ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.12.15р. Справа № 904/6871/15

За позовом Відкритого акціонерного товариства "ДНІПРОМЕХАНОМОНТАЖ", м. Дніпропетровськ

до Приватного підприємства "ПРОФЕСІОНАЛ-1", м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

про стягнення 231115 грн 79 коп. за договором оренди будівлі виробничо-побутових приміщень № 2 від 20.01.2006

Головуючий колегії суддя Воронько В.Д.

Члени колегії - судді: Мартинюк С.В., Петренко Н.Е.

Представники:

від позивача: адвокат ОСОБА_1, довіреність від 29.07.2015, представник ОСОБА_2, довіреність від 13.10.2015;

від відповідача: представник ОСОБА_3, довіреність від 31.08.2015.

СУТЬ СПОРУ:

31.07.2015 Відкрите акціонерне товариство "ДНІПРОМЕХАНОМОНТАЖ" (далі - ВАТ "ДНІПРОМЕХАНОМОНТАЖ", позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою від 29.07.2015 до Приватного підприємства "ПРОФЕСІОНАЛ-1" (далі - ПП "ПРОФЕСІОНАЛ-1", відповідач) про стягнення основного боргу у сумі 144379,80 грн, інфляційних нарахувань у сумі 56960,67 грн, 3% річних у сумі 3763,32 грн, пені у сумі 18662,00 грн та штрафу у розмірі 7350,00 грн, нарахованих позивачем з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди будівлі виробничо-побутових приміщень № 2, укладеного між сторонами 20.01.2006.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2015 було порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 20.08.2015.

На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено: з 20.08.2015 на 17.09.2015; з 17.09.2015 на 28.09.2015; з 28.09.2015 на 13.10.2015 та продовжено строк розгляду справи на 15 днів; у судовому засіданні 13.10.2015 оголошено перерву до 15.10.2015.

16.09.2015 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким він заперечив проти позовних вимог, посилаючись на те, що власником нерухомого майна з 2004 року є ФОП ОСОБА_4, а не позивач, зазначив, що договір припинив свою дію 05.12.2015 та взагалі є нікчемним, оскільки не посвідчений нотаріально.

У судовому засіданні позивач повністю підтримав свої заявлені вимоги.

В ході судового засідання судом встановлено, що у зв'язку зі складністю спору необхідно призначити розгляд справи у колегіальному складі.

Ухвалою суду від 15.10.2015 призначено розгляд справи колегіально. Згідно протоколу автоматичного розподілу від 16.10.2015 визначено колегію суддів для розгляду справи у складі суддів Воронько В.Д. - головуючий, ОСОБА_5, ОСОБА_6

В судовому засіданні 09.11.2015 оголошено перерву на 08.12.2015.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2014 у справі №25/5005/7410/2012 Відкрите акціонерне товариство "ДНІПРОМЕХАНОМОНТАЖ" визнане банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначений арбітражний керуючий ОСОБА_7.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2015 у справі №25/5005/7410/2012 строк ліквідаційної процедури Відкритого акціонерного товариства "ДНІПРОМЕХАНОМОНТАЖ" та повноважень ліквідатора ОСОБА_7 продовжено.

Згідно статті 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у звязку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

Згідно статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; предявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості.

З метою повернення сум дебіторської заборгованості ВАТ "ДНІПРОМЕХАНОМОНТАЖ" 31.07.2015 звернулось до суду з даним позовом. В обгрунтування позову позивач зазначив, що 20.01.2006 між позивачем та відповідачем укладено Договір оренди №2, згідно пункту 1.1. якого позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування обєкт нерухомого майна адміністративно-побутовий комплекс в місті Дніпродзержинську, по вул. Горобця 2 "б", загальною площе 700 квадратних метрів.

Передання обєкту оренди оформлене актом приймання-передачі.

Згідно пункту 3.1 Договору оренди, орендна плата складала 1500,00 гривень на місяць.

Згідно пункту 9.1. Договору оренди, строк оренди з 01.01.2006 по 31.12.2006.

Додатковою угодою до зазначеного вище договору оренди від 11.01.2007 року сторони погодили, що строк оренди продовжується до 31.12.2007 року (пункт 1 додаткової угоди), а орендна плата на новий строк складає 3000,00 гривень на місяць (пункт 2 додаткової угоди).

Після спливу зазначеного строку орендар продовжив користування обєктом оренди, а орендодавець не висловив заперечень проти цього. Тому в силу статті 764 Цивільного кодексу України, строк дії зазначеного вище Договору оренди був продовжений до 31.12.2008.

