РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Справа № 902/1305/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мамченко Ю.А.

судді Крейбух О.Г. ,

судді Дужич С.П.

при секретарі Німчук А.М.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 (довіреність №2/С/Д/А від 25.11.2014 року)

відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу відповідача ТОВ "ДСП Відродження" на рішення господарського суду Вінницької області від 05.11.2015 року у справі №902/1305/15 (суддя Говор Н.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДСП Відродження"

про стягнення 452485,03 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області (суддя Говор Н.Д.) від 05 листопада 2015 року у справі №902/1305/15 було задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Седна-Агро» (надалі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСП Відродження» (надалі відповідач) про стягнення 452485,03 грн. заборгованості /а.с.101-105/. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДСП Відродження" (вул.40-річчя Жовтня, буд. 1, смт. Дашів, Іллінецького району, Вінницької області, 22740, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" (вул. Леніна,3, м. Монастирище, Черкаська область, 19100, ) 152131,50 грн. основного боргу, 92896,19 грн. пені, 89403,30 грн. 30% річних, 118054,04 грн. інфляційних втрат, 6792,53 грн. судового збору, 8980 грн. витрат на послуги адвоката.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що сторонами було підписано специфікації №1 від 29.07.2013 року на суму 62370 грн. та №2 від 28.08.2013 року на суму 89761,50 грн. На виконання зобов'язань за договором позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 152131,50 грн., що стверджується видатковими накладними №5062 від 29.07.2013 року на суму 62370 грн., №5486 від 12.09.2013 року на суму 89761,50 грн. Відповідач свої зобов'язання по оплаті одержаного товару не виконав.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ДСП Відродження» звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Вінницької області від 05 листопада 2015 року по справі №902/1305/15 скасувати і прийняти нове рішення, яким в позові відмовити /а.с. 111-115/. Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Вінницької області норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що жодних договорів про поставку насіння в кредит на умовах товарно-матеріальних цінностей з ТОВ «Седна-Агро» ТОВ «ДСП Відродження» не укладало. Згідно проведеного на підприємстві службового розслідування зясовано, що договір з ТОВ «Седна-Агро» насправді не укладався, проте копії чистих аркушів з підписом керівника та печаткою, що були в певній кількості у бухгалтера ТОВ «ДСП Відродження» передавались довіреній особі керівника ТОВ «ДСП Відродження» фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2. З фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 у керівника ТОВ «ДСП Відродження» були партнерські відносини, що полягали у взаємодопомозі в обробітку землі. Саме цим пояснюється отримання для ФОП ОСОБА_2 на склад ТОВ «ДСП Відродження» товарно-матеріальних цінностей, що призначені для фізичної особи-підприємця ОСОБА_2. На даний час, товарно-матеріальні цінності, що призначені для фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 перебувають на відповідальному зберіганні на складі ТОВ «ДСП Відродження» і можуть бути передані власнику цих товарно-матеріальних цінностей.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 30 листопада 2015 року у справі №902/1305/15 було прийнято до провадження апеляційну скаргу відповідача та призначено дату судового засідання на 17 грудня 2015 року /а.с. 110/.

04 грудня 2015 року через канцелярію суду представник ТОВ «Седна-Агро» подав клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 07 грудня 2015 року у справі №902/1305/15 клопотання позивача про участь в засіданні в режимі відео конференції задоволено, доручено господарському суду Черкаської області проведення судового засідання по справі №902/1305/15, яке призначене ухвалою РАГС від 30 листопада 2015 року на 17 грудня 2015 року об 11:15 год. в режимі відеоконференції в приміщенні господарського суду Черкаської області.

Від позивача ТОВ «Седна-Агро» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін /а.с.129-134/. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що місцевий господарський суд правильно та достеменно встановив, а відповідач належним чином не спростував, що доказом того, що товар було поставлено та отримано на умовах договору поставки насіння в кредит 2013 №096-ДВ від 29.07.2013 року та специфікацій №1 від 29.07.2013 року та №2 від 28.08.2013 року є посилання на нього в видаткових накладних №5062 від 29.07.2013 року на суму 62370 грн., №5486 від 12.09.2013 року на суму 89761,5 грн. Підписані сторонами специфікації №1 від 29.07.2013 року та №2 від 28.08.2013 року містять в собі визначення, що «специфікація є невідємною частиною договору №096-ДВ від 29.07.2013 року». Матеріали справи та апеляційної скарги не містять доказів внесення змін до вказаного договору чи укладання договору відповідно до якого було б здійснено заміну сторони (покупця, боржника) у даному правовідношенні з ТОВ «ДСП Відродження» на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2, а тому доводи відповідача в цій частині є непереконливими та необґрунтованими. Відповідач доказів визнання договору поставки недійсним, неукладеним або удаваним з будь-яких підстав у встановленому законом порядку суду першої та апеляційної інстанції не надав.

