Господарський суд Чернігівської області
=====================================================================================================================================================

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 грудня 2015 року Справа № 927/1380/15

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Цимбал-Нарожної М.П., розглянувши матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства Чернігівобленерго

14000, вул. Горького, 40, м. Чернігів;

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю Айва

14027, АДРЕСА_1;

інша адреса: 14027, АДРЕСА_2;

предмет спору: стягнення 55411,26 грн.;

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 28/6536 від 23.11.2015 - юрисконсульт;

від відповідача: не зявились;

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство Чернігівобленерго звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Айва про стягнення заборгованості в сумі 55411,26грн. за договором № 3672 від 16.03.2009 про постачання електричної енергії, з яких: 25178,52 грн. основного боргу за актину електроенергію, 2174,85 грн. основного боргу за реактивну електроенергію, 2201,84 грн. 3% річних, 19366,18грн. інфляційних та 6489,87 грн. пені.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги невиконанням відповідачем зобовязань по договору № 3672 від 16.03.2009.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 09.11.2015 порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 23.11.2015, після чого розгляд справи відкладався до 14.12.2015.

Суд перейшов до розгляду спору по суті в судовому засіданні 14.12.2015.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву на позов не надав.

За змістом ч.3 п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до витягу з офіційного сайту Державного підприємства "Інформаційно-ресурсний центр" станом на 23.11.2015 юридична адреса (місцезнаходження) відповідача ТОВ «Айва»: 14027, АДРЕСА_3.

Ухвали господарського суду Чернігівської області від 09.11.2015 та від 23.11.2015 були направлені за адресою, зазначеною позивачем в позовній заяві: 14027, АДРЕСА_4, які повернулись до суду з відміткою відділення "Укрпошта" "за закінченням терміну зберігання". Також ухвала господарського суду Чернігівської області від 23.11.2015 була направлена відповідачу за юридичною адресою відповідача:14027, АДРЕСА_3 та повернулась до суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

За змістом правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. При цьому неявка у судове засідання однієї з сторін, належним чином повідомленої про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК України (п.3.12 постанови).

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення судом певних процесуальних дій.

Рішення приймається за наявними у справі матеріалами на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

16.03.2009 між ВАТ ЕК Чернігівобленерго та ТОВ «Айва» укладено договір про постачання електричної енергії № 3672 (надалі - Договір).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

За юридичною природою вказаний Договір є договором енергопостачання.

У відповідності до положень ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Крім того, правовідносини в електроенергетиці, зокрема, що стосуються постачання енергії, регулюються положеннями:

- Закону України Про електроенергетику N 575/97-ВР від 16 жовтня 1997 року,

- Правил користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. №28 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 14.11.2002р. за №903/7191;

- Порядку постачання електричної енергії споживачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 441 від 24 березня 1999р. в редакції постанови Кабінету Міністрів України №473 від 16.06.2005р.

У відповідності до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.1. Договору, Постачальник (позивач) продає електричну енергію Споживачу (відповідачу) для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 150кВт, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії встановлюється: згідно додатку №2 Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін до цього договору.

Відповідно до п.2.2.2. Договору, Постачальник зобовязується постачати Споживачу електроенергію, як різновид товару:

- в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього Договору (Додаток №5 „Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу).

Відповідно до п.7.5 Договору, на підставі показів засобів обліку електричної енергії, умов Додатку №4 до цього Договору Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії та замірів електричної потужності, проведених в установлених нормативними документами періоди максимального навантаження енергосистеми України, оформлюється акт про використану електричну енергію та акт результатів замірів електричної потужності.

На виконання умов Договору позивачем у січні-лютому 2013 року поставлено відповідачу електроенергію, що підтверджується актами про використану електричну енергію від 30.01.2013 на суму 8978,36грн. та від 28.02.2013 на суму 16200,16грн., які підписані керівником відповідача без зауважень і в яких встановлено, що споживачем використано: з 31.12.2012 по 30.01.2013 - 7828кВт/г, з 31.01.2013 по 28.02.2013 14120кВт/г.

Отже, позивач взяті на себе зобовязання щодо постачання електричної енергії виконав повністю.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Відповідно до п.2.3.3 Договору, Споживач (відповідач) зобовязався оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії за діючими у цей період тарифами по класах напруги, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період, згідно з умовами Додатку №3 до цього Договору „Порядок розрахунків, Додатку №4 до цього Договору „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії та діючого законодавства.

Відповідно до п.2.3.4. Договору, споживач зобовязується здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника та електроустановками Споживача згідно з Додатком№8 до Договору Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії в терміни проведення остаточного розрахунку.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості, що виникла за споживання електроенергії за період січень лютий 2013 року.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №1495 від 22.11.2012, тариф на електроенергію за грудень 2012 року для споживачів 2 класу напруги (Додаток №4 до Договору) встановлено 94,67коп/кВт.год (без ПДВ).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №1850 від 29.12.2012, тариф на електроенергію за січень 2013 року для споживачів 2 класу напруги (Додаток №4 до Договору) встановлено 95,61коп/кВт.год (без ПДВ).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №62 від 29.01.2013, тариф на електроенергію за лютий 2013 року для споживачів 2 класу напруги (Додаток №4 до Договору) встановлено 95,61коп./кВт.год (без ПДВ).

