ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.12.15р. Справа № 904/9785/15

За заявою: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про скасування рішення третейського суду від 11.09.2015 року

у третейській справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ", м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Жовті Води, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором поставки № 12385 від.10.12.2014 року

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача (заявника): не з'явився;

від відповідача (стягувача): ОСОБА_2, довіреність № б/н 26.01.2015 року, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про скасування рішення третейського суду для вирішення конкретного спору у складі третейського судді Венської Оксани Олександрівни від 11.09.2015 року у третейській справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором поставки № 12385 від 10.12.2014 року.

Заява обґрунтована тим, що спір про стягнення коштів за договором поставки № 12385 від 10.12.2014 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "БаДМ" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, був розглянутий неповноважним складом третейського суду, з порушенням статей 18, 19, 20 Закону України "Про третейські суди". Заявник зазначає, що третейський суддя Венська О.О. не може бути неупередженою, об'єктивною та незацікавленою особою у розгляді зазначеного спору з огляду на отримання нею у IV кварталі 2014 року від ТОВ "БаДМ" грошових коштів у сумі 4000,00 грн. на її особистий рахунок. Разом з тим вказує на те, що третейське застереження у договорі було суто формальним, без права вибору позивачем третейського судді. Занесення при цьому у текст договору персональних даних третейського судді Венської О.О., у тому числі місця її проживання, підтверджує факт перебування її в особливих стосунках із ТОВ "БаДМ". Позивач вважає, що спір був розглянутий з порушенням статті 20 Закону України "Про третейські суди", так як після заявленого третейському судді Венській О.О. відводу, вона не могла приймати участі у справі.

У відзиві на заяву ТОВ "БаДМ" заперечує проти заяви про скасування рішення третейського суду та просить відмовити у задоволенні зазначеної заяви, обґрунтовуючи це тим, що умовами договору поставки № 12385 від 10.12.2014 року сторони визначили, що всі спори, які випливають з цього договору, підлягають передачі на розгляд третейського суду судді Венській О.О. Також зазначає, що сам факт заявленого представником ФОП ОСОБА_1 відводу третейському судді не є підставою для висновку щодо неналежного складу суду та для скасування рішення третейського суду.

У судовому засіданні представник ТОВ "БаДМ" підтримав заперечення на заяву з підстав, зазначених у відзиві.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2015 року прийнято заяву до розгляду з призначенням судового засідання на 24.11.2015 року

24.11.2015 року від ФОП ОСОБА_1 за допомогою електронного засобу зв'язку надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із знаходження її представника на лікарняному.

Після відкладення розгляду справи судове засідання призначалося на 08.12.2015 року та 09.12.2015 року.

У судові засідання 08.12.2015 року та 09.12.2015 року ФОП ОСОБА_1 не з'явилася, свого повноважного представника не направила, витребуваних судом документів не надала. Натомість 09.12.2015 року подала письмове клопотання про витребування від ПАТ КБ "Приватбанк" відомостей по рахунку № 6001, від ПАТ "ОТП Банк" по рахунку № 1862 та від ПАТ "Ситибанк" по рахунку № 0018 про сплату у жовтні 2014 року третейському судді Венській О.О. грошових коштів у сумі 4000,00 грн.

Про день, час, місце розгляду справи ФОП ОСОБА_1 повідомлялась належним чином відповідно до вимог частини першої статті 64 Господарського процесуального кодексу України за адресою, зазначеною у позові.

Доказом належного повідомлення заявника є наявні в матеріалах справи телефонограми, прийняті ФОП ОСОБА_1 особисто.

За таких обставин, а також беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника ТОВ "БаДМ", дослідивши матеріали справи за заявою про скасування рішення третейського суду від 11.09.2015 року, а також саму справу третейського суду, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

10.12.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "БаДМ" (далі - Постачальник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі - Покупець, Заявник) був укладений договір поставки № 12385 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця лікарські препарати та засоби, медичні імунобіологічні препарати, супутні товари та інші форми медичного асортименту (далі - Товар), а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Пунктом 7.2. договору сторони встановили, що у випадку порушення строку оплати поставленого товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення та, окрім того, при простроченні оплати поставленого товару на двадцять календарних днів покупець зобов'язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 30% від вартості поставленого та неоплаченого у строк товару.

