ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.11.2015 Справа № 907/979/15

Розглянувши матеріали справи

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Минай Ужгородського району

до відповідача Оноківської сільської ради, с. Оноківці Ужгородського району

про визнання нечинним і скасування рішення Оноківської сільської ради №148 VІІІ сесії VІ скликання від 27.09.2011 року "Про перегляд розміру орендної плати на земельну ділянку" та визнання нечинним і скасування рішення Оноківської сільської ради №14 Х сесії VІ скликання від 10.01.2012 року "Про внесення змін в п. "Орендна плата" до діючого договору оренди,

Суддя Журавчак Л.С.

За участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_3, предст. за дов. від 19.08.14;

від відповідача - Дзендзелюк В.О., предст. за дов. від 12.01.15;

СУТЬ СПОРУ: визнання нечинним і скасування рішення Оноківської сільської ради №148 VІІІ сесії VІ скликання від 27.09.2011 року "Про перегляд розміру орендної плати на земельну ділянку" та визнання нечинним і скасування рішення Оноківської сільської ради №14 Х сесії VІ скликання від 10.01.2012 року "Про внесення змін в п. "Орендна плата" до діючого договору оренди

В судовому засіданні 12.11.15 оголошено перерву у зв"язку з виходом суду у нарадчу кімнату до 16.11.15 до 09:20 год.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві. Посилаючись на ч. 5 ст. 59 Закону України „Про місцеве самоврядування", ч. 5 ст. 12 Закону України „Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", вважає, що спірні рішення є нечинними і підлягають скасуванню, оскільки не були належним чином опубліковані у засобах масової інформації.

Відповідач позовні вимоги не визнає. Пояснив, що з набранням чинності Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 03.06.2008 року та Податкового кодексу України виникли правові підстави для внесення змін до договору оренди земельної ділянки, укладеного, зокрема, з позивачем, в частині встановлення нової ставки орендної плати за землю. Наголосив, що про прийняття спірних рішень позивачу було відомо з направлених йому радою листів, копії яких додано до матеріалів справи.

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2009 року між Оноківською селищною радою - орендодавцем та приватним підприємцем ОСОБА_1 - орендарем укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого передано в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва магазину (складу) будівельних матеріалів, яка знаходиться в АДРЕСА_1, загальною площею 0,7082га з нормативною грошовою оцінкою ділянки 457992,94 грн. Договір зареєстровано в Ужгородському районному відділі Закарпатської регіональної філії ДП „Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.07.2009 року за № 0.

Пунктом 6 договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 13739,78 грн. в рік.

Сторонами погоджено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін; у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується у судовому порядку (п.27).

Умовами п. 12 договору встановлено, що розмір орендної плати переглядається у разі, зокрема, зміни розмірів земельного податку.

Розглянувши заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про продовження терміну дії пільгової ставки в розмірі 3% за земельну ділянку пл. 0,7082га Оноківська сільська рада 27 вересня 2011 року прийняла рішення №148, яким відмовила підприємцю в продовженні терміну дії пільгової ставки орендної плати в розмірі 3% за вказану земельну ділянку. Пунктом 2 вказаного рішення орендодавець - рада вирішила внести зміни в пункти 5, 9, 11 Договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого за №10 15.07.09, уклавши додаткову угоду та виклавши їх у такій редакції:

П. 5 - нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 457992,94 грн.

П. 9 - встановити орендну плату за земельну ділянку пл. 0,7082га у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

П. 11- орендна плата вноситься щомісячно в розмірі 3816,60 грн.;

крім того, доповнити договір п. 35 - несплата орендної плати на протязі шести місяців з дня останньої сплати є підставою для розірвання договору оренди в односторонньому порядку.

Згодом, 16 грудня 2011 року Оноківська сільська рада рішенням №180 затвердила технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель населених пунктів с. Оноківці, с. Оріховиця, яка вводиться в дію з 01.01.2012.

На виконання вказаного рішення та керуючись ст. ст. 12, 96,141, п. „д" Земельного кодексу України, ст. 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 17 Закону України „Про плату за землю", сесія Оноківської сільської ради 10.01.2012 року прийняла рішення № 14, яким внесла зміни, в пункт „Орендна плата" до діючого Договору оренди земельної ділянки пл. 0,7082га в АДРЕСА_1, укладеного між Оноківською селищною радою та приватним підприємцем ОСОБА_1 з 01.01.2012 року згідно з розрахунком; встановила орендну плату в розмірі 12% від суми грошової нормативної оцінки земельної ділянки та зобов"язала підприємця зміну умов договору оренди оформити згідно з чинним законодавством, в місячний термін зареєструвати в Управлінні Держкомзему в Ужгородському районі „Додаткову угоду" до договору оренди земельної ділянки.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач звернувся в суд з позовом визнати їх нечинними та скасувати в судовому порядку.

Заслухавши уповноважених представників сторін, вивчивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

01.11.2011 року, у зв'язку з введенням в дію Податкового кодексу України Закон України "Про плату за землю" втратив чинність, а питання сплати податку на землю та оплати орендної плати за користування земельною ділянкою регулюється виключно Податковим кодексом України.

Приписами пункту 288.5.1. статті 288 Податкового кодексу України внормовано, що розмір орендної плати за земельну ділянку встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки, водночас, згідно з п. 288.5.2. цього ж Кодексу така сума не може перевищувати: для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності та надані для будівництва та/або експлуатації аеродромів - чотирикратний розмір земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Відповідно до ст. 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом ХІІІ Податкового кодексу, а у разі якщо нормативну грошову оцінку не проведено - площа земельних ділянок.

Правові засади проведення оцінки земель в Україні визначено Законом України "Про оцінку земель", відповідно до абзацу п'ятого статті 5 якого нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Суб'єктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель є органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які здійснюють управління у сфері оцінки земель, а також юридичні та фізичні особи, зацікавлені у проведенні оцінки земельних ділянок (стаття 6 Закону).

Відповідно до статті 15 Закону України "Про оцінку земель" підставою для проведення оцінки земель є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 18 цього Закону нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз у 5 - 7 років. За результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (ст. 20 Закону).

Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Отже, нормами чинного законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом. Оскільки сторонами в договорі оренди передбачена можливість збільшення розміру орендної плати, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, тому законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду встановленого умовами договору розміру орендної плати.

Разом з тим, Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, а також їх посадові особи, відносяться до регуляторних органів. Регуляторним актом визнається прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання. Ним визнається також прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який спрямований на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ нормативно-правовим актом.

Виходячи з зазначеного, суд вважає, що оскаржувані рішення Оноківської сільської ради №148 від 27.09.2011 року "Про перегляд розміру орендної плати на земельну ділянку" та №14 Х сесії VІ скликання від 10.01.2012 року "Про внесення змін в п. "Орендна плата", за своєю правовою природою є актами, спрямованими на правове регулювання господарських відносин між регуляторним органом та суб'єктом господарювання. Вказаним актом змінені норми права, він розрахований на неодноразове застосування щодо особи, яка є, зокрема, платником орендної плати.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оспорювані рішення є регуляторними актами.

Згідно з частиною 12 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Доказів опублікування оскаржуваних рішень позивачем суду не подано. Отже, рішення VІІІ сесії VІ скликання Оноківської сільської ради №148 від 27.09.2011 року "Про перегляд розміру орендної плати на земельну ділянку" та №14 Х сесії VІ скликання Оноківської сільської ради від 10.01.2012 року "Про внесення змін в п. "Орендна плата" до діючого договору оренди не відповідають чинному законодавству, порушують права позивача, а тому його права підлягають відновленню через визнання згаданих рішень нечинними (недійсними) відповідно до п. "г" ч. 1 ст. 152 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Наведеним спростовуються заперечення відповідача.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача належить віднести судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись ч. 5 ст. 12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», п. "г" ч. 1 ст. 152 Земельного кодексу України, ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Визнати нечинним (недійсним) рішення VІІІ сесії VІ скликання Оноківської сільської ради №148 від 27.09.2011 року "Про перегляд розміру орендної плати на земельну ділянку".

3. Визнати нечинним (недійсним) рішення Х сесії VІ скликання Оноківської сільської ради №14 від 10.01.2012 року "Про внесення змін в п. "Орендна плата" до діючого договору оренди.

4. Стягнути з Оноківської сільської ради (89412 Закарпатська обл., Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, 59 , код 04350168) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (89422 АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) суму 2436 грн. (дві тисячі чотириста тридцять шість гривень) на відшкодування судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 14.12.15

Суддя Журавчак Л.С.