Відповідно до Додатку №3 до Договору, відповідач здійснює оплату електричної енергії, спожитої протягом розрахункового періоду, який встановлюється з 31 числа попереднього місяця по 30 число наступного місяця включно. Остаточний розрахунок не пізніше 3 операційних днів з дня отримання рахунка.

Частинами 6,7 ст.276 Господарського кодексу України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

На виконання умов Договору, відповідачу були виставлені рахунки на оплату за активну електроенергію: №3672_01-2013 від 30.01.2013 на суму 8978,36грн., №3672_02-2013 від 28.02.2013 на суму 16200,16грн., а також рахунки на оплату за реактивну електроенергію: №3672_01-2013 від 30.01.2013 на суму 801,29грн., №3672_02-2013 від 28.02.2013 на суму 1373,56грн..

Як свідчать матеріали справи, відповідач взяті на себе зобовязання по оплаті електроенергії не виконав.

Як зазначає позивач, заборгованість відповідача становить 25178,52грн. за активну електроенергію, 2174,85грн. за реактивну електроенергію.

Крім того, позивачем надано суду акти звірки заборгованості: за активну енергію від 05.03.2013 за січень-лютий 2013р. на суму 25178,52грн., за реактивну енергію від 05.03.2013 за січень лютий 2013р. на суму 2174,85грн..

Станом на час вирішення спору заборгованість перед позивачем за активну та реактивну електроенергію не погашена, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в сумі 25178,52грн. заборгованості за активну електроенергію та в сумі 2174,85грн. за реактивну електроенергію є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобовязань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобовязання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобовязання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Також частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно п.3 статті 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з положенням Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань від 29.11.1996р., платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 4.2.1 Договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених п.п. 2.3.3.-2.3.4. договору, з порушенням термінів, визначених у Додатку №3 „Порядок розрахунків до цього договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

Позивачем заявлено до стягнення пені, нарахованої на заборгованість з активної електроенергії, за період з 01.05.2013 по 30.10.2013 в сумі 5973,86грн., а також пені, нарахованої на заборгованість з реактивної електроенергії, за період з 01.05.2013 по 30.10.2013 в сумі 516,01грн. .

Суд зазначає, що пеня має нараховуватись з 07.02.2013 та з 06.03.2013 на протязі 6-ти місяців, тобто за період з 07.02.2013 по 07.08.2013 та з 06.03.2013 по 06.09.2013.

За перерахунком суду пеня, що нараховується на заборгованість з активної електроенергії за період з 07.02.2013 по 06.09.2013 становить 1838,07грн., а пеня, що нараховується на заборгованість з реактивної електроенергії за період з 07.02.2013 по 06.09.2013 становить 158,76грн., а всього пеня становить 1996,83грн., яка підлягає задоволенню і стягненню на користь позивача.

В задоволенні іншої частини пені, нарахованої позивачем, слід відмовити.

Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних за період з 05.02.2013 по 30.10.2015 в сумі 2026,71грн., нарахованих на заборгованість з активної електроенергії та 3% річних за період з 05.02.2013 по 30.10.2015 в сумі 175,13грн., нарахованих на заборгованість з реактивної електроенергії.

За перерахунком суду 3%річних мають нараховуватись з 07.02.2013 та з 06.03.2013 та за період з 07.02.2013 по 30.10.2015, нарахованих на заборгованість з активної електроенергії, становлять 2025,23грн., та за період з 07.02.2013 по 30.10.2015, нарахованих на заборгованість з реактивної електроенергії, становлять 175,46грн., а всього в сумі 2200,69грн, які підлягають задоволенню та стягненню на користь позивача.

В іншій частині 3% річних, нарахованих позивачем, слід відмовити.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних за період з травня 2013 по вересень 2015, нарахованих на заборгованість з активної електроенергії, в сумі 17826,39грн., та інфляційних за період з травня 2013 по вересень 2015, нарахованих на заборгованість з реактивної електроенергії, в сумі 1539,79грн., а всього 19366,18грн..

За перерахунком суду інфляційні за період з травня 2013 по вересень 2015, нарахованих на заборгованість з активної електроенергії, складають 19442,74грн., та за період з травня 2013 по вересень 2015, нарахованих на заборгованість з реактивної електроенергії, складають 1679,41грн., а всього 21122,15грн..

Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення інфляційних в сумі 19366,18грн., отже такі вимоги підлягають задоволенню та стягненню на його користь.

Частиною 6 ст. 84 ГПК України передбачено, що в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Згідно статті 49 ГПК України та Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VI, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1119,27грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, ст.75, ст.82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Айва» (14027, АДРЕСА_5, р/р 8 у ПАТ «Полікомбанк» м.Чернігів, МФО 353100, ) на користь Публічного акціонерного товариства Чернігівобленерго (14000, вул. Горького, 40, м. Чернігів, 14000, р/р 2791 в ЧОУ АТ Ощадбанк, МФО 353553, ) 25178,52грн. основного боргу за активну електроенергію.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Айва» (14027, АДРЕСА_5, р/р 8 у ПАТ «Полікомбанк» м.Чернігів, МФО 353100, ) на користь Публічного акціонерного товариства Чернігівобленерго (вул. Горького, 40, м. Чернігів, 14000, р/р 8001 в ЧРУ ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 353586, ) 2174,85грн. основного боргу за реактивну електроенергію, 1996,83грн. пені, 2200,69грн. 3%річних, 19366,84грн. інфляційних, а всього 25741,21грн., а також 1119,27грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна

Повний текст рішення підписано 21 грудня 2015 року.

17.0

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна