ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.12.15р. Справа № 904/9310/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго", м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення 2 854 396, 33 грн. за договором купівлі - продажу природного газу

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача - ОСОБА_1, дов. № 14.127 від 13.05.2014р.

Від відповідача - ОСОБА_2, дов. № 202 від 25.02.2015р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду із позовом, яким просить стягнути з Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго" пеню у розмірі 96 707,49 грн., суму на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, що складає 2 615 733,95 грн., 3% річних у розмірі 1 741 954,89 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу № 13/2301-БО-3 від 21.12.2012 року в частині своєчасної та повної оплати за поставлений природний газ.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечив, заявив клопотання про зменшення суми пені на 70%.

У судовому засіданні 16.11.2015р. оголошувалась перерва до 08.12.2015р.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не подавалось.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні .2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2014р. у справі №904/2437/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго" про стягнення 3 793 381,92 грн. встановлено факт прострочення відповідача у звязку з неналежним виконанням умов договору №13/2301-БО-3 купівлі-продажу природного газу від 21.12.2012р. та стягнуто з останнього основний борг у сумі 3 482 092,21 грн., пеню - 103 734,96 грн. за період прострочення з 14.02.13р. по 27.03.14р., 3% річних - 65 595,03 грн. за період з 14.02.13р. по 27.03.14р. та інфляційні втрати - 38 224,76 грн. за період з травня 2013р. по лютий 2014р. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.07.2014р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2014р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.10.2014 р. постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.07.2014 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2014 у справі № 904/2437/14 залишено без змін.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.21014р. у справі №904/2437/14 встановлено, що 21.12.2012 року між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», яка в подальшому змінала назву на Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі позивач, продавець) та Нікопольським комунальним підприємством "Нікопольтеплоенерго" (далі відповідач, покупець) був укладений договір №13/2301-БО-3 купівлі-продажу природного газу, відповідно до п.1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію ст.10 ЗУ "Про засади функціонування ринку природного газу", а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що газ, який продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Продавець передає Покупцеві з 01 січня2013 по 31 грудня 2013 газ обсягом до 708,3 тис. куб.м. (п.2.1 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п.3.4 договору).

Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.11.1 договору).

Сторонами підписані акти приймання-передачі природного газу за спірним договором на загальну суму 4 814 236,55 грн. (а.с. 30-36).

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На дату звернення позивача з позовом до суду сума основної заборгованості за отриманий природний газ становить 3 482 092,21 грн. (справа №904/2337/14).

Відповідно до ч.3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань щодо повної оплати вартості поставленого природного газу відповідно до умов договору в частині сплати основного боргу позивачем нараховані пеня у сумі 96 707,49 грн. за період прострочення з 28.03.14р. по 13.07.2015р., втрати від інфляції за період з квітня 2013 року по червень 2015 року включно у розмірі 2 615 733, 95 грн. та 3% річних у розмірі 141 954,89 грн. за період з 28.03.2014р. по 05.08.2015р.

Отже, предметом розгляду у даній справі є стягнення пені, суми втрат від інфляції та трьох відсотків річних, нараховані на несплачену суму боргу за зобовязаннями по справі №904/2337/14.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд прийшов до висновку про задоволення спору на підставі наступного.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2014р. у справі №904/2437/14 встановлено наявність прострочки виконання основного зобовязання.

Оскільки відповідач не виконав свої зобов'язання за договором №13/2301-БО-3 від 21.12.2012 року, заборгованість станом на 05.08.2015р. складає 3 482 092,21грн., позивач продовжив нарахування пені, трьох відсотків річних та суми втрат від інфляції.

Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобовязання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3% річних, заявлених позивачем до стягнення, за період з 28.03.2014р. по 05.08.2015р. складають 141 954,89 грн. та підлягають до стягнення.

При перевірці розрахунку інфляційних втрат позивача суд враховує приписи Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати, що підлягають до стягнення необхідно рахувати наступним чином:

- на суму 644 515,64 грн. з березня 2014р. по червень 2015р. інфляційні втрати становлять 478 900,47 грн.;

- на суму 562 750,78 грн. з березня 2014р. по червень 2015р. - 418 145,96 грн.;

- на суму 72 434,05 грн. з березня 2014р. по червень 2015р. - 53 821,35 грн.;

- на суму 312 144,34 грн. з березня 2014р. по червень 2015р. - 231 935,52 грн.;

- на суму 683 949,82 грн. з березня 2014р. по червень 2015р. - 508 200,87 грн.;

- на суму 1 206 298,58 грн. з березня 2014р. по червень 2015р. - 896 327,29 грн.

Загальна сума інфляційних втрат, що підлягає до стягнена складає 2 587 331,46 грн.

В частині стягнення інфляційних втрат у сумі 28 402,49 грн. слід відмовити.

Відповідно до п. 7.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором.

В пункті 7.2. Договору сторони передбачили, що у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. цього Договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем пункту 6.1. умов цього договорі він у безспірному порядку зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікованої облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Перевіривши розрахунки Позивача, судом встановлено, що до стягнення підлягає пеня за період з 28.03.2014р. по 05.08.2015р. у сумі 96 707,49 грн.

В ході судового розгляду справи Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 70%.

Як вбачається з документів, наданих відповідачем в обґрунтування клопотання про зменшення розміру пені, він посилається на несвоєчасне виконання зобов'язань, яке виникло у зв'язку з скрутним фінансовим станом підприємства, по причині відсутності коштів та неприбутковості підприємства, а саме:

- збиток від виробничої діяльності на підприємстві за 2014р. - складає 9 003 млн. грн.;

- збитки від виробничої діяльності на підприємстві за 2015р. - складає 20 678 млн. грн.;

- заявлена частина майна підприємства знаходиться у податковій заставі, і унеможливлює оформлення банківського кредиту;

- накладення арешту на всі грошові кошти які містяться на рахунках та підлягають примусовому стягненню відповідно до наказу господарського суду, № 8/5005/4111/2012 від 11.06.2012р., наказу № 904/2440/14 від 23.06.2014 та зведеного виконавчого провадження № 22-1 від 18.05.2013р. на загальну суму 13 988 246,00 грн., від 28.01.2014р. на загальну суму 21 319 277,69 грн.

Арешт рахунків НКП "Нікопльтеплоенерго" унеможливлює стабільну роботу підприємства, а саме ставить під загрозу своєчасність оплати вартості спожитої електроенергії, не дозволяє підприємству своєчасно виплачувати заробітну плату, що є порушенням ЗУ "Про оплату праці" (підприємство працює за чотириденним робочим графіком на тиждень), не дозволяє підприємству своєчасно сплачувати, виконувати зобов'язання з погашення кредиту, не дозволяє виділяти будь-які кошти для фінансування технологічного процесу підприємства та ставить під сумнів стабільне проведення опалювального періоду та проведення планових ремонтних робіт в між опалювальний період.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014р. № 217 затверджено "Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки підприємства зі спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу". Тобто всі перерахування споживачів всіх категорій (населення, бюджетні установи та інші споживачі) автоматично перераховуються на рахунки з спеціальним режимом використання.

Незважаючи на скрутний фінансово-економічний стан підприємства та відсутність наявних обігових коштів на рахунках відповідача, спричинених кризою неплатежів населення за спожиту теплову енергію, плановою збитковістю діючого тарифу на теплопостачання, та постійного зростання цін на енергоносії, юридичним відділом відповідача разом з іншими пов'язаними відділами застосовуються всі необхідні заходи спрямовані на скорочення заборгованості споживачами теплової енергії для погашення заборгованості за природний газ. Відповідачем постійно розробляються та запроваджуються різні заходи, спрямовані на зменшення боргу населення за спожите тепло: надсилання боржникам рахунків, повідомлень про наявність боргу, претензій, досудових попереджень, обходи боржників працівниками підприємства робота з керівництвом найбільших підприємств та організацій бюджетної сфери міста, робота з головами ОСББ тощо.

НКП "Нікопольтеплоенерго" в м. Нікополь Дніпропетровської області є єдиним постачальником послуг централізованого теплопостачання, та забезпечує опаленням 631 жилий будинок, 24 лікувальні заклади, 16 дитячих закладів. 24 учбові заклади, які постійно треба обслуговувати з метою недопущення настання ситуації, що може призвести до зупинки опалювального сезону.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК господарський суд, приймаючи рішення, має право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, яка порушила зобов'язання.

Згідно до ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення судом розміру присудженої до стягнення неустойки є правом суду, яке реалізується ним на визначених законом підставах. Низький розрахунковий рівень споживачів (покупців) газу є характерною ознакою як для господарської діяльності позивача так і для господарської діяльності відповідача.

Водночас, виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальності, які встановленні договором або актом цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).

Споживачами природного газу відповідача є, зокрема, населення, відповідальність якого за прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати спожитого газу, у період, що заявлений позивачем, чинним законодавством не передбачена. Часткова оплата поставленого відповідачем споживачам природного газу здійснюється за рахунок бюджетних коштів (субсидій та субвенцій), ступінь виконання яких не залежить від заходів впливу, визначених цивільним законодавством.

З огляду на зазначене, враховуючи майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні та їх інтереси, що заслуговують на увагу, зокрема поступове збільшення розміру збитків відповідача свідчить про наявність реальної загрози банкрутства відповідача та зупинки опалювального сезону, що за умови соціальної значимості останнього може призвести до негативних наслідків для споживачів теплової енергії - населення м. Нікополя, лікувальних закладів, шкіл, інших об'єктів соціальної сфери міста, бюджетних установ та державних закладів, а також відсутність інших джерел отримання грошових коштів для оплати природного газу, суд вважає, що зазначені обставини справи є винятковими щодо можливості та доцільності зменшення розміру пені до 50%.

Враховуючи викладене, до стягнення з відповідача підлягає сума пені у розмірі 48 353,75 грн.

У стягненні 48 353,75 грн. пені слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, з врахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з стягненням з Відповідача пені - 48 353,75 грн., інфляційні втрати 2 587 331,46 грн., 3% річних 141 954,89 грн.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір слід покласти на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог з врахуванням п. 4.3 Пленуму ВСГУ № 7 від 21.02.2013р., відповідно до якого у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго" (53213, Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників , 12 А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) пені - 48 353,75 грн., інфляційні втрати 2 587 331,46 грн., 3% річних 141 954,89 грн., витрати по сплаті судового збору - 42 389,91грн., про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 09.12.2015р.

Суддя ОСОБА_3