Згідно з пунктом 10.1. договору сторони домовились, що всі спори, які випливають з цього договору або у зв'язку з ним, у тому числі, але не обмежуючись - спори про визнання договору дійсним чи недійсним, укладеним чи не укладеним, підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення третейському суду, що створений для вирішення конкретного спору.

Сторони домовились, що кількісний склад третейського суду, створеного для вирішення конкретного спору, буде складатись із одного судді (пункт 10.2. договору).

Пунктом 10.3. договору передбачено, що сторони обирають суддею Венську Оксану Олександрівну, контактний телефон НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1

Місце розгляду спору - м. Дніпропетровськ, вул. Харківська, буд. 5, оф. 11-а (пункт 10.4. договору).

Правила розгляду спорів обраним третейським судом (регламент) відповідають правилам розгляду господарських спорів, що передбачені Господарським процесуальним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про третейські суди" і цією угодою (пункт 10.5. договору).

Мова судочинства - українська. Засобами доказування є: письмові та речові докази, висновки судових експертів, письмові пояснення сторін, показання свідків (пункт 10.6. договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення їх печатками та діє до 31.12.2017 року (пункт 12.1. договору).

Внаслідок неналежного виконання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 грошових зобов'язань за договором ТОВ "БаДМ" звернулося до третейського судді Венської О.О. з позовом про стягнення основного боргу у сумі 49 508,89 грн., та штрафу у сумі 14852,67 грн.

13.08.2015 року за вказаним позовом третейським суддею порушено провадження у справі.

11.09.2015 року ФОП ОСОБА_3 подала зустрічну позовну заяву про визнання недійсними пунктів 7.2. та 10.3. договору.

Недійсність пункту 7.2. договору обгрунтована порушенням статті 61 Конституції України, яка забороняє подвійну відповідальність за одне і теж саме порушення.

Оскаржуючи пункт 10.3. договору, ФОП ОСОБА_1 посилається на те, що вона приєдналася до вказаного договору з усіма його умовами та не мала можливості вільно обирати персональний склад суду у конкретній справі. До того ж у договорі не було вказано розміру судових витрат, що позбавило її знати повний обсяг прав і обов'язків, які випливають із третейського застереження.

Разом із зустрічним позовом третейському судді Венській О.О. заявлено відвід із тих підстав, що вона за обставин розгляду зустрічного позову про недійсність пункту договору про визначення її третейським суддею, автоматично стає зацікавленою в результаті розгляду справи, що відповідно до статей 18, 19 Закону України "Про третейські суди" є підставою для відводу. При цьому з посиланням на статтю 20 вказаного Закону зазначено, що незалежно від заперечень сторони третейський суддя третейського суду для вирішення конкретного спору, якому заявлений відвід, не може брати участі у справі.

Ухвалою третейського судді від 11.09.2015 року у задоволенні відводу було відмовлено з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 20 Закону України "Про третейські суди" за наявності підстав, зазначених у статті 19 цього Закону, сторона може заявити відвід обраного нею третейського судді лише у разі, якщо обставини, які є підставою для відводу призначеного чи обраного нею третейського судді, стали відомі цій стороні після його призначення чи обрання. Сторони можуть погоджувати процедуру відводу третейського судді у третейському суді для вирішення конкретного спору

Інформація щодо місця проживання та контактний телефон третейського судді були вказані в договорі поставки № 12385 від 10.12.2014 року, про що відповідачеві було відомо при укладанні даного договору та його підписанні. Третейське застереження відповідачем при укладанні даного договору не заперечувалося. При розгляді спору представником відповідача не надано підтверджень того, що при підписанні даного договору інформація про обрання третейського судді відповідачу не була відома або про те, що надавались уточнення до договору щодо третейського застереження або обрання третейського судді.

Статтею 19 Закону України "Про третейські суди" визначено вичерпний перелік підстав коли третейський суддя не може брати участі у розгляді справи, а після його призначення чи обрання підлягає відводу чи самовідводу, до яких не відноситься така підстава як подання зустрічного позову.

