ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 грудня 2015 року Справа № 916/1854/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого суддівДемидової А.М. Воліка І.М. (доповідач), Шевчук С.Р.
перевіривши матеріали касаційної скарги Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності
на постановувід 30.09.2015
Одеського апеляційного господарського суду
у справі№ 916/1854/15
господарського суду Одеської області
за позовомВиконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності
до третя особаПАТ "Південний" ДП "Санаторій "Гурзуфский"
простягнення 583 616,25 грн.
В С Т А Н О В И В :

Подана касаційна скарга від 03.11.2015 на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.09.2015 у справі № 916/1854/15 не відповідає вимогам розділу ХП1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).

Скаржником не виконано приписи частини 4 ст. 111, ст. 1111 ГПК України щодо надсилання касаційної скарги іншій стороні у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні у справі у встановленому порядку.

Виходячи зі змісту наведених норм, особа, яка оскаржує судове рішення, повинна надавати суду прямий доказ, який однозначно свідчив би про повідомлення сторін.

Не повідомлена належним чином сторона у справі, як учасник господарського процесу, позбавлена можливості володіти об'єктивною інформацією стосовно руху господарського процесу.

Скаржником у якості доказу надсилання копії касаційної скарги третій особі ДП "Санаторій "Гурзуфський" надано копію накладної ТОВ "Експрес Мото Україна", де в графах "Подпись получателя", "Получил", "Дата доставки" відсутні підписи сторін, які беруть участь у справі.

Таким чином, заявником касаційної скарги не додано належних доказів направлення їх іншим сторонам у справі, тому неможливо дійти висновку, що скаржником належно виконані вимоги ч. 1 ст. 1111 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 111 ГПК України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі заявник касаційної скарги не надав.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

01.09.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 № 484- VIІІ, яким внесено зміни до Закону України "Про судовий збір", відповідно до якого ставка судового збору, яка підлягає сплаті за подання касаційної скарги, встановлена підпунктом "5" пункту 2 частини 2 статті 4 і становить 120 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви.

Ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати, а із позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

При цьому, за приписами статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальна заробітна плата встановлюється у місячному розмірі і на 01.01.2015 року становить 1218,00 грн.

Також, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 року № 484- VIІІ ст. 5 Закону України "Про судовий збір" викладено в новій редакції, відповідно до якої Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності не має пільг на сплату судового збору.

Крім того, скаржником заявлено клопотання про відновлення строку для подання касаційної скарги.

Відповідно до ст. 53 ГПК України Вищий господарський суд України може відновити пропущений строк в разі наявності поважних причин пропуску цього строку.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що у клопотанні про відновлення пропущеного строку повинно міститися обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюється за клопотанням сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V ГПК України.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 53 ГПК України, поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Втім, розглянувши подане клопотання скаржника, колегія суддів не знайшла підстав для його задоволення, оскільки в касаційній скарзі не зазначено поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження. При цьому, наведені у клопотанні причини пропуску строку не можна вважати поважними, оскільки можливість вчасного подання касаційної скарги на оскаржувані судові рішення залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер через порушення скаржником норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає підстав для задоволення заявленого клопотання, а тому згідно з приписами ст. 53 ГПК України скаржнику слід відмовити у відновленні пропущеного строку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання або таке клопотання відхилено.

Отже, Виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності не дотримано вищевказаних вимог, що є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду на підставі п.п. 3 ,4, 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 86, 111, п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В :

Відмовити Виконавчій дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у задоволенні клопотання про відновлення строку для подання касаційної скарги на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.09.2015 у справі № 916/1854/15.

Касаційну скаргу Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.09.2015 у справі № 916/1854/15 повернути скаржнику.

Головуючого судді : А.М. Демидова

Судді : І.М.Волік

С.Р.Шевчук