ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.12.15р. Справа № 904/8940/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 УКРАЇНА", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ТІП-5", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у розмірі 386 413,81грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, дов. від 21.09.15р.;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 УКРАЇНА" (далі - Позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ТІП-5" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 386 413,81 грн., з яких: сума основної заборгованості у розмірі 297 876,40 грн., пеня у розмірі 50 671,62 грн., штраф у розмірі 29 787,64 грн., 3% річних у розмірі 4 235,55 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 842,60 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №82-П поставки від 01.01.14 щодо оплати за поставлений товар.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, явку повноваженого представника в судове засідання не забезпечив. Про слухання справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.57).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.15 продовжено строк розгляду спору.

08.12.2015 Позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, за змістом якої він просить стягнути заборгованості у розмірі 469849,00 грн., в тому числі, 297 876,40 грн. основного боргу, 50 671,62 грн. пені, 29 787,64 грн. штрафу, 4 235,55 грн. три відсотки річних ,87 277,79 грн. інфляційних втрат.

В судовому засіданні 16.12.2015 року, в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 УКРАЇНА" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ТІП-5" (Покупець) укладено договір поставки №82-П (далі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1. Договору, постачальник зобовязався передати у власність покупця, а покупець прийняти та сплатити за хімічну сировину, номенклатура, кількість та ціна якої наведені у рахунках, які є невідємними додатками до цього до цього договору.

Ціна договору складається з сум усіх рахунків. Ціна й обсяг кожної поставки товару визначається за взаємною домовленістю сторін (пункт 2.1 договору).

Згідно з п. 2.2 договору, після отримання замовлення від покупця постачальник виставляє покупцю рахунок на оплату товару.

Відповідно до п. 3.1 договору, покупець здійснює узгоджену сторонами 100% передплату вартості товару на розрахунковий рахунок постачальника на підставі виставлених постачальником рахунків у гривнях.

Згідно з п. 4.1 договору, поставка товару за цим договором здійснюється на підставі рахунків.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2014, а в частині розрахунків, до моменту виконання усіх зобовязань, включаючи виплату штрафних санкцій і пені (п. 11.1 договору).

На виконання умов п. 3.1 договору поставки, позивачем виставлено на адресу відповідача рахунок фактуру №СФ-0000741 від 30.09.14 на суму 423 889,20 грн. для здійснення передплати вартості товару та здійснено поставку товару, що підтверджується наявною в матеріалах справи копіює підписаної сторонами видаткової накладної №РН-0000686 від 30.09.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач зобовязання щодо оплати поставленого товару виконав частково, внаслідок чого, його заборгованість перед позивачем склала суму 297876 грн. 40 коп., що підтверджується підписаним сторонами актом звіряння взаємних розрахунків станом на 31.12.2014.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обовязку сплатити неустойку.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобовязання.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача 50671,62 грн. пені та 29787,64 грн. штрафу за порушення строків розрахунків за поставлений товар.

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Оскільки законом у даному випадку не передбачено розмір пені, то застосовуються санкції передбачені договором.

Згідно з п. 7.6 договору, сторонами погоджено, що за порушення термінів відвантаження з сторони, яка порушила їх, на користь іншої сторони стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а також за прострочення терміну поставки понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 10 відсотків від суми недопоставки.

Тобто, як вище встановлено судом, в Договором поставки № 82-П сторони не передбачили відповідальність за порушення строків розрахунків за поставлений товар та відповідно не визначили розміру та виду такої відповідальності.

Наявність в Договорі умов пункту 7.7. щодо сплати штрафних санкцій і пені, визначених в. п. 7.6. Покупцем протягом 5-ти банківських днів з дати направлення відповідної претензії Постачальником, не змінює умов самого п. 7.6. Договору, який передбачає відповідальність безпосередньо за порушення термінів відвантаження та поставки товару.

Таким чином, зважаючи на те, що умовами укладеного між сторонами договору не передбачено відповідальності за порушення строків розрахунків за поставлений товар, заявлені позивачем до стягнення суми пені та штрафу, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог наведеної норми матеріального права, за порушення Відповідачем грошового зобов'язання, Позивачем розраховані три проценти річних за період 01.10.14 по 01.04.15 у розмірі 4 235,55 грн. та інфляційні втрати за період з 01.10.15 по 01.04.15 у розмірі 87 277,79 грн.

Таким чином, неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором є підставою для стягнення заборгованості у розмірі 297 876,40 грн. основного боргу, 4 235,55 грн. три відсотки річних, 87 277,79 грн. інфляційних втрат.

Судовий збір відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 549, 610, 611, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст. 193, 230, 231 Господарського кодексу України, ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ТІП-5" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Прикордонна, б. 44, оф. 15, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 УКРАЇНА" (01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, б. 9/2, ) 297 876,40 грн. основного боргу, 4 235,55 грн. три відсотки річних, 87 277,79 грн. інфляційних втрат, 5840,85 грн. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.12.15.

Суддя ОСОБА_3