КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2015 р. Справа№ 911/4208/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

розглянувши апеляційну скаргу Колективного підприємства «Санаторій «Перемога»

на ухвалу Господарського суду Київської області від 08.09.2015 року

у справі № 911/4208/13 (суддя Карпечкін Т. П.)

за заявою Колективного підприємства «Санаторій «Перемога» про розстрочку виконання рішення суду від 10.02.2014 у справі № 911/4208/13

та за заявою Колективного підприємства «Санаторій «Перемога» про зміну способу та порядку виконання рішення суду від 10.02.2014 у справі № 911/4208/13

за позовом Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»;

до Колективного підприємства «Санаторій «Перемога»;

про стягнення 876126,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Київської області у справі № 911/4208/13 розглядався позов Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (позивач) до Колективного підприємства "Санаторій "Перемога" (відповідач) про стягнення 876126,98 грн., з яких: 662 513,81 грн. орендна плата, 176 058,62 грн. пеня, 34 904,49 грн. 3% річних та 2 650,06 грн. інфляційні втрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач несвоєчасно здійснив розрахунки з позивачем по орендній платі на підставі договору оренди № 3200103/2009-21 від 27.02.2009 року у редакції від 01.07.2009 року.

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.02.2014 року у справі № 911/4208/13 позов задоволено частково, стягнуто з Колективного підприємства "Санаторій "Перемога" на користь Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" 662513,81 грн. боргу по орендних платежах, 16813,03 грн. 3% річних, 208,95 грн. інфляційних втрат, 41467,40 грн. пені та 13004,19 грн. судового збору, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено, повернуто Приватному акціонерному товариству лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" з Державного бюджету України 0,46 грн. зайво сплаченого за платіжним дорученням № 1267 від 14.10.2013 року судового збору.

28.02.2014 року на примусове виконання вказаного рішення у справі № 911/4208/13 Господарським судом Київської області видано відповідний наказ.

12.01.2015 року на адресу Господарського суду Київської області від боржника надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду. 13.01.2015 року через канцелярію Господарського суду Київської області представником боржника, у порядку статті 121 ГПК України, подано заяву про зміну способу та порядку виконання рішення суду від 10.02.2014 року у справі № 911/4208/13.

За наслідками розгляду заяви про розстрочення виконання рішення суду та заяви про зміну способу та порядку виконання рішення, було винесено ухвалу від 28.01.2015 року у справі № 911/4208/13, якою заяву боржника про зміну способу та порядку виконання рішення суду у справі № 911/4208/13 від 10.02.2014 року залишено без розгляду, заяву боржника про розстрочку виконання рішення суду у справі № 911/4208/13 від 10.02.2014 року було задоволено шляхом стягнення боргу в загальній сумі 734007,38 грн. рівними платежами строком на 36 місяців, з виплатою боргу по 20389,09 грн.

Ухвала Господарського суду Київської області від 28.01.2015 у справі № 911/4208/13 була підтримана апеляційною інстанцією, однак, за наслідками касаційного перегляду постановою Вищого господарського суду України від 14.07.2015 року у справі № 911/4208/13 ухвалу Господарського суду Київської області від 28.01.2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2015 року у справі № 911/4208/13 Господарського суду Київської області скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Постанова Вищого господарського суду України мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та не враховано погашення боржником боргу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.09.2015 року заяву Колективного підприємства "Санаторій "Перемога" про розстрочку виконання рішення суду від 10.02.2014 року у справі № 911/4208/13 залишено без задоволення та заяву Колективного підприємства "Санаторій "Перемога" про зміну способу та порядку виконання рішення суду від 10.02.2014 року у справі № 911/4208/13 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Колективне підприємство "Санаторій "Перемога" подало апеляційну скаргу, в якій просить зупинити виконавче провадження, скасувати ухвалу від 08.09.2015 року скасувати в частині залишення без задоволення заяви КП "Санаторій "Перемога" про розстрочку виконання рішення суду від 10.02.2014 року по справі 911/4208/13 про стягнення 773 007,38 грн., задовольнити заяву КП "Санаторій "Перемога" про розстрочку виконання рішення суду від 10.02.2014 року по справі 911/4208/13 про стягнення 773 007,38 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявник знаходиться в скрутному фінансовому становищі, що підтверджується довідками про утримання переселенців, довідками про наявність заборгованості облдержадміністрації на їх отримання.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2015 року справу № 911/4208/13 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча, Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А. та призначено до розгляду на 02.12.2015 року.

Представник відповідача у судовому засіданні 02.12.2015 року підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача у судовому засіданні 02.12.2015 року заперечував доводи апеляційної скарги, надав пояснення по суті спору.

Крім того, представник відповідача подав клопотання про продовження строку розгляду спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України, у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів задовольнила клопотання відповідача про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 року відкладено розгляд справи до 09.12.2015 року.

Представники сторін у судовоум засіданні 09.12.2015 року підтримали свої правові позиції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.5 ст.106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості (п. 7.1.3. постанови пленуму ВГСУ від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

З огляду на викладене, спосіб та порядок виконання рішення суду, який боржник просить застосувати при примусовому виконанні рішення суду у справі № 911/4208/13 від 10.02.2014 року, не передбачений статтею 121 ГПК України, а відтак, заява боржника про зміну способу та порядку виконання рішення суду, шляхом накладення арешту та стягнення коштів лише з одного рахунку боржника не підлягає задоволенню.