11.09.2015 року рішенням третейського суду, створеного для вирішення конкретного спору, у складі судді Венської О.О. позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ" задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ" 44 508,89 грн. основного боргу та 13 970,11 грн. штрафу. Також стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ" 2000,00 грн. судових витрат у справі відповідно до статті 26 Закону України "Про третейські суди". У зустрічному позові Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не погоджується з рішенням третейського суду та просить скасувати його, що і є причиною виникнення спору.

Відповідно до статті 122-5 Господарського процесуального кодексу України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо:

1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Скасування господарським судом рішення третейського суду не позбавляє сторони права повторно звернутися до третейського суду, крім випадків, передбачених законом.

За частиною третьою статті 51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про третейські суди" юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

За змістом статті 6 Закону України "Про третейські суди" третейські суди в порядку передбаченому цим законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції.

Згідно з частиною другою статті 12 Господарського процесуального кодексу України підвідомчий господарським судам спір може бути передано на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсним актів, а також спорів, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом.

Наведені норми чітко визначають підвідомчість справ третейським судам і встановлюють певні винятки, які не можуть бути передані на розгляд третейського суду.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року № 1-рп/2008 у справі № 1-3/2008 за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу "Третейське застереження" Закону України "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських відносин може бути переданий його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків встановлених законом (статтею 17 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 12 Господарського процесуального кодексу України, статтею 6 Закону України "Про третейські суди"), оскільки гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина 5 статті 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина 2 статті 22, стаття 64 Конституції України). Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних і господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

Отже, справа, по якій прийнято рішення третейського суду, підвідомча третейському суду.

За змістом статті 2 Закону України "Про третейські суди" третейська угода - угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

За частиною першою статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом (частини чотири, п'ять, шість, дев'ять статті 12 Закону України "Про третейські суди").

Третейське застереження, яке сторони уклали і визначили у договорі поставки № 12385 від 10.12.2014 року, відповідає вимогам Закону України "Про третейські суди".

Оскаржуване рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейським застереженням, а саме пунктом 10.1. договору. Прийнятим рішенням вирішені питання виключно в межах третейського застереження та без вирішення питань щодо прав і обов'язків осіб, які не брали участі у справі.

Компетентним судом не приймалося рішень про визнання вказаного третейського застереження недійсним. З огляду на презумпцію правомірності правочину, передбачену статтею 204 Цивільного кодексу України, третейське застереження є дійсним.

Стосовно складу третейського суду, що прийняв оскаржуване рішення, слід зазначити наступне.

Згідно з частиною першою статті 7 цього Закону в Україні можуть утворюватися та діяти постійно діючі третейські суди та третейські суди для вирішення конкретного спору (суди ad hoc).

Статтею 8 Закону України "Про третейські суди" встановлено, що порядок утворення третейського суду для вирішення конкретного спору визначається третейською угодою, умови якої не можуть суперечити положенням цього Закону.

Сторони мають право вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів. За домовленістю сторін вони можуть доручити третій особі (юридичній або фізичній) призначення чи обрання третейського суду чи суддів (частина перша статті 14 цього Закону).

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 16 Закону України "Про третейські суди" склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді).

Третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів.

У третейському суді для вирішення конкретного спору сторони на свій розсуд можуть домовитися про кількісний і персональний склад третейського суду.

Відповідно до частини другої статті 17 Закону "Про третейські суди" формування складу третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору здійснюється в порядку, погодженому сторонами.

Укладаючи між собою договір, сторони дійшли згоди про передачу розгляду спорів за цим договором на одноособове вирішення третейським суддею Венською Оксаною Олександрівною, яка відповідно до диплому НР № 13843910 у 2000 році закінчила Дніпропетровський державний університет і отримала повну вищу освіту за спеціальністю правознавство та здобула кваліфікацію юриста.

За частиною другою статті 18 Закону "Про третейські суди" третейськими суддями не можуть бути:

особи, які не досягли повноліття, та особи, які перебувають під опікою чи піклуванням;

особи, які не мають кваліфікації, погодженої сторонами безпосередньо чи визначеної у регламенті третейського суду;

особи, які мають судимість;

особи, визнані в судовому порядку недієздатними;

судді судів загальної юрисдикції або Конституційного Суду України.

Доказів стосовно невідповідності третейського судді Венської Оксани Олександрівни вказаним вимогам позивач суду не надав.

