогічні обов'язки відповідача щодо відшкодування позивачу експлуатаційних витрат та оплати маркетингових послуг встановлюється також Договором про відшкодування експлуатаційних витрат № 13/02-8 від 13.02.2014 року, зокрема пунктами 2.2.1, 3.1. 3.3. цього договору.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст. 193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов'язання по здійсненню розрахунків за договором оренди та договором про відшкодування експлуатаційних витрат виконував з порушенням умов їх виконання, передбачених цими договорами.

Так, як стверджується відповідачем та не заперечується позивачем, відповідачем було здійснено часткові розрахунки по орендній платі та відшкодуванню експлуатаційних послуг в загальному розмірі 444 975,88 грн.

В той же час, за розрахунком, складеним позивачем, загальна сума платежів по орендній платі та відшкодуванню експлуатаційних послуг за вказані в ньому періоди мала становити 817 709,84 грн. Тобто, за твердженням позивача, за відповідачем утворилася заборгованість в розмірі 372 733,96 грн.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо незарахування позивачем гарантійних (депозитних) платежів в розмірі 21180 доларів США на виконання відповідачем умов попереднього договору, посилання на який міститься в п. 4.7. Договору оренди, оскільки матеріалами справи підтверджено, що при здійсненні розрахунку позивачем було враховано оплату вищевказаних грошових сум.

Суд також критично ставиться до тверджень відповідача щодо безпідставності нарахування позивачем орендних, експлуатаційних та маркетингових платежів і штрафних санкцій за період, в якому договір оренди нерухомого майна № 13/02-08 від 13.02.2013 року вже не діяв, оскільки пунктом 3.3.3 Договору оренди передбачено сплату вказаних платежів до моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі Приміщення (повернення Приміщення Орендодавцю), тобто до 13.05.2015 року.

Разом з тим, перевіривши розрахунки, складені позивачем, з урахуванням курсу долару США по відношенню до гривні станом на кожне 5-те число місяця, за який мали здійснюватись розрахунки, судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті орендної плати та відшкодуванню експлуатаційних та маркетингових витрат складає 371751,27 грн., а тому стягненню з відповідача підлягає саме така сума основного боргу.

Крім того, посилаючись на п. 5.4. Договору оренди позивачем заявлено до стягнення з відповідача 59982,13 грн. - пені; та 128374,56 грн. - інфляційних втрат. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3475,11 грн. 3% річних, посилаючись на ст. 625 ЦК України.

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача пені в та 3% річних, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

За приписами ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, згідно п. 5.4. Договору оренди якщо який-небудь платіж за цим Договором оренди прострочений більше ніж на десять банківських днів, Відповідач виплачує позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення, починаючи з числа місяця, в якому сталося таке прострочення.

Перевіривши розрахунки, складені позивачем, з урахуванням курсу долару США по відношенню до гривні станом на кожне 5-те число місяця, за який мали здійснюватись розрахунки, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягає пеня в розмірі 59762,28 грн. та 3 % річних в розмірі 3471,03 грн.

При цьому, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних в розмірі 128 374,56 грн., враховуючи наступне.

Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, затверджених наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519).

Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним.

За змістом ст. 625 ЦК України встановлений індекс інфляції враховується до суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобов'язань у валюті України - гривні.

Таким чином, визначивши порядок сплати грошових сум з прив'язкою до доларового еквіваленту, сторони вже заклали у ціну послуги захист від інфляції як знецінення грошових коштів, в зв'язку з чим суд вважає безпідставним нарахування індексу інфляції.

Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову ТОВ «ЮГТРАНС-ТЕРМІНАЛ» до ФОП ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача 371751,27 грн. - основного боргу; 59762,28 грн. - пені та 3471,03 грн. - 3 % річних.

Відповідно до ст.ст.44,49 Господарського процесуального Кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 526, 549, 610, 611, 625, 626, 627, 629, 653, Цивільного Кодексу України, ст. ст. 193, 218, 230 Господарського Кодексу України, ст.ст. 32-35, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГТРАНС-ТЕРМІНАЛ» (м. Одеса, вул. Маршала Жукова, буд. 2, ) 371 751,27 грн. (триста сімдесят одну тисячу сімсот п'ятдесят одну гривню двадцять сім копійок) - основного боргу; 59 762,28 грн. (п'ятдесят дев'ять тисяч сімсот шістдесят дві гривні двадцять вісім копійок) - пені та 3 471,03 грн. (три тисячі чотириста сімдесят одну гривню три копійки) - 3 % річних та 9 773,67 грн. (дев'ять тисяч сімсот сімдесят три гривні шістдесят сім копійок) витрат зі сплати судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 08.12.2015 року.

Повний текст рішення складено 14 грудня 2015 р.

Головуючий суддя Р.В. Волков

Суддя С.П. Желєзна

Суддя О.В. Цісельський