Крім того, в рішенні суду та наказі не визначався конкретний рахунок, з якого слід проводити стягнення, тому визначення рахунків не змінює встановлений судом спосіб та порядок виконання. Щодо зауважень касаційної інстанції про те, що суду необхідно встановити чи були нові заходи для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими, колегією суддів встановлено, що оскільки в рішенні суду рахунки боржника не визначались, визначені судом порядок і спосіб виконання достатні для реалізації рішення і не породжують складнощів чи неможливості його виконання.

Відповідні питання щодо можливості стягнення боргу з певних рахунків боржника, пов'язані зі здійсненням виконавчих дій і підлягають вирішенню в межах Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що заява про зміну способу та порядку виконання рішення суду у справі № 911/4208/13 від 10.02.2014 року задоволенню не підлягає.

Розглянувши заяву боржника про розстрочку виконання рішення суду у справі № 911/4208/13 від 10.02.2014 року колегією суддів встановлено, що в обґрунтування необхідності розстрочки виконання рішення суду боржник посилається на відсутність коштів для повного погашення заборгованості, у зв'язку з проведенням антитерористичних дій на сході України у корпусах санаторію проживають переселенці, фінансування на проживання яких забезпечується кабінетом Міністрів України через Київську обласну державну адміністрацію, яка відповідно повністю розпоряджається коштами на рахунках КП "Санаторій "Перемога", оскільки ці кошти виділені державою для забезпечення потреб тимчасового проживання переселенців. Особистих коштів КП "Санаторій "Перемога" на рахунках підприємства немає, оскільки останнє перебуває у скрутному фінансовому положенні. А на виділені з державного бюджету кошти на утримання переселенців, які знаходяться на рахунку боржника накладено арешт, у порядку примусового виконання рішення суду.

Виходячи з наведеного, боржник просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Київської області від 10.02.2014 року у справі № 911/4208/13 734007,38 грн. рівними платежами строком на 36 місяців, з виплатою боргу по 20389,09 грн. щомісячно.

Стягувач проти задоволення заяви про розстрочку виконання судового рішення заперечував. Вважає, що боржником не наведено обставин, які ускладнюють чи унеможливлюють виконання судового рішення. Також, стягувач наполягав на врахуванні його матеріальних інтересів.

Зокрема, ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" зазначило, що є основним власником всіх санаторіїв України, в яких також проживають переселенці зі АР Крим та сходу України і також має фінансові труднощі з їх забезпеченням. Крім того, через політичну ситуацію в країні та необхідність утримання переселенців, оздоровча діяльність санаторіїв не здійснюється, замовлення не надходять, путівки не продаються і єдиним доходом, в тому числі і на утримання переселенців, є дохід від оренди майна.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п. 7.1.3. постанови пленуму ВГСУ від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

За змістом вищенаведеної норми, вбачається, що розстрочення виконання рішення є правом, а не обов'язком суду, яке, до того ж, реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що в якості виняткових обставин, які ускладнюють виконання рішення у даній справі, відповідач посилається на відсутність коштів для погашення боргу одним платежем та витрачання коштів для забезпечення потреб переселенців та працівників санаторію.

Водночас, колегією суддів встановлено, що заборгованість відповідача виникла у зв'язку з простроченням сплати орендних платежів за період з серпня 2011 року по квітень 2013 року, судове рішення прийнято 10.02.2014 року, тобто до масштабного розгортання подій на сході України, однак відповідачем не надано суду доказів вжиття заходів для добровільного його виконання.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, "державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не може прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як "виняткові обставини" (§ 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Півень проти України" від 29.06.2004).

Європейський суд з прав людини допускає, що "затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції" (§24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бакай та інші проти України" від 09.11.2004).

Крім того, відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику (п. 4 ч. 1 ст. 44 ГК України).

Отже, ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб'єкт господарювання, а відповідно нерентабельність та неприбутковість відповідача стосується виключно діяльності самого відповідача, в зв'язку з чим наведені ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін.

Як вбачається з наданих Відділом державної виконавчої служби Ірпінського міськрайонного управління юстиції у Київській області відомостей виконавче провадження № 45325725 з виконання наказу Господарського суду Київської області від 28.02.2014 року № 911/4208/13 закінчено згідно з постановою Відділу державної виконавчої служби Ірпінського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 25.02.2015 року у зв'язку із надходженням ухвали Господарського суду Київської області від 28.01.2015 року про розстрочення виконання рішення суду та згідно із наданим платіжним дорученням № 7 від 04.02.2015 про сплату боржником частину боргу за лютий 2015 року у повному обсязі.

Також, в суді апеляційної інстанції боржником було надано платіжні доручення № 38 від 27.03.2015 року на суму 20 389, 09 грн. та № 355 від 08.12.2015 року на суму 5 000, 00 грн. про погашення боргу згідно рішення суду

Доказів сплати чергових платежів за ще чинною у відповідний час ухвалою суду про розстрочку виконання судового рішення, чи проведення інших платежів на виконання рішення суду, боржником не надано суду.

Проаналізувавши матеріали заяви, враховуючи те, що з моменту набранням рішенням Господарського суду міста Києва № 911/4208/13 від 10.02.2014 року законної сили пройшло більше 1,5 року, зважаючи на те, що стягувач є також бюджетною організацією, беручи до уваги, що боржник не здійснював належним чином погашення відповідної частини боргу, коли ухвала про розстрочення виконання рішення суду ще була чинною, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення.

Зважаючи на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу Господарського суду Київської області від 08.09.2015 року по справі № 911/4208/13, прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Колективного підприємства «Санаторій «Перемога» задоволенню не підлягає.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105, ст. 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Колективного підприємства «Санаторій «Перемога» залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Київської області від 08.09.2015 року у справі № 911/4208/13 - без змін.

2. Матеріали справи № 911/4208/13 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко