номер провадження справи 24/18/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2015 Справа № 908/579/15-г

за первісним позовом: товариство з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_1 (04073, м. Київ, пр. Московський, буд. 9 корпус 5 офіс 101, код ЄДРПОУ 3448057)

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком (юридична адреса: 83060, м. Донецьк, Куйбишевський район, вул. Шахтарів Донбасу, буд. 163, місце знаходження: 87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахиванджи, буд. 2, )

про витребування майна з чужого незаконного володіння

за зустрічним позовом: товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком (юридична адреса: 83060, м. Донецьк, Куйбишевський район, вул. Шахтарів Донбасу, буд. 163, місце знаходження: 87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахиванджи, буд. 2, )

до відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_1 (04073, м. Київ, пр. Московський, буд. 9 корпус 5 офіс 101, код ЄДРПОУ 3448057)

про визнання права власності на майно в сумі 228 977,06 грн.

суддя Азізбекян Т.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність від 23.12.2014р. № 23-12/14-34

від відповідача: не прибув

СУТЬ СПОРУ:

29.01.2015р. до господарського суду Запорізької області звернулося товариство з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_1 з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком про витребування з незаконного володіння ТОВ Шляхове будівництво Альтком та передачу ТОВ Райффайзен ОСОБА_1 наступне майно: Екскаватор-Планувальник ЕО - 43212.

Ухвалою від 29.01.2015р. судом порушено провадження у справі № 908/579/15-г, присвоєно провадженню номер 24/18/15, справу призначено до розгляду на 02.03.2015р.

Ухвалою від 02.03.2015р. розгляд справи відкладений на 02.04.2015р.

Ухвалою від 02.04.2015р. строк вирішення спору продовжений на 15 днів, розгляд справи відкладений на 15.04.2015р.

В судовому засіданні 15.04.2015р. оголошено перерву до 16.04.2015р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.04.2015р. провадження у справі № 908/4502/14 зупинялось до розгляду господарським судом Запорізької області справи № 908/2272/15-г за позовом ТОВ Шляхове будівництво Альтком до ТОВ ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ про витребування майна, яке є предметом лізингу за договором фінансового лізингу № L519-04/07 від 16.04.2007р. планувальник ЕО-43212 КАМАЗ, номер шасі ХТС53228К62272061, реєстраційний номер НОМЕР_1 з незаконного володіння і передання його у володіння ТОВ Шляхове будівництво Альтком, та набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою від 03.11.2015р. провадження у справі поновлено з 23.11.2015р., розгляд справи призначено на 23.11.2015р.

02.11.2015р. до господарського суду Запорізької області від ТОВ Шляхове будівництво Альтком надійшла зустрічна позовна заява від 30.10.2015р. № 30/10-02/ю про визнання права власності на майно, а саме: екскаватор-планувальник ЕО 43212 КАМАЗ, номер шасі ХТС53228R62272061, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Ухвалою від 03.11.2015р. зустрічна позовна заява прийнята для спільного розгляду з первісним позовом у справі № 908/579/15-г, судове засідання призначено на 23.11.2015р.

23.11.2015р. через канцелярію суду від позивача надійшла письмова заява про зміну предмету позову (без зміни підстав). Згідно з даною заявою просить зобовязати ТОВ Шляхове будівництво Альтком повернути на користь позивача Екскаватор-Планувальник ЕО - 43212.

Копія зазначеної заяви направлена відповідачу, що підтверджується фіскальним чеком № 8843 від 18.11.2015р. та описом вкладення у цінний лист.

Статтею 22 ГПК України передбачено право позивача до початку розгляду господарським судом справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2001р. № 11 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції розяснено, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача

Враховуючи, що заява про зміну предмету позову подана позивачем з дотриманням вимог ст. 22 ГПК України, суд прийняв дану заяву до розгляду.

