КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2015 р. Справа№ 910/15557/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

Чорної Л.В.

при секретарі: Білак В.Ю.

за участю представників:

від позивача: Шпура Ю.В., представник за довіреністю №б/н від 20.05.2015р.;

від відповідача: не з'явився;

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015р. (підписано - 16.10.2015р.)

у справі №910/15557/14 (суддя: Підченко Ю.О.)

за позовом Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

до Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Глобус"

про відшкодування шкоди в порядку регресу 25 121,39 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року Відкрите акціонерне товариство Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 25121,39грн. на підставі статті 27 Закону України "Про страхування", статті 1187, 1191 Цивільного кодексу України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що, виконуючи зобов'язання по договору добровільного страхування наземного транспорту, укладеного з третьою особою, позивач в результаті настання страхового випадку здійснив виплату страхового відшкодування третій особі, внаслідок чого набув право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.10.2014р. (суддя Бондаренко Г.П.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014р. рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.02.2015р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2015р. (судді: Пономаренко Є.Ю. - головуючий, Буравльов С.І., Руденко М.А.) рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2014р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.07.2015р. касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" задоволено частково. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2015р. у справі №910/15557/14 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2014р. скасовано. Справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Скасовуючи постанову апеляційної інстанції та рішення місцевого господарського суду, Вищий господарський суд України зазначав, що для правильного вирішення даного спору судам належало встановити наявність чи відсутність обов'язку відповідача здійснити страхове відшкодування, виходячи з обставин меж зобов'язання відповідача у спірних правовідносинах відповідно до укладеного ним договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, підтвердженого розміру шкоди, що була заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи, належності здійсненого виконання, зокрема, з огляду на статус кредитора у зобов'язанні у особи, на користь якої було виконано обов'язок. Водночас, касаційний суд вказував, що суди, помилково ототожнивши вимоги та наслідки, що виникають з договору добровільного майнового страхування та з договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, не з'ясували повно та всебічно зазначених вище обставин, зосередившись на розмірі майнової вимоги позивача та залишивши поза увагою законодавче обмеження розміру зобов'язання відповідача та його доводи щодо здійсненого належним чином виконання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 р. у справі №910/15557/14 позов задоволено повністю. Стягнуто з Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Глобус" на користь Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" суму страхового відшкодування у розмірі 25 121 грн. 39 коп. та судовий збір у розмірі 1 827 грн. 00 коп. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Глобус" судовий збір за подання касаційних скарг у розмірі 913 грн. 50 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, відповідач є відповідальною особою за збитки, завдані власнику автомобіля "Деу Ланос" державний реєстраційний номер НОМЕР_2 відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. До позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу за програмою "СТАНДАРТ" від 07.06.2012р. 100-37 УБ №810667, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як до особи, відповідальної за завдані збитки.

Не погоджуючись із винесеним рішенням Товариство з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015р. у справі №910/15557/14 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У доводах апеляційного оскарження відповідач зазначав, що у даних правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди, отже, страховик виступає замість потерпілого. Апелянт вважає, що при вирішенні питання про застосування норм матеріального права, які регулюються спірні правовідносини, суду першої інстанції необхідно було застосувати ст.ст. 512, 514 Цивільного кодексу України, за змістом яких кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Апеляційна скарга обґрунтована також твердженням, що виплатити страхове відшкодування відповідачем первісному кредитору п. ОСОБА_5 кваліфікується як належне виконання зобов'язання та є підставою для його припинення відповідно до ст. 599 ЦК України, що свідчить про відсутність факту правопорушення з боку Товариства та виключає будь-які правові підстави для повторного стягнення з нього страхового відшкодування на користь нового кредитора (позивача).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 04.11.2015р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015р. у зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, здійснено заміну у складі колегії суддів у даній справі на наступний: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Жук Г.А., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015р. апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" у складі колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Жук Г.А., Чорна Л.В., прийнято до провадження та призначено до розгляду на 02.12.2015 року.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2015р. у зв'язку з виходом судді Смірнової Л.Г. з відпустки, а також формування постійного складу судових колегій Київського апеляційного господарського суду, сформовано для розгляду апеляційної скарги по справі №910/15557/14 колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 р. прийнято апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015р. у справі №910/15557/14 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя: Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

У судове засідання 02.12.2015р. представники відповідача не з'явились. Про час та місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (вх.№09-33/45110/15 від 18.11.2015р., №09-33/45108/15 від 18.11.2015р.). Про причини неявки суд відповідач суд не повідомив.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Крім того, ст. 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, виходячи зі змісту ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський не бачить підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням того, що розгляд апеляційної скарги обмежений процесуальними строками, зокрема ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, а відкладення справи призведе лише до необґрунтованого затягування розгляду даної справи, судова колегія визнала можливим розгляд апеляційної скарги за відсутності представників відповідача, повідомленого належним чином.

02.12.2015р. у судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як підтверджується матеріалами справи, 07.06.2012р. між Відкритим акціонерним товариством Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі - страховик, позивач) та ОСОБА_5 (далі - страхувальник) був укладений Договір добровільного страхування транспортного засобу за програмою "СТАНДАРТ" 100-37 УБ №810667, у відповідності до умов якого застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу марки "Деу Ланос" (державний номер НОМЕР_2).

Відповідно до п. 13.23 договору добровільного страхування встановлено, що до страховика, який здійснив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за збиток.

