ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015 року Справа № 904/8338/15
Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач)
Суддів: Кузнецової І.Л., Чус О.В. (зміна складу судової колегії відбулася на підставі розпорядження секретаря судової палати Кузнецової І.Л. від 11 грудня 2015 року).
При секретарі: Ковзикові В.Ю.
Представники сторін:
від позивача: Колесников І.Г., довіреність №4276 від 17.12.2014 р., представник;
від відповідача та третьої особи представники у судове засідання не з`явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені судом належним чином.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ»
на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2015 року у справі № 904/8338/15
за позовом Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН», м. Конотоп Сумська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ», м. Дніпропетровськ
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Військова частина НОМЕР_1 , м. Броди Львівської області
про стягнення 253 662,47 грн.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови (статті 85, 99, 105 Господарського процесуального кодексу України).
ВСТАНОВИВ:
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2015 року (суддя Золотарьова Я.С.) позовні вимоги Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН» - задоволені повністю.
Суд стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» на користь Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН» 190 824 грн. основної заборгованості, 6 043,63 грн. пені, 53 344,32 грн. інфляційних втрат та 3 450,52 грн. 3% річних.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ», звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та відмовити у позові.
В обґрунтування своєї скарги відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» посилається на те, що судом першої інстанції було порушено норми статті 901,903 Цивільного кодексу України та статті 84 Господарського процесуального кодексу України.
Зокрема, апелянт вважає, що суд першої інстанції не врахував положення умов договору про надання послуг, яким було передбачено що саме належним чином оформлений акт приймання наданих послуг є підставою для сплати коштів, а оскільки відповідач не підписував означений акт, у суду були відсутні підстави для стягнення заборгованості та інших сум.
Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення суду та відмови у позові.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30 листопада 2015 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 16 грудня 2015 року.
В судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.
Третя особа в судове засідання не з`явилась, надавши клопотання про розгляд справи без їх участі та з ухваленням рішення на розсуд суду.
В судове засідання відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився, надавши клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на неможливість забезпечити участь представника у судовому засіданні ( відрядження).
Проте, колегія суддів вважає, що означене клопотання задоволенню не підлягає, а справа може бути розглянута з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.
Відповідно до абзацу 2 п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року N 18 (із змінами і доповненнями) (далі - Постанова Пленуму), господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п`ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, оскільки ним не доведено належними доказами неможливість явки в судове засідання свого представника, а також неможливість забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п`ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами.
Відповідно до абзацу 1 п. 3.9.2. Постанови Пленуму, у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.
Отже, з аналізу вищенаведених норм випливає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Колегія суддів вважає можливим вирішити спір на підставі наявних у матеріалах справи доказів, оскільки про необхідність надання додаткових доказів відповідачем не заявлено і про інше відповідачем не було зазначено.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 14 червня 2014 року між Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник), Державним підприємством "Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" (платник) було укладено договір про закупівлю за небюджетні кошти послуг з виконання робіт з метою продовження призначеного строку служби вертольота Мі-24П та його агрегатами понад 20 років для забезпечення міжремонтного строку служби 8 років № 9/218-14 , за умовами якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги, замовник прийняти такі послуги, а платник оплатити відповідні рахунки, надані виконавцем згідно пункту 4.1 договору.
Пунктом 1.2 договору встановлено, що найменування послуг: виконання робіт з метою продовження призначеного строку служби вертольота Мі-24П зав. № 628 та його агрегатам понад 20 років для забезпечення міжремонтного строку служби 8 років. Кількісні характеристики послуг, що надаються за договором, зазначені у специфікації надання послуг (додаток № 1).
Відповідно до специфікації термін надання послуг - 31 серпня 2014року(а.с.25).
Згідно з пунктом 3.1 договору, ціна договору складає 190 824,00 грн.