Додатковою угодою до зазначеного вище договору оренди від 05.01.2009 сторони погодили, що строк оренди продовжується до 05.12.2009 (пункт 1 додаткової угоди), а орендна плата на новий строк складає 3500,00 гривень на місяць (пункт 2 додаткової угоди).

Після спливу зазначеного строку орендар продовжив користування обєктом оренди, а орендодавець не висловив заперечень проти цього. Тому в силу статті 764 Цивільного кодексу України, строк дії зазначеного вище Договору оренди був продовжений до 05.12.2010 року.

Таким самим чином строк дії зазначеного вище договору оренди був продовжений:

· до 05.12.2011

· до 05.12.2012

· до 05.12.2013

· до 05.12.2014

· до 05.12.2015.

Обєкт оренди використовується відповідачем до теперішнього часу і не повернений позивачеві.

Водночас, свої зобовязання зі сплати орендної плати орендар виконав лише частково, чим порушив умови договору оренди, укладеного сторонами.

Заборгованість відповідача перед позивачем за орендною платою станом на дату звернення до суду складає 144379,80 гривень. За прострочку платежу позивачем нараховано та заявлено до стягнення інфляційні нарахування на суму боргу в сумі 56960,67 грн, 3763,32 грн 3% річних, та на підставі ст. 231 Господарського кодексу України 18662 грн пені, 7350 грн штрафу.

Відповідач проти заявленого позову заперечив та вказав, що дійсно, 20.01.2006 року між позивачем та відповідачем по даній справі було укладено Договір оренди № 2, згідно пункту 1.1. якого позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування об'єкт нерухомого майна - адміністративно-побутовий комплекс в місті Дніпродзержинську, по вул. Горобця 2 б, загальною площею 700 квадратних метрів. Передання об'єкту оренди було дійсно оформлене актом приймання-передачі.

Згідно пункту 3.1 Договору оренди, орендна плата складала 1500,00 гривень на місяць та згідно до пункту 9.1. Договору оренди, строк оренди складав з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року, тобто терміном один рік.

Додатковою угодою до зазначеного вище договору оренди від 11.01.2007 року сторони погодили, що строк оренди продовжується до 31.12.2007 року (пункт 1 додаткової угоди), а орендна плата на новий строк складає 3000,00 гривень на місяць (пункт 2 додаткової угоди).

Після спливу зазначеного строку ПП "Проофесіонал-І" як орендар продовжив користування об'єктом оренди, а орендодавець не висловив заперечень проти цього. Тому в силу статті 764 Цивільного кодексу України, строк дії зазначеного вище Договору оренди буй продовжений до 31.12.2008.

Додатковою угодою до зазначеного вище договору оренди від 05.01.2009 року сторони погодили, що строк оренди продовжується до 05.12.2009 року (пункт 1 додаткової угоди), а орендна плата на новий строк складає 3500,00 гривень на місяць (пункт 2 додаткової угоди).

Після спливу зазначеного строку орендар продовжив користування об'єктом оренди, а орендодавець не висловив заперечень проти цього. Тому в силу статті 764 Цивільного кодексу України, строк дії зазначеного вище Договору оренди був продовжений до 05.12.2010 року.

Таким самим чином строк дії зазначеного вище договору оренди був продовжений далі до 05.12.2011 року та можна вважати продовженим ще до 05.12.2012.

Однак, в подальшому договір оренди сторонами не продовжувався.

Підприємством дійсно було отримано претензію від позивача та надано на неї відповідь за вих. № 205 від 14.12.2011, досягнуто домовленості щодо подальшої оренди нерухомого майна, однак жодним чином між сторонами не укладалися додаткові угоди та не обумовлювалися умови подальшої оренди майна.

Згідно до ст. 761 ЦК України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Однак, в порушення даної норми навіть до цього часу позивач не надав правові документи щодо права власності на вказане майно. Відповідачем було встановлено, що власником нерухомого майна за адресою вул.. Горобця 26 в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області є не позивач, а приватний підприємець ОСОБА_4 з 09.09.2004.

Відповідно до ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Однак, з початку 2013 року від позивача не надходило жодних претензій як з боку користування нами майном так і переукладення, продовження терміну оренди тощо, оскільки між сторонами не було узгоджено подальших як термінів оренди нерухомого майна, так його викупу в зв'язку з небажанням керівництва позивача.

Під час оренди об'єкту нерухомого майна було здійснено ремонт будівель та споруд за власний кошт, оскільки з акту прийому-передачі ще 2006 року зазначено, що будівлі потребують ремонту та інше. Однак, позивач зарахував вказані поліпшення в суму оренди лише частково.