Розгляд справи 17 грудня 2015 року відбувся в режимі відеоконференції у відповідності до статті 74-1 ГПК України та ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 07 грудня 2015 року.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином /а.с.138/.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог статті 101 ГПК України.

Крім того, відповідно до пункту 4 ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 30 листопада 2015 року явка представників сторін визначалась на їх розсуд.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 29.07.2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" (в договорі Постачальник) та Товариство з обмеженою відповідальністю "ДСП Відродження" (в договорі Покупець) уклали договір поставки насіння в кредит 2013 № 096-ДВ (далі Договір) /а.с.20-23/.

Відповідно до пункту 1.1 Договору Постачальник зобов'язується продати та поставити у строки передбачені цим договором Покупцеві насіння рослин (далі - Товар), а Покупець зобов'язується приймати зазначений Товар і оплачувати його вартість згідно встановленого цим Договором порядку. Поставка Товару здійснюється за рахунок Постачальника згідно замовлень Покупця, за умови наявності на складі Постачальника. Замовлення можуть подаватися Покупцем шляхом надіслання Постачальнику відповідних повідомлень електронною поштою, факсом або поштою.

Відповідно до пункту 1.2 Договору асортимент, номенклатура, кількість, ціна та характеристики Товару визначаються Сторонами на підставі замовлення Покупця та виходячи з наявності Товару на складі Постачальника й вказуються у відповідній специфікації (далі - Специфікація) та видаткових накладних. Кожна Специфікація підписується Сторонами, додається до Договору і є його невід'ємною частиною.

Відповідно до пункту 3.1. Договору ціна Товару (ціна договору) та/або його окремої партії вказана в Специфікаціях до цього договору, видаткових накладних (та/або додаткових угодах), що є невід'ємними його частинами.

Відповідно до пункту 4.1 Договору оплата Товару Покупцем здійснюється у безготівковій формі, за ціною та у строки, вказані в Специфікації, видаткових накладних шляхом перерахування вартості товару на поточний банківський рахунок Постачальника в терміни зазначені в Специфікаціях до цього договору. Остаточний розрахунок за весь поставлений по цьому договору Товар Покупець зобов'язаний здійснити не пізніше як до 30 вересня 2013 року.

Відповідно до пункту 7.3 Договору у разі прострочення строків оплати Товару відповідно до пункту 4.1. Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочки до повного виконання стороною своїх зобов'язань.

Відповідно до пункту 7.5 Договору крім того, відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов'язання, Покупець зобов'язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки та 30 % річних від простроченої (неоплаченої) суми.

З дослідженого місцевим господарським судом та перевіреного судом апеляційної інстанції вбачається, що сторонами було підписано Специфікації №1 від 29.07.2013 року на суму 62370,00 грн. та №2 від 28.08.2013 року на суму 89761,50 грн. /а.с. 24, 25/.

На виконання зобов'язань за договором позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 152131,50 грн., що стверджується видатковими накладними №5062 від 29.07.2013 року на суму 62370 грн., №5486 від 12.09.2013 року на суму 89761,50 грн. /а.с. 26, 27/.

Відповідач свої зобов'язання по оплаті одержаного товару не виконав.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу, положення якого застосовуються до договорів поставки згідно частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України одна сторона (продавець) зобов'язується передати у власність другій стороні (покупцеві) товар, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму після прийняття товару, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, позовні вимоги в частині стягнення боргу підтверджуються договором №096-ДВ від 29.07.2013 року, специфікаціями №1 від 29.07.2013 року, №2 від 28.08.2013 року, видатковими накладними №5062 від 29.07.2013 року, №5486 від 12.09.2013 року, довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей, розрахунком, іншими матеріалами справи, а тому суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача 152131,50 грн. основного боргу.

Крім суми основного боргу ТОВ «Седна-Агро» було заявлено до стягнення 92896,19 грн. пені за період з 30.09.2013 року по 14.09.2015 року, 89403,30 грн. 30% річних за період з 30.09.2013 року по 14.09.2015 року, 118054,04 грн. інфляційних втрат за період з 01.10.2013 року по 30.06.2015 року.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно пункту 2 статті 551 Цивільного кодексу України - якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 7.3 Договору у разі прострочення строків оплати Товару відповідно до пункту 4.1. Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочки до повного виконання стороною своїх зобов'язань.