Пунктом 4.1 договору встановлено, що розрахунки проводяться шляхом:
- попередньої оплати платником в розмірі 50% від ціни договору протягом 10-ти банківських днів з дати підписання договору. При цьому виконавець в термін надання послуг відповідно до специфікації надання послуг з урахуванням пунктів 5.9.5 та 5.9.6 договору підтверджує їх використання згідно акту приймання наданих послуг;
- та оплати платником решти суми ціни договору за фактично надані послуги після пред`явлення виконавцем рахунку на оплату послуг у 2 примірниках та після підписання сторонами акту приймання надання послуг. При цьому платник здійснює остаточний розрахунок за фактично надані послуги шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця у строк протягом 10 банківських днів з дати підписання сторонами акту приймання наданих послуг.
Звертаючись до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» із позовом про стягнення заборгованості за договором № 9/218-14 від 14 червня 2014 року у розмірі 253 662,47 грн., з яких: 190 824,00 грн. основний борг, 6 043,63 грн. пеня, 53 344,32 грн. інфляційні втрати, 3 450,52 грн. 3% річних, позивач - Державне підприємство «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН» посилався на порушення відповідачем зобов`язань за договором № 9/218-14 від 14 червня 2014 року, в частині повного та своєчасного розрахунку за виконані для Військової частини НОМЕР_1 роботи.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання умов договору, позивач виконав роботи на загальну суму 190 824,00 грн., що підтверджується актом приймання наданих послуг від 05 вересня 2014року (а.с.90-91), підписаним замовником та виконавцем без заперечень, проте відповідач, у порушення умов договору, акт прийому наданих послуг не підписав, суму заборгованості у розмірі 190 824,00 грн. не оплатив.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами був укладений договір, предметом якого є виконання робіт з метою продовження призначеного строку служби вертольота Мі-24П зав. № 628 та його агрегатам понад 20 років для забезпечення міжремонтного строку служби 8 років.
Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Отже, ознакою того, що між сторонами укладено договір послуг - є споживання цієї послуги в процесі вчинення певної дії.
Проте, як встановлено судом першої інстанції, за умовами укладеного договору замовник - Військова частина НОМЕР_1 , споживає результат виконаних робіт не під час їх виконання, а розраховує на певний результат, який наступить внаслідок виконання робіт.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за своєю правовою природою укладений договір є договором підряду.
Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Згідно з частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.
Відповідно до пункту 5.9.5 замовник протягом 5 робочих днів з дня отримання підписує акт приймання надання послуг або надає виконавцю обґрунтовану відмову.
Згідно з пунктом 5.9.6 договору, оформлений виконавцем та підписаний замовником акт приймання наданих послуг передається для підписання платнику разом з одним примірником оформленого виконавцем акту технічного стану та належно завіреними виконавцем копіями окремих сторінок пономерної документації на відремонтовану авіаційну техніку з відмітками ВТК та відповідними записами про виконання капітального ремонту та встановлення міжремонтного ресурсу та строку служби за результатами виконання робіт з метою продовження призначеного строку служби вертольота Мі-24П та його агрегатами понад 20 років для забезпечення міжремонтного строку служби 8 років. Платник протягом 5 робочих днів з дня отримання підписує акт приймання наданих послуг або надає виконавцю та замовнику обґрунтовану відмову.
Як встановлено судом першої інстанції, після виконання підрядних робіт, виконавцем був складений, підписаний Акт приймання наданих послуг від 05 вересня 2014 року, який у відповідності до п.5.9.1- 5.9.6 договору був переданий замовнику ( що підтверджується листом від 29 серпня 2014 року, повторним листом від 10 грудня 2014 року, та квитанцією про направлення рекомендованого листа), підписаний ним без заперечень та направленим відповідачу для оплати. Означений акт був також направлений позивачем 13 вересня 2015року на адресу відповідача для підписання.
Проте, відповідачем акт підписаний не був, оплата за виконанні роботи не була виконана, обґрунтованих заперечень на акт відповідач не надав, що свідчить про ухилення відповідача від виконання свого обов`язку по сплаті.
Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).