Статтею 793 ЦК України передбачено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

Частиною 2 вказаної норми встановлено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Однак, на час підписання договору оренди діяла інша редакція даної статті, якою передбачено було нотаріальне посвідчення договору та його державна реєстрація при наданні в оренду об'єкту нерухомості терміном на один і більше рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Все перераховане вище свідчить про те, що укладений договір від 01.01.2006 року є нікчемним з моменту його підписання.

Згідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Враховуючи обставини справи, надані матеріали, суд приходить до наступного.

Жодною із сторін спору не заперечується факт отримання відповідачем на підставі договору від 20.01.2006 в користування приміщення площею 700 квадратних метрів. В договорі зазначена адреса приміщення: м. Дніпродзержинськ, вулиця Горобця, 2 "б", але фактичною адресою приміщення, яким користується відповідач є м. Дніпродзержинськ, вулиця Горобця, 2. В договорі оренди допущена помилка, але це не заважало відповідачу декілька років користуватись нерухомим майном за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Горобця, 2 і суд не вбачає наявності підстав не здійснювати оплату за користування майном через описку в договорі оренди. В підтвердження факта користування нерухомим майном відповідач в період з 2006 по 2012 роки підписував акти про надання йому послуг з оренди майна, здійснював оплату за користування приміщенням. Факт користування відповідачем нерухомим майном позивача за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул Горобця, 2 підтверджується також висновком дільничого інспектора Баглійського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 24.09.2014 (аркуш справи 204).

В договорі оренди від 20.01.2006 передбачено строк його дії з 01.01.2006 по 31.12.2006.

Згідно ч.1 ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Враховуючи вищевказані норми, слід визнати, що договір оренди між сторонами укладений на строк на 1 день менше року, тому доводи відповідача про його нікчемність є безпідставними.

Пунктом 9.5 договору оренди передбачено, що у разі відсутності за місяц до закінчення строку дії договору заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення його строку, він вважається продовженим на той же строк на тих же умовах.

Відповідно до ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Заяви про припинення дії договору жодною з його сторін не подавались, відповідач продовжує користуватись майном, тому слід визнати, що договір оренди був неодноразово продовжений і є чинним на цей час.

Додатковою угодою від 05.01.2009 до договору оренди сторони погодили, що розмір орендної плати складає 3500 грн за місяць. Таким чином з цієї дати і по цей час відповідач має сплачувати орендну плату виходячи з вказаного розміру.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином відповідач має зобов'язання перед позивачем з оплати за користування майном по липень 2015 року, як це зазначено позивачем в розрахунку позовних вимог.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочку платежу позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3763,32 грн 3% річних та 56960,67 грн інфляційних нарахувань на суму боргу, що нараховані окремо по кожному простроченому платежу починаючи з 6 числа місяця, що є наступним після місяця, в якому виникли зобов'язання та по 29.07.2015. Перевіркою розрахунків встановлено, що 3% розраховані вірно та підлягають стягненню в заявленій сумі. Щодо інфляційних нарахувань судом здійснено їх перерахунок, оскільки згідно з п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином судом з розрахунку виключені показники інфляції за місяць, в якому мав бути здійснений платіж, до дати прийняття рішення прострочка за липень 2015 року настала повністю і в липні 2015 року має місце дефляція, тому загальний розмір інфляційних нарахувань складає 50214,03 грн.

До суми позову позивачем включено штраф та пеню на підставі ст. 231 ГК України, але положеннями цієї статті встановлена відповідальність за порушення не грошових зобов'язань, тому вимоги про стягнення штрафу та пені не можуть бути задоволені.

На підставі викладеного позов підлягає задоволенню в частині вимог про стягнення з відповідача 144379,80 грн боргу, 3763,32 грн 3% річних, 50214,03 грн інфляційних нарахувань на суму боргу, в решті позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України на відповідача пропорційно задоволеним вимогам покладаються 3967,14 грн витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства "ПРОФЕСІОНАЛ-І" (, місцезнаходження: 51909, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Дніпропетровська, будинок 2 А) на користь Відкритого акціонерного товариства "ДНІПРОМЕХАНОМОНТАЖ" (, місцезнаходження: 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Артема, 11) заборгованість в сумі 144379,80 грн, 50214,03 грн інфляційних нарахувань на суму боргу, 3763,32 грн 3% річних, 3967,14 грн витрат по сплаті судового збору, видати позивачу наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано - 14.12.2015.

Головуючий суддя В.Д. Воронько

Суддя С.В. Мартинюк

Суддя Н.Е. Петренко