23.11.2015р. господарським судом Запорізької області повідомлено осіб, які беруть участь у справі, про неможливість проведення судового засідання з розгляду справи, призначеного на 23.11.2015р. об 11год. 30 хв., у звязку з перебуванням судді на лікарняному. Наступне судове засідання з розгляду справи відбудеться 30.11.2015р. о 12 год. 00 хв.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

У засіданні суду 30.11.2015р. оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Позивач (за первісним позовом) у судовому засіданні 30.11.2015р. підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві з урахуванням заяви про зміну предмету позову, які мотивовані наступним. 16.04.2007р. між сторонами був укладений договір фінансового лізингу № L519-04/07, на виконання умов якого позивач придбав предмет лізингу за договором купівлі-продажу та передав у тимчасове володіння та користування відповідачу, що підтверджується підписаним представниками сторін актом приймання-передачі предмета лізингу від 07.06.2007р. Предметом лізингу є: Екскаватор-Планувальник ЕО-43212. У Графіку сторони погодили, що строк лізингу за договором складається з 60 періодів лізингу з липень 2007 року по червень 2012 року. У звязку із наявністю простроченої заборгованості за рахунками, сторони досягли згоди щодо внесення змін до Договору Додатковою Угодою від 28.02.2014р. Сторони досягли згоди та домовились про те, що підписанням цієї Угоди відповідач визнає наявність простроченої заборгованості за рахунками перед Лізингодавцем та зобовязується сплатити в розмір 1 383 727,90 грн. та строк, визначений сторонами; підписанням цієї Угоди, відповідач засвідчує та визнає, що на дату укладання цієї Угоди, зобовязання відповідача перед позивачем за договором не виконані в повному обсязі та відповідно до умов, визначених договором; виконання зобовязань/боргових зобовязань відповідача за договором, з моменту укладання цієї додаткової угоди, є відстроченим. Встановити кінцеву дату виконання відповідача зобовязань за договором до 31.05.2014р. (зобовязання повинні бути виконані не пізніше зазначеної дати/дата виконання зобовязань). Сторонами не укладались додаткові угоди до договору щодо продовження визначеного договором строку лізингу, а положення статті 764 ЦК України, якою визначені правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору найму не підлягають застосуванню до договору фінансового лізингу, з урахуванням Закону України «Про фінансовий лізинг». Беручи до уваги, що встановлений договором строк лізингу закінчився, проте предмет лізингу не був ні викуплений, ні повернутий позивач просить суд, на підставі ст. ст. 1, 6, 10, 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст. ст. 15, 16, 193, 316, 317, 319, 321, 387, 391, 400, 806, 1212 Цивільного кодексу України, зобовязати ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» повернути на користь ТОВ «Райффайзен ОСОБА_1» Екскаватор-Планувальник ЕО-43212.

Відповідач (за первісним позовом) у судове засідання 30.11.2015р., не зявився, причини неявки суду невідомі. Присутній у попередньому судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. У письмову відзиві зазначено, зокрема, що відповідач, являючись законним володільцем предмету лізингу, набув права володіння та користування ним на підставі договорів купівлі-продажу та лізингу. Хоча відповідач фактично і сплатив вартість предмету лізингу, позивач не здійснив його передачу у власність, мотивуючи тим, що лізингові платежі він отримав не в повному обсязі. Таким чином, договір лізингу є діючим, а відповідач правомірно володіє та користується предметом лізингу. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» вказує, що протягом строку лізингу підприємством належним чином виконано зобовязання та сплачено у тому числі і викупна вартість майна, що зазначена у договорі. Так, сплативши викупну вартість лізингового майна, прийнявши таку оплату і передавши предмет лізингу, сторони фактично уклали договір купівлі-продажу, за яким право власності на майно і перейшло до позивача. Просить суд визнати за ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» право власності на екскаватор-планувальник ЕО-43212 КАМАЗ, номер шасі ХТС53228R62272061, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Справа розглянута в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

16.04.2007р. між товариством з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_1 (Лізингодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком (Лізингоодержувач) був укладений договір фінансового лізингу (оренди) № L519-04/07, за умовами якого (п. 1.1.) Лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобовязується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у володіння та користування протягом усього строку лізингу за плату (лізингові платежі) майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначаються в Специфікації (додаток № 2 до договору) (надалі предмет лізингу), а Лізингоодержувач зобовязується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору.