28.12.2012р. згідно з Довідкою ВДАІ Сумського РВ УМВС України в Сумській області № 9136689 про дорожньо-транспортну пригоду на дорозі Р-44 Суми-Путивль-Глухів 24 км. 500 м., сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Опель Астра" (державний номер НОМЕР_3), під керуванням ОСОБА_6 та "Деу Ланос" (державний номер № НОМЕР_2), під керуванням ОСОБА_5, що призвела до механічних пошкоджень автомобіля "Деу Ланос" (державний номер № НОМЕР_2).

Постановою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 27.02.2013р. в адміністративній справі №739/284/13-п №3/739/136/13 ОСОБА_6, який керував автомобілем "Опель Астра" (державний номер НОМЕР_3), визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмірі 340,00 грн.

Районним судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_6 в результаті порушення ним Правил дорожнього руху, внаслідок чого автомобіль "Деу Ланос" (державний номер НОМЕР_2) зазнав механічних пошкоджень, а його власник - збитків, пов'язаних з вартістю відновлювальних робіт по відновленню належного йому майна.

29.12.2012 року про пошкодження "Деу Ланос" (державний номер НОМЕР_2) та настання страхового випадку позивач був письмово повідомлений страхувальником ОСОБА_5, шляхом подачі заяви №45 про настання страхового випадку та про виплату йому страхового відшкодування (а.с. 30, т. 1).

Згідно з Дослідженням № ВМ 5620АЕ-14.02/1 автомобіля "Деу Ланос" державний реєстраційний номер НОМЕР_2, складеним 14.02.2014р. головним спеціалістом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-АСІСТАНС" ОСОБА_7, матеріальний збиток, завданий власникові даного автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, визначений на підставі Протоколу огляду автомобіля і калькуляції відновлювального ремонту, становить 37013, 25 грн.

Позивачем на підставі заяви страхувальника від 29.12.2012р., страхового акта № СТО-13-94/1 від 19.03.2013р., виплачено страхове відшкодування у розмірі 25631,39 грн. страхувальнику ОСОБА_5, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень: № 31318 від 01.06.2013р., № 34034 від 17.06.2013р., № 37733 від 02.07.2013р. та відомостями № 108 від 01.06.2013р., №124 від 17.06.2013р., № 135 від 02.07.2013р.

Виплата страхового відшкодування страхувальнику, в силу ст. 993 ЦК України, є юридичним фактом, з яким закон пов'язує виникнення у страховика у межах фактичних витрат права вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічним чином вирішено вказане питання і у ст. 27 Закону України «Про страхування», за приписами якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування позивач не мав. Поряд з цим ОСОБА_5 звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до відповідача, який на підставі страхового акту прийняв рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_5 у розмірі 20 552,38 грн. Виплата страхового відшкодування на вказану суму проведена платіжним дорученням № 3943 від 23.07.2013р.

На думку скаржника, виплата ним страхового відшкодування п. ОСОБА_5, є підставою для припинення відповідно до ст. 599 ЦК України, цивільно-правової відповідальності відповідача, тому позов страховика за договором добровільного страхування задоволенню не підлягав.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта.

Колегія суддів апеляційної інстанції, з урахуванням вказаних норм матеріального права, зазначає, що позивач, виконавши свої зобов'язання перед страхувальником за Договором добровільного страхування і виплативши застрахованій ним особі страхове відшкодування, передбачене договором набув право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток в силу прямої вказівки ст. 27 Закону України «Про страхування».

З моменту проведення виплати до позивача перейшло право ОСОБА_5 до особи відповідальної за завданий збиток.

Отже, відповідач повинен відшкодувати позивачу витрати сплачені тим у розмірі 25 613, 39 грн. Передбачена страховим полісом франшиза стягується не за рахунок потерпілої особи (або страховика), а за рахунок особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована згідно з полісом.

З матеріалів справи вбачається, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6, як особи, яка на законних підставах експлуатувала автомобіль "Опель Астра" державний реєстраційний номер НОМЕР_3, була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" (Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9848053, яким встановлено франшиза в розмірі 500,00 грн., ліміт відповідальності 50 000,00 грн.)

Так, відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, здійснює страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі. Порядок отримання страхового відшкодування, передбаченого умовами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (укладеного з відповідальною за шкоду особою) потерпілим чи іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, передбачено ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"; випадки, коли заподіяна шкода не відшкодовується, чи є підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування страховиком, визначені ст.ст. 32 та 37 цього Закону.

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 1191 ЦК України, які регулюють регресні відносини, що є відмінними від відносин страховика та страхувальника під час сплати страхового відшкодування, до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача (відповідальної особи) у розмірі фактично виплаченого відшкодування (у розмірі понесених витрат), тобто у спірній сумі, що виключає будь-яку залежність вказаного розміру від оцінки відновлювального ремонту та коефіцієнту фізичного зносу.

Отже, відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача суму страхового відшкодування і виплата відповідачем грошових коштів безпосередньо потерпілій особі не свідчить про припинення цього обов'язку.

Твердження скаржника про обов'язковість звернення позивача до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу є помилковими; не заснованими на суті правовідносин між сторонами спору, і тому відхиляються за неспроможністю.

Враховуючи, що позивач заявив позов у розмірі 25 121,39 грн., суд першої інстанції не вправі був виходити за межі позову, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015р. у справі №910/15557/14 слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на відповідача (апелянта).

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015р. у справі №910/15557/14 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015р. у справі №910/15557/14 без змін.

2. Матеріали справи №910/15557/14 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Л.Г. Смірнова

Л.В. Чорна