Колегією суддів перевірено розрахунок пені за період з 30.09.2013 року по 14.09.2015 року та встановлено, що місцевим господарським судом правомірно стягнуто з відповідача пеню в сумі 92896,19 грн., оскільки її розмір не перебільшує той який встановлений судами обох інстанцій (92900,25 грн.)

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 7.5 Договору крім того, відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов'язання, Покупець зобов'язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки та 30 % річних від простроченої (неоплаченої) суми.

Апеляційним господарським судом перевірено розрахунки 30% річних за період з 30.09.2013 року по 14.09.2015 року, який становить 98403,31 грн., інфляційних втрат за період з 01.10.2013 року по 30.06.2015 року, який становить 118054,04 грн. та встановлено, що вони є арифметично вірними, відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Доводи скаржника щодо неукладеності договору поставки насіння в кредит на умовах товарно-матеріальних цінностей з ТОВ «Седна-Агро» відхиляються колегією суддів, оскільки в матеріалах справи наявний договір поставки насіння в кредит 2013 № 096-ДВ від 29 липня 2013 року, специфікація №1 від 29.07.2013 року на суму 62370 грн., специфікація №2 від 28.08.2013 року на суму 89761,50 грн., видаткові накладні №5062 від 29.07.2013 року на суму 62370 грн. та №5486 від 12.09.2013 року на суму 89761,50 грн., довіреність №14 від 29 липня 2013 року на яких міститься відтиск печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСП Відродження», а в матеріалах справи відсутні докази її втрати чи перебування у інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд правомірно задоволив позовну вимогу про стягнення з відповідача 452485,03 грн., з яких: основний борг 152131,50 грн.; пеня 92896,19 грн.; 30% річних 89403,30 грн.; інфляційні втрати 118054,04 грн.

Крім того, відповідно до пункту 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, а саме: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Господарський суд Вінницької області прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог в сумі 8980 грн. витрат на послуги адвоката відповідно до статті 49 ГПК України, оскільки позовні вимоги в цій частині підтверджуються договором про надання правової допомоги та ведення справи в господарському суді №4 від 10.07.2015 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_3 №345 від 19.10.2009 року, платіжним дорученням №5650 від 19.10.2015 року.

Щодо доводів апелянта про відсутність пронумерованих сторінок в Договорі, підписів уповноважених представників сторін та про відсутність печаток сторін на кожній сторінці, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до приписів частин 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Як вбачається із наявного у справі Договору поставки насіння в кредит 2013 № 096-ДВ від 29.07.2013 року останній скріплено гербовими печатками сторін, містить підписи із зазначенням посад підписантів (директор ТОВ "Седна-Агро" ОСОБА_4 та директор ТОВ "ДСП "Відродження" ОСОБА_5А.).

Окрім того, суд зауважує, що нормами чинного законодавства не передбачено обов'язку сторін за правочином вчинення дій щодо нумерації сторінок договору, проставляння підписів та печаток на кожній сторінці договору, який містить більше ніж одну сторінку.

Таке оформлення договору є їх правом та вчинюється за обопільною домовленістю.

Виходячи з аналізу наведених вище норм чинного законодавства колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що відсутність такого оформлення зі сторони контрагентів договору не тягне за собою його недійсності, неукладеності чи нікчемності.

Посилання скаржника на приписи статей 180, 181 Господарського кодексу України, а також термінологічне значення слова "єдиний", як на підставу своїх заперечень в цій частині щодо неукладеності відхиляється апеляційним судом оскільки на думку суду, з урахуванням наведеного вище, грунтується на хибному тлумаченні останнім зазначених норм права.

Також не приймається судом до уваги твердження апелянта про відсутність необхідного інтересу в укладенні Договору поставки насіння в кредит 2013 № 096-ДВ від 29.07.2013 року, так як вказане не спростовує факт його укладення, отримання за ним товару та наявності боргу перед позивачем.

З врахуванням наведеного вище апеляційний суд дійшов переконливого висновку про безпідставність та необгрунтованість доводів скаржника, які не можуть слугувати підставою для його звільнення від цивільно-правової відповідальності за порушення умов Договору.

Інші доводи скаржника не заслуговують на увагу, оскільки їм була надана вичерпна правова оцінка судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів, які відповідно до статей 33, 34 ГПК України засвідчують певні обставини і на яких ґрунтується висновок суду.

Відповідно до пункту 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Вінницької області від 05.11.15 року у справі №902/1305/15 залишити без змін, апеляційну скаргу ТОВ "ДСП Відродження" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 902/1305/15 повернути господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Дужич С.П.