З приводу заявленого позивачем у цій справі відводу третейському судді Венській О.О. під час розгляду нею справи, слід зазначити таке.

Сам факт подання зустрічного позову, а саме ця обставина і була покладена в основу відводу третейському судді Венській О.О. під час розгляду нею спору між сторонами, не може свідчити про упередженість судді. Для цього мають бути подані особою належні і допустимі докази.

За статтею 19 Закону України "Про третейські суди" третейський суддя не може брати участі у розгляді справи, а після його призначення чи обрання підлягає відводу чи самовідводу у наступних випадках:

якщо він особисто чи опосередковано заінтересований у результаті розгляду справи;

якщо він є родичем однієї із сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, або перебуває з цими особами чи сторонами в особливих стосунках;

на його прохання або за спільним рішенням сторін;

у разі встановлення стороною обставин, які дають їй підстави вважати упередженим або необ'єктивним ставлення третейського судді до справи, про яке сторона дізналася після його обрання чи призначення;

у разі тривалого, більш як один місяць від дня призначення чи обрання, невиконання ним обов'язків третейського судді у конкретній справі;

у разі виявлення невідповідності третейського судді вимогам, встановленим статтею 18 цього Закону;

якщо третейський суддя бере участь у вирішенні спору, який прямо чи опосередковано пов'язаний з виконанням ним службових повноважень, наданих державою.

Жодна особа не може бути третейським суддею у справі, в якій вона раніше брала участь як третейський суддя, але була відведена чи заявила самовідвід, як сторона, представник сторони або в будь-якій іншій якості.

У третейському суді для вирішення конкретного спору угодою сторін можуть бути встановлені додаткові підстави для відводу чи самовідводу третейського судді.

Доказів на підтвердження наявності обгрунтованих підстав для відводу третейському судді Венській О.О. чи для її самовідводу позивач у цій справі суду не надав.

Посилання заявника на перерахування ТОВ "БаДМ" грошових коштів у сумі 4 000,00 грн. судді Венській О.О. у ІV кварталі 2014 року не були покладені в основу заявленого їй відводу. Будь-яких доказів на підтвердження того, що ці кошти, які перераховані за один рік до розгляду справи третейським судом, мають відношення чи вплинули на вирішення спору між сторонами заявник суду не надав. Натомість представник відповідача за результатом перевірки надав суду довідку від 09.12.2015 року про те, що за даними бухгалтерського обліку у четвертому кварталі 2014 року будь-які платежі від ТОВ "БаДМ" третейському судді Венській О.О. не здійснювалися.

За викладеного заявлене позивачем клопотання про витребування відомостей від банківських установ щодо платежів на рахунки ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Обгрунтування позивачем позову з посиланням на статтю 20 Закону України "Про третейські суди" є безпідставним.

Так, за частиною дев'ятою статті 20 вказаного Закону незалежно від заперечень сторони третейський суддя третейського суду для вирішення конкретного спору, якому заявлений відвід, не може брати участі у справі. Якщо протягом 10 днів після відводу такого третейського судді сторони не погодять іншої кандидатури, спір може бути переданий на вирішення компетентного суду.

Однак, за своєю назвою і змістом стаття 20 стосується порядку відводу чи самовідводу третейського судді. Тобто, вона визначає процедуру, а не підстави відводу третейського суді, які зазначені у статті 19 Закону "Про третейські суди".

Досліджуючи обставини процедури розгляду заяви сторони третейського спору про відвід судді, необхідно перш за все надати оцінку відповідним доводам заявника стосовно підстав відводу, наведених у статті 19 Закону України "Про третейські суди", які відносно третейського судді Венської О.О. відсутні.

Зазначений концептуальний підхід узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеній у його постанові від 25.10.2011 року у справі № 49/42 господарського суду міста Києва.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Надані Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 докази не підтверджують наявність підстав, передбачених статтею 51 Закону України "Про третейські суди" та статтею 122-5 Господарського процесуального кодексу України, необхідних для скасування рішення третейського суду від 11.09.2015 року.

Керуючись ст.ст. 86, 122-1, 122-4, 122-6 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду для вирішення конкретного спору у складі третейського судді Венської Оксани Олександрівни від 11.09.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором поставки №12385 від.10.12.2014 року.

Суддя І.І. Колісник