Строк лізингу, відповідно до п. 1.2 договору, складається з періодів лізингу, зазначених у Графіку платежів (додаток № 1) та не може бути менше одного року.

Відповідно до п. 3.1. договору, вартість предмета лізингу становить 982 900,00 грн., в т.ч. 20 % ПДВ: 163 816,67 грн.

Викупна вартість предмету лізингу становить 9 829,00 грн., у т.ч. 20% ПДВ: 1 638,17 грн. (п. 3.3.договору).

Згідно з п. 8.1.4 додатку № 4 до договору, Лізингоодержувач зобовязався своєчасно сплачувати лізингові платежі.

У пункті 8.1. договору лізингу зазначено, що він набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та сплати Лізингоодержувачем авансового лізингового платежу згідно з Графіком і діє до повного виконання сторонами своїх обовязків за цим договором.

До договору сторонами підписані: додаток № 1 Графік платежів, додаток № 2 Специфікація, додаток № 3 Акт приймання-передачі предмета лізингу, додаток № 4 Загальні умови фінансового лізингу.

Специфікацією (додаток № 2 до договору) сторони визначили, що предметом лізингу є Екскаватор-планувальник ЕО-43212 у кількості однієї одиниці.

На виконання умов вищезазначеного договору Лізингодавець придбав предмет лізингу за договором купівлі-продажу та передав у користування Лізигоодержувачу предмет лізингу згідно специфікації (Екскаватор-планувальник ЕО-43212), а також документи та приналежності (свідоцтво про реєстрацію серії, номерний знак, талон технічного огляду та довідку ДАІ). Передача відповідачу предмету лізингу підтверджується актом приймання передачі предмета лізингу від 07.06.2007р.

Згідно з Графіком платежів (додаток № 1) сторонами визначено кількість періодів лізингу 60.

Сторонами згідно з угодами про внесення змін до договору фінансового лізингу від 16.04.2007 р. вносилися зміни, зокрема, до додатку № 1 Графік платежів.

Додатковою угодою від 28.02.2014 р. сторони визначили, що підписанням цієї угоди Лізингоодержувач (відповідач) визнає наявність простроченої заборгованості за рахунками, переліченими в даній додатковій угоді, перед Лізингодавцем (позивачем) та зобовязався сплатити в розмірі та строк, визначений сторонами.

Встановлено, що дата сплати за останнім рахунком є 31.05.2014р.

Згідно з п. 1.2 додаткової угоди, підписанням цієї угоди Лізингоодержувач засвідчує та визнає, що на дату укладання цієї Угоди, зобовязання Лізингоодержувача перед Лізингодавцем за договором не виконані в повному обсязі та відповідно до умов, визначених договором.

Відповідно до п. 1.3 додаткової угоди, виконання зобовязань/боргових зобовязань Лізингоодержувача за договором, з моменту укладання цієї додаткової угоди, є відстроченим. Встановити кінцеву дату виконання Лізингоодержувачем зобовязань за договором до 31.05.2014р. (зобовязання повинні бути виконані не пізніше зазначеної дати/дата виконання зобовязань).

Згідно п. 1.5. додатковою угодою від 28.02.2014р. сторони виклали пункт 3.3 договору в іншій редакції, встановивши, що викупна вартість предмету лізингу визначається договором купівлі-продажу (викупу), але не може становити менше 1% від визначеної в пункті 3.1. договору вартості предмета лізингу.

Предметом первісного позову є вимога про зобовязання ТОВ Шляхове будівництво Альтком повернути на користь ТОВ «Райффайзен ОСОБА_1» Екскаватор-Планувальник ЕО-43212.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Райффайзен ОСОБА_1» такими, що підлягають задоволенню на наступних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно з ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір.

Відповідно до ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань.

Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Правовідносини сторін врегульовано договором фінансового лізингу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Залежно від особливостей здійснення лізингових операцій лізинг може бути двох видів - фінансовий чи оперативний.

Приписами ч. 7 ст. 292 ГК України встановлено, що правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Відповідно до ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Згідно ст. ст. 1, 2 Закону України Про фінансовий лізинг, за договором фінансового лізингу лізингодавець зобовязується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Статтею 16 даного Закону встановлено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо повязані з виконанням договору лізингу.

У розділі 4 договору фінансового лізингу від 16.04.2007 р. сторони обумовили лізингові платежі та порядок розрахунків.

Згідно п. п. 4.1., 4.2. лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу та поточних лізингових платежів, що включають: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу, та комісію Лізингодавця. Розмір лізингових платежів за кожний період лізингу, їх загальна сума та порядок сплати зазначаються в Графіку.

Поточні лізингові платежі розраховуються на перше число лізингового періоду (п. 4.4).

Оплата всіх лізингових платежів (авансового та поточних) здійснюється Лізингоодержувачем в національній валюті гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Лізингодвця. Лізингоодержувач здійснює платежі відповідно до Графіку з коригуванням їх загальної вартості на зміну курсу Національного банку для Євро за правилами, наведеними в п. 3 Графіку (п. 4.7.).

У пунктах 5.3., 5.4., 5.5. Загальних умов фінансового лізингу (додаток № 4) зазначено, що Лізингоодержувач сплачує зазначені в Графіку поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця на підставі рахунку Лізингодавця. Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі з першого періоду лізингу. При цьому, першим періодом лізингу вважається календарний місяць, що слідує за місяцем, в якому предмет лізингу був переданий Лізингоодержувачу за актом приймання-передачі. Лізингоодержувач сплачує лізингові платежі незалежно від фактичного користування предметом лізингу.

Позивач (за первісним позовом) надав до матеріалів справи бухгалтерську довідку, згідно з якою станом на 23.01.2015 р. несплачена вартість предмета лізингу за договором фінансового лізингу № L519-04/07 від 16.04.2007 р. складає 544 674,10 грн.

Як встановлено судом, додатковою угодою від 28.02.2014р. до договору № L519-04/07 сторони встановили кінцеву дату виконання лізингоодержувачем зобовязань за договором до 31.05.2014 р.

Згідно зі ст. 6 Закону України Про фінансовий лізинг, істотною умовою договору лізингу, зокрема, є строк лізингу строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Статтею 33 ГПК України визначено обовязок доказування і подання доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч. 1 ст. 32 ГПК).

Відповідач (за первісним позовом) у письмовому відзиві зазначив про фактичну сплату ним вартості предмету лізингу. Разом з тим, доказів оплати лізингових платежів, викупної вартості предмету лізингу відповідач суду не надав.

Таким чином, суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем (за первісним позовом) зобовязання за договором фінансового лізингу № L519-04/07 та закінчення строку лізингу.

Відповідно до ст. 202 ГК України, ст. 599 ЦК України зобовязання припиняються, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону України Про фінансовий лізинг, лізингоодержувач зобовязаний у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Таким чином, відповідно до вищезазначених приписів Закону України Про фінансовий лізинг право вимоги повернення предмету лізингу від лізингоодержувача є правовим наслідком закінчення строку лізингу.

Всупереч вимогам ст.ст. 33, 34 ГПК України, відповідач (за первісним позовом) не довів суду, у встановленому законом порядку, належне виконання договірних зобовязань за договором фінансового лізингу та не довів наявність у нього права користування та володіння предметом лізингу після закінчення строку лізингу.

При цьому суд зауважує, що доводи відповідача (за первісним позовом), наведені у відзиві на позовну заяву, щодо сплати лізингових платежів не є підтвердженими документально та спростовуються, перш за все, додатковою угодою від 28.02.2014р., якою відповідач визнав наявність заборгованості за рахунками перед лізингодавцем та зобовязався сплатити в розмірі та строк, визначений сторонами цією Додатковою угодою, що наведено в таблиці цієї Угоди. Згідно з п. 1.3 додаткової угоди від 28.02.2014 р., виконання зобовязань відповідача за договором було встановлено до 31.05.2014 р. Доказів такого виконання відповідачем не надано.

