ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2015 р. Справа № 925/1787/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., при секретарі Олексенко Т.В. за участю представників сторін: позивача не зявився, відповідача ОСОБА_1 за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Канівського комунального підприємства теплових мереж про стягнення 10776,35грн.

ВСТАНОВИВ:

По справі оголошувалась перерва з 26 листопада по 01 грудня 2015 року.

Заявлено позов про стягнення з відповідача 10776,35грн. заборгованості по договору №305/11-ТЕ від 19.09.2011р. купівлі продажу природного газу з яких, 8790,89грн. інфляційних та 1985,46грн. річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань за договором купівлі - продажу природного газу, а саме відповідач допустив прострочення оплати вартості отриманого за договором природного газу.

Представник відповідача у відзиві на позов та у судовому засіданні проти позову заперечував. Заперечення вмотивовано тим, що розрахунок за спожитий газ було здійснено у відповідності до укладеної сторонами а також Головним управлінням Державної казначейської служб і України у Черкаській області, Департаментом Фінансів Черкаської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням виконавчого комітету Канівської міської ради укладене договір № 42/30 про організацію взаєморозрахунків. Вказаною угодою було визначено, що сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору, що, на думку відповідача, свідчить про відсутність підстав для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, оскільки уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу. При цьому відповідач послався на правову позицію Верховного Суду України.

Представник позивача у письмовому запереченні на відзив не погоджувався з позицією відповідача та вважає, що вона суперечить чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні у справі докази встановив наступне.

19 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - Позивач, Компанія, Постачальник) та Канівським комунальним підприємством теплових мереж (далі - Відповідач, Покупець) укладений договір купівлі -продажу природного газу № 305/11-ТЕ (далі - Договір, належним чином засвідчена копія додається).

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. Договору Продавець зобов'язався передати Покупцеві у 2012 році природний газ для вироблення теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями, а також іншими споживачами, а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити газ на умовах, визначених Договором.

На виконання Договору, протягом жовтня 2011 року - квітня 2012 року та листопада - грудня 2012 року Позивач передав, а Відповідач прийняв природний газ в обсязі 8 678,737 тис. м3 на загальну суму 11362 202,48 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 31.10.11, 30.11.11, 31.12.11, 31.01.12, 29.02.12, 31.03.12, 30.04.12, 27.11.12, 30.11.12 та 31.12., довідками щодо кінцевого сальдо Відповідача та щодо операцій із Відповідачем за цей же період.

Відповідно до п. 6.1. Договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа наступного за місяцем поставки газу.

Однак, оплату за спожитий газ Відповідач вчасно та в повному обсязі не здійснював, а для захисту своїх прав Позивач був вимушений звернутись до суду.

Заборгованість за отриманий природний газ стягнута в судовому порядку у справах № 14/5026/1307/2012 та № 925/632/14, однак Відповідач погасив заборгованість у сумі 249035,38грн. лише 01.04.2014р., про що свідчить платіжне доручення №205 .

Станом на 17.02.14 позивач нарахував втрати від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення відповідачем зобов'язань у сумі 8 790,89 грн., а 3% річних від простроченої суми боргу - 1 985,46 грн.

В той же час судом встановлено, що 10 лютого 2014 року між сторонами у справі та Головним управлінням Державної казначейської служб і України у Черкаській області, Департаментом Фінансів Черкаської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням виконавчого комітету Канівської міської ради укладене договір № 42/30 про організацію взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України «Поро державний бюджет України на 2014 рік» і Порядку та Умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості в різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалася населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 29 січня 2014 року № 30.

Положеннями пункту 7 угоди про організацію взаєморозрахунків передбачено, що Канівське комунальні підприємство теплових мереж перераховує на рахунок НАК «Нафтогаз України» кошти у сумі 249035,38 грн, у тому числі податок на додану вартість 41505,90 грн для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2012 рік згідно з договором від 19.09.2011 № 305/11-ТЕ.

За змістом підпунктів 2, 3 пункту 10 договору про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні.

Кошти в сумі 249035,38 були перераховані на рахунок позивача платіжним дорученням від 01.04.2014 №205.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, для застосування відповідальності за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків і відповідно до пункту 16 якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

За таких обставин підстави для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України відсутні, оскільки уклавши угоду про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу.

На даний час заборгованість по договору за спожитий природний газ в 2012 році відсутня. Розрахунок відбувся в порядку і строки вказані в угоді про організацію взаєморозрахунків, які Відповідачем порушені не були. Про вказане свідчать додані до справи докази, а саме копія Договору, акту звірки розрахунків та платіжного доручення на оплату спожитого природного газу.

Таким чином, в розумінні статті 610 ЦК України не мало місце виконання зобов'язання відповідачем з порушенням умов, визначених змістом угоди про організацію взаєморозрахунків ( неналежне виконання).

Аналогічна правова позиція щодо відсутності підстав для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України викладена в постановах Верховного Суду України від 09.09.2014 № 3-101гс14, від 09.09.2014 № 3-102гс14, від 09.09.2014 № 3-105гс14, від .09.2014 № 3-111гс14, від 30.09.2014 № 3-114гс14.

Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, а позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49,82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.12.2015р.

СУДДЯ К.І.Довгань