КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2015 р. Справа№ 910/4137/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Мартюк А.І.

Яковлєва М.Л.

при секретарі

судового засідання: Грабенко В.А.

за участі представників сторін:

позивача Cамойленко П.М. дов. від - 22.10.2014 б/н

відповідача-1 Шпак О.Л. дов. від 18.05.2015 № 746/в44

відповідача-2 Іванова Т.Ю. дов. від 16.03.2015 б/н

розглянувши матеріали

апеляційної скарги

ПрАТ "Страхова компанія "Талісман страхування"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.05.2015

у справі № 910/4137/15-г (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом ПрАТ "Страхова компанія "Талісман страхування"

до відповідачів 1) КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового

фонду Шевченківського району міста Києва"

2) КП "Житлово - експлуатаційна контора "Покровська "

про відшкодування шкоди в розмірі 11 373,05 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПрАТ "Страхова компанія "Рітейл-Страхування" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача-1 КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" та відповідача-2 КП "Житлово-експлуатаційна контора "Покровська" про стягнення з відповідачів страхового відшкодування за завдані збитки у розмірі 11 373, 05 грн..

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.05.2015 № 910/4137/15-г у задоволенні позову відмовлено, як заявленого необґрунтовано.

Не погоджуючись з прийнятим Рішенням, позивач ПрАТ "Страхова компанія "Рітейл-Страхування" звернувся до Київського апеляційного господарського суду із скаргою, в якій просить Рішення Господарського суду міста Києва від 07.05.2015 № 910/4137/15-г скасувати та прийняти нове судове рішення, за яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідач -1, -2 у своїх Відзивах від 11.08.2015 та від 10.08.2015 просять колегію суддів залишити апеляційну скаргу позивача ПрАТ "Страхова компанія "Рітейл-Страхування" без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва 07.05.2015 № 910/4137/15-г залишити без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

Ухвалою КАГС від 13.08.2015 № 910/4137/15-г порушено апеляційне провадження за скаргою позивача ПАТ "Страхова компанія "Рітейл - Страхування" (колегія суддів у складі: головуючий суддя: Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.) та призначено судове засідання.

За Розпорядженням в.о. керівника апарату КАГС від 11.08.2015 №09-52/1077/15, у зв'язку із перебуванням головуючого судді Суліма В.В. на лікарняному та подальший вихід у відпустку, справу №910/4137/15-г було передано на повторний автоматичний розподіл.

За Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2015 №910/4137/15-г, для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючої судді Ільєнок Т.В., суддів: Куксова В.В., Яковлєва М.Л..

За Розпорядженням секретаря судової палати КАГС від 13.08.2014, у зв'язку із перебуванням судді Куксова В.В. у черговій відпустці, для розгляду апеляційної скарги по справі №910/4137/15-г сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В., судді: Тарасенко К.В., Яковлєв М.Л..

За Розпорядженням секретаря судової палати КАГС від 15.09.2015 №910/4137/15, у зв'язку з виходом з відпустки судді Куксова В.В., який входить до постійного складу судової колегії, для розгляду даної скарги було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Мартюк А.І., Яковлєва М.Л.

Ухвалою КАГС від 15.09.2015 №910/4137/15-г апеляційну скаргу позивача ПАТ "Страхова компанія "Рітейл - Страхування" прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Куксова В.В., Яковлєва М.Л.

За Розпорядженням секретаря судової палати КАГС суду від 29.09.2015 №910/4137/15, у зв'язку з відпусткою судді Куксова В.В. за сімейними обставинами, який входить до постійного складу судової колегії, для розгляду даної скарги було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Мартюк А.І., Яковлєва М.Л.

Ухвалою КАГС від 29.09.15 №910/4137/15-г апеляційну скаргу позивача ПАТ "Страхова компанія "Рітейл - Страхування" прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Мартюк А.І., Яковлєва М.Л.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача-1 та відповідача-2, дійшла висновку апеляційну скаргу позивача ПАТ "Страхова компанія "Рітейл - Страхування" залишити без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 07.05.2015 по даній справі залишити без змін, приймаючи до уваги наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04.10.2012 між ПрАТ "Страхова компанія "Рітейл-Страхування" та ОСОБА_7 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 1582.01.12, відповідно до якого, було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - "Land Rover", державний номер НОМЕР_1. Строк дії Договору з 04.10.2012 по 04.10.2013.

Постановою слідчого СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві про закриття кримінального провадження від 16.02.2013, встановлено, що 06.02.2013 приблизно о 04:00 в м. Києві по вул. Пимоненка, 5, невідома особа пошкодила автомобіль марки "Land Rover", державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_7, а саме розбила лобове скло, після чого зникла у невідомому напрямку.