Як вбачається з умов договору, строк оплати виконаних робіт є таким, що настав, а саме: строк здійснення попередньої оплати 25 червня 2014року, кінцевий розрахунок 16 вересня 2014року.
Оскільки відповідач не надав доказів сплати заборгованості у повному обсязі, висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача 190 824,00 грн., є законними та обґрунтованими.
Крім того, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення на користь позивача пені, інфляційних втрат та 3% річних з огляду на наступне.
Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Стаття 549 Цивільного кодексу України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник має передати кредиторові у випадку порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.
Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Пунктом 7.5 договору передбачено, що у разі порушення термінів виконання розрахунків, зазначених у пункті 4.1 договору, платник сплачує виконавцю пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно сплаченої суми, за кожний календарний день прострочення поза встановлені договором терміни здійснення оплати.
Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, висновки суду першої інстанції про стягнення пені на суму передоплати 95 412,00 грн., яку відповідач повинен був сплатити до 25 червня 2014року за період з 27 червня 2014 року по 27 грудня 2014 року у сумі 6 043,63 грн., є правильними.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши розрахунок позивача (а.с.15), суд першої інстанції також обґрунтовано стягнув на користь позивача 3% річних у сумі 3 450,52 грн. та інфляційних втрат у сумі 53 344,32 грн.
Доводи апелянта про те, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення заборгованості, оскільки відповідач не підписував акт приймання наданих послуг від 05 вересня 2014року, є неспроможними, оскільки за умовами договору Платник зобов`язаний своєчасно розглядати та підписувати підготовлений виконавцем та підписаний замовником Акт приймання наданих послуг ( п.6.3.1)
З матеріалів справи вбачається, що замовник підписав акт без зауважень, та направив його Платнику, який в свою чергу, не повернув акт в разі неналежного оформлення, а тому зобов`язаний сплатити суму заборгованості.
Посилання апелянта на те, що позивачем не надано доказів фактичного надання послуг також є безпідставними.
Як вбачається з п.1.2 договору, його предметом є виконання робіт з метою продовження призначеного строку служби вертольота Мі-24П зав. № 628 та його агрегатам понад 20 років для забезпечення міжремонтного строку служби 8 років. Кількісні характеристики послуг, що надаються за договором, зазначені у специфікації надання послуг (додаток № 1).
Порядок проведення таких робіт визначений Типовою програмою досліджень та робіт щодо оцінки технічного стану вертольотів типу Мі-24 з метою встановлення їм міжремонтного строку служби 8 років з відповідним продовженням призначеного строку служби під час ремонту на Державному підприємстві Конотопський авіаційний ремонтний завод АВІАКОН.
Типова програма затверджена Вказівкою заступника начальника армійської авіації з інженерно-авіаційної служби - головним інженером інженерно-авіаційної служби армійської авіації Командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 19 вересня 2012року №58 (0012) (далі - Типова програма) і є завданням замовника на виконання робіт (а.с.114), за наслідками яких готуються технічні звіти, які зазначені у п.9 Типової програми.
Як вбачається з технічного звіту про результати виконання Типової програми досліджень та робіт щодо оцінки технічного стану вертольотів типу Мі-24 з метою встановлення їм міжремонтного строку служби 8 років з відповідним продовженням призначеного строку служби під час ремонту на ДП КАРЗ АВІАКОН, головним інженером інженерно-авіаційної служби армійської авіації Командування Сухопутних військ Збройних Сил України видана Вказівка від 12 серпня 2014 року №80(0014) про встановлення призначених показників вертольоту Ми-24ПУ-1 зав. №628 та допуск вертольоту до експлуатації (а.с.114-115).
Таким чином, позивачем повністю та належним чином виконані умови договору, а тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.
Розглядаючи справу, господарський суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно встановив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що у відповідності до ст. 103 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» - залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2015 року у справі № 904/8338/15 - залишити без змін.
Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 17 грудня 2015 року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя О.В.Чус

Суддя І.Л. Кузнецова