Позивачем (за первісним позовом) доведено наявність підстав для зобовязання ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» повернути на користь ТОВ «Райффайзен ОСОБА_1» Екскаватор-Планувальник ЕО-43212.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Райффайзен ОСОБА_1» та наявністю підстав для задоволення первісного позову.

Стосовно вимоги ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» за зустрічним позовом про визнання права власності на екскаватор-планувальник ЕО-43212 КАМАЗ, номер шасі ХТС53228R62272061, реєстраційний номер НОМЕР_2, суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підтвердження своїх вимог щодо права власності на спірні майно ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» посилається на те, що сплативши викупну вартість лізингового майна, прийнявши таку оплату і передавши предмет лізингу сторони фактично уклали договір купівлі-продажу, за яким право власності на майно і перейшло до позивача.

Пунктом 2.5. договору фінансового лізингу № L519-04/07 сторонами узгоджено, що після сплати лізингових платежів за договором у повному обсязі Лізингодавець зобовязаний укласти з Лізингоодержувачем договір купівлі-продажу (викупу) предмету лізингу.

Також, п. п. 9.1. та 9.2. Загальних умов фінансового лізингу (додаток № 4 до договору фінансово лізингу № L519-04/07) визначено, що по закінченню строку лізингу та за умови належного виконання Лізингоодержувачем своїх зобовязань за договором, Лізингоодержувач має виключне право придбати у власність (викупити) предмет лізингу. Придбання увласність (викуп) предмета лізингу відбувається на підставі договору купівлі-продажу (викупу).

ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» не надано доказів набуття у власність предмета лізингу, не доведено належне виконання зобовязання щодо повного та своєчасного внесення лізингових платежів, і, відповідно, сплати викупної ціни предмета лізингу, що б, в свою чергу, було підставою для отримання права власності на нього. Додатковою угодою від 28.02.2014 р. до договору ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» визнано заборгованість та строк її погашення.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд не знайшов підстав для задоволення зустрічного позову про визнання права власності на екскаватор-планувальник ЕО-43212 КАМАЗ, номер шасі ХТС53228R62272061, реєстраційний номер НОМЕР_2.

За таких обставин, в задоволенні зустрічного позову відмовляється.

Суд звертає увагу, що при зверненні з зустрічним позовом до суду ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» не надано доказів оплати судового збору, який у відповідності до Закону України «Про судовий збір», у даному випадку, складає 1 218,00 грн. Таким чином, збір підлягає стягненню з ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» в доход державного бюджету України в сумі 1 218,00 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у справі в сумі 10 893,48 грн. підлягає стягненню з ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» на користь ТОВ Райффайзен ОСОБА_1 та в розмірі 1 218,00 грн. в доход державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 45, 49,75, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ

Позов ТОВ Райффайзен ОСОБА_1 задовольнити.

Зобовязати товариство з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком (87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, буд. 2, ) повернути на користь товариства з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_1 (04073, м. Київ, просп. Московський, буд. 9, корп. 5, офіс 101, ) майно Екскаватор-Планувальник ЕО-43212.

Видати наказ.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком (87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, буд. 2, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_1 (04073, м. Київ, просп. Московський, буд. 9, корп. 5, офіс 101, ) судовий збір у сумі 10 893 (десять тисяч вісімсот девяносто три) грн. 48 коп.

Видати наказ.

У позові ТОВ Шляхове будівництво Альтком відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком (87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, буд. 2, ) в доход державного бюджету України (р/р №3007, отримувач: Державний бюджет Орджонікідзевського району, банк отримувача: Головне управління Державного казначейства України у Запорізькій області, МФО 813015, ) 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Суддя Т.А. Азізбекян

Повне рішення складено 07.12.2015р.