16.02.2013 кримінальне провадження № 0002138 від 07.02.2013 закрито у зв'язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому, 06.02.2013 ОСОБА_7 звернувся до ПрАТ "Страхова компанія "Рітейл-Страхування" із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Так, положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

У відповідності до Акту огляду транспортного засобу від 06.02.2013 та від 22.02.2013 внаслідок зазначеної вище події автомобілю "Land Rover", державний номер НОМЕР_1, було завдано технічні пошкодження.

Згідно з Рахунком на оплату № 23 від 07.02.2013 загальний розмір завданих збитків, склав 11 373, 05 грн.

22.03.2013 позивачем було складено Страховий акт № 921-1, згідно якого виплата страхового відшкодування складає - 11 373, 05 грн.

Як стверджував позивач, відповідно до зазначеного вище Рахунку та Страхового акту ОСОБА_7 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 11 373, 05 грн., згідно Платіжного доручення № 420 від 21.03.2013. Оскільки житловий будинок № 5 на вул. Пимоненка перебуває на балансовому утриманні КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва", який, в свою чергу, уклав Договір № 368/6 з КП "Житлово-експлуатаційна контора "Покровська" на обслуговування, позивач звернувся до відповідача-2 з регресною вимогою по страховому випадку, що відбувся 06.02.2013 внаслідок падіння плитки з фасаду будинку по вул. Пимоненка, 5 в результаті якого було пошкоджено "Land Rover", державний номер НОМЕР_1 .

Відповідач-1 за Листом від 06.12.2013 № 894 повідомив, що будинок № 5 по вул. Пимоненка не відноситься до КП "Житлово-експлуатаційна контора "Покровська", а лише обслуговується відповідно до Рішення Шевченківської райради від 19.02.2007 № 187 "Про вдосконалення системи управління житлово-комунальним господарством Шевченківського району м. Києва". Таким чином, ні Договором, ні Статутом КП "Житлово-експлуатаційна контора "Покровська" не передбачено фінансування, облік, звіт і проведення ремонтних робіт фасадів будинків, що обслуговуються ЖЕКом.

Серед іншого, відповідач-1 у своїх запереченнях на претензію позивача про відшкодування збитків у порядку регресу від 28.11.2014 № 798, зазначив, що КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" не є відповідальною стороною та не вбачає законних підстав для задоволення претензії на відшкодування збитків у порядку регресу.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ПрАТ "Страхова компанія "Рітейл-Страхування" зазначило, що у зв'язку з тим, що останнім було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного автомобіля "Land Rover", державний номер НОМЕР_1, позивач відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", набув право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду, тобто до КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" як балансоутримувача та до КП "Житлово-експлуатаційна контора "Покровська", як обслуговуючого підприємства будинку № 5 по вул. Пимоненка, м. Київ.

Суд першої інстанції, оцінюючи подані докази та вищенаведені фактичні обставини справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Частиною 2 ст. 15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об'єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.12.2012 між КП "Керуюча дирекція Шевченківського району" (далі - балансоутримувач) та КП "Житлово-експлуатаційна контора "Покровська" (далі - виконавець) укладено Договір № 368/6 на утримання житлових будинків, споруд, об'єктів благоустрою і прибудинкових територій, умовами якого передбачено, що за даним Договором балансоутримувач передає, а виконавець приймає функції надання послуги з утримання житлових будинків, споруд, об'єктів благоустрою і прибудинкових територій для забезпечення надання житлово-комунальних послуг.

У відповідності до п. 1.1 Статуту КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва", затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.01.2015 № 10, КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва", перейменоване відповідно до Рішення Київської міської ради від 09.10.2014 № 270/270 "Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва" та віднесено до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації.

Відповідно до п. 1.3. Договору, перелік житлових будинків, споруд, оснащених інженерними комунікаціями, об'єктів благоустрою та прибудинкової території, що передається виконавцю на обслуговування викладається в Додатку № 1 до даного Договору (будинок № 5 по вул. Пимоненка Миколи знаходиться під № 128 у Додатку № 1 до Договору від 25.12.2012 р. № 368/6).

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 передбачено, що утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Так, ст. 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з приписами статті 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1)протиправної поведінки; 2)шкоди; 3)причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4)вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, судом першої інстанції визначено, що позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов'язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Місцевим господарським судом, взявши до уваги наявні у матеріалах справи докази, встановлено, що позивач не довів належними засобами доказування причинного-наслідкового зв'язку між діями відповідачів та заподіянням збитків автомобілю "Land Rover", державний номер НОМЕР_1, зокрема протиправність поведінки відповідачів, як заподіювачів збитків та докази вини відповідачів.

Серед іншого, судом першої інстанції відзначено і те, що у якості доказу сплати страхового відшкодування власнику автомобіля "Land Rover", державний номер НОМЕР_1, позивачем надано Платіжне доручення № 420 від 21.03.2013, при цьому, у графі призначення платежу зазначено: страх.відшкод. згідно страх. Акту № 921-1 від 21.03.2013 (застрах. ОСОБА_7, авто "Skoda Oсtavia", державний номер НОМЕР_2), натомість як позивач стверджує про автомобіль марки "Land Rover", державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_7

Таким чином, надане позивачем Платіжне доручення № 420 від 21.03.2013, не прийнято місцевим господарським судом як належний доказ сплати страхового відшкодування по даному страховому випадку, оскільки останнє стосується іншого предмета страхування, а саме автомобіля "Skoda Oсtavia", державний номер НОМЕР_2.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За оцінкою колегії суддів, враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються, а тому є такими, що задоволенню не підлягають.

Позивач ПрАТ "Страхова компанія "Рітейл-Страхування" у доводах апеляційного оскарження наголошує на тому, що ним виплачено потерпілій особі страхове відшкодування згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту № 1582.01.12 від 04.10.2012 у сумі - 11 373,05 грн., внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Скаржник наголошує на бездіяльності з боку відповідача-1, який не виконав вимоги передбачені законом стосовно утримання та благоустрою об'єктів, які перебувають на його балансі, шляхом здійснення відповідних заходів по ремонту та приведення фасадів будинку у належний стан, шляхом виділення коштів відповідачу-2, який взяв на себе функції по наданню послуг з утримання житлових будинків, споруд, об'єктів, тощо. При цьому, позивач, як на доказ завдання майнової шкоди, посилається на Постанову слідчого Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві та стверджує, що за названою Постановою встановлено, що пошкодження наявні у автомобіля марки "Land Rover", державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_7, були отримані внаслідок падіння облицювальної плитки з фасаду по вул. Пимоненка, 5. Також позивач посилається на фотокартки, на яких, за його ствердженням, чітко видно залишки плитки, які містяться на захисній сітці, яка встановлена навколо фасаду будинку. Серед іншого, скаржник звертає увагу і на те, що висновок суду першої інстанції стосовно невірного зазначення в графі призначення платежу марки та номера автомобіля, є неправомірним, оскільки в самому Страховому акті від 21.03.2013 № 921-1 міститься вся вичерпна інформація про постраждалу особу та виплату страхового відшкодування.

Відповідач-1, заперечуючи проти наведених доводів апеляційного оскарження, під час судового засідання від 17.11.2015 наголошує на тому, що надані позивачем копії Платіжного доручення № 420 від 21.03.2013 та Страхового акту № 921-1 від 22.03.2013 не є належними доказами у даній справі, оскільки в цих документах вказані різні марки автомобілів та їх номера.

Відповідач -2, в обґрунтування своїх заперечень, під час судового засідання від 17.11.2015, стверджував, що під час складання Акту огляду транспортного засобу представників КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" та КП "Житлово-експлуатаційна контора "Покровська" не було запрошено, а тому такий Акт є одностороннім та не може слугувати доказом по даній справі. Також, відповідач-2 звертав увагу на розбіжності наявні в Платіжному дорученні № 420 від 21.03.2013 та Страховому акті № 921-1 від 22.03.2013.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивачем не було надано прямих доказів, за якими вина по понесених збитках лежить на відповідачах, наведені доводи апеляційного оскарження базуються на тих же доказах та поясненнях, що надавалися у суді першої інстанції, та яким вже надана належна правова оцінка за оскарженим Рішенням.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги позивача ПрАТ "Страхова компанія "Рітейл-Страхування" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого Рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Окремо колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що 21.09.2015 через відділ канцелярії КАГС від позивача надійшло Клопотання від 15.09.2015 № РР/821-2/13/9 про зміну його найменування. (а/с 242 - 257)

Вказане Клопотання мотивне тим, що згідно із Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів позивача, що підтверджується Протоколом від 11.06.2015 № 11/06/2015 ПрАТ "Страхова компанія "Рітейл-Страхування" було перейменовано на ПрАТ "Страхова компанія "Талісман страхування". При цьому, стверджує позивач, його організаційно-правова форма, місцезнаходження та банківські реквізити не змінилася.

Колегія суддів, з огляду на наведене, дійшла висновку Клопотання позивача задовольнити та здійснити перейменування позивача ПрАТ "Страхова компанія "Рітейл-Страхування" на ПрАТ "Страхова компанія "Талісман страхування".

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Здійснити перейменування позивача ПрАТ "Страхова компанія "Рітейл-Страхування" на ПрАТ "Страхова компанія "Талісман страхування".

Апеляційну скаргу позивача ПрАТ "Страхова компанія "Талісман страхування" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 07.05.2015 № 910/4137/15-г залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2015 № 910/4137/15-г набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2015 № 910/4137/15-г може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Матеріали справи № 910/4137/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді А.І. Мартюк

М.Л. Яковлєв