РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2015Справа №910/28437/15
За позовом Приватного акціонерного товариства "Готель "Дніпро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВП-Груп"

про розірвання договору та зобов'язання вчинити дії

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Блажко О.М. - представник за довіреністю № 53 від 08.06.2015;

Яворська О.С. - представник за довіреністю № 52/1 від 10.09.2015;

від відповідача: Сухом'яткін К.М. - представник за довіреністю б/н від 19.05.2015.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

04.11.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Готель "Дніпро" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВП-Груп" про розірвання договору та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, істотно порушуючи умови договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490, здійснив капітальний ремонт орендованого приміщення за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, Ѕ площею 120 кв.м. та отримав декларацію про готовність об'єкта до експлуатації № КВ 53, що має наслідком позбавлення позивача права власності на вказане майно. За таких обставин, з огляду на істотне порушення відповідачем умов договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490, позивач просить суд розірвати договір оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490 та зобов'язати відповідача повернути позивачу протягом 10 робочих днів з моменту набрання рішенням законної сили невідокремлену частину приміщення загальною площею 120 кв.м., розташованого на першому поверсі у лівому крилі будівлі «Дніпро» за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, 1/2, у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, повністю сплатити всі орендні та інші платежі за час фактичного користування приміщенням.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2015 порушено провадження у справі № 910/28437/15 та справу призначено до розгляду на 24.11.2015.

23.11.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, які суд долучив до матеріалів справи.

23.11.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке суд долучив до матеріалів справи.

24.11.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке суд долучив до матеріалів справи.

Представники сторін у судове засідання 24.11.2015 не з'явились, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Враховуючи обґрунтованість клопотань представників сторін про відкладення розгляду справи та необхідність подання сторонами доказів у справі, суд, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, відклав розгляд справи на 08.12.2015, про що виніс відповідну ухвалу.

У судовому засіданні 08.12.2015 представник позивача подав уточнення до позовної заяви, яке по суті є заявою про відмову від позову в частині зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП - Груп» повернути Приватному акціонерному товариству "Готель "Дніпро" частину приміщення загальною площею 120 кв. м, повністю сплатити всі орендні та інші платежі за час фактичного користування приміщенням.

Також у даному судовому засіданні представник відповідача подав суду відзив на позов із викладеними запереченнями проти позову з тих підстав, що листом від 18.04.2013 позивач надав відповідачеві згоду на виконання ремонтних робіт в орендованому за договором оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490 приміщенні, однак декларація про готовність об'єкта до експлуатації, видана за наслідками виконання ремонтних робіт в приміщенні позивача загальною площею 120 кв.м., розташованого на першому поверсі у лівому крилі будівлі «Дніпро» за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, 1/2, не припиняє права власності останнього на такий об'єкт та не встановлює права власності відповідача на це майно. За таких обставин, відповідач просить суд відмовити в позові.

У судовому засіданні 08.12.2015 представник позивача усно заявив клопотання про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з документами, поданими представником відповідача. Зважаючи на наведене, враховуючи відсутність заперечень зі сторони відповідача, суд задовольнив вказане усне клопотання позивача, у зв'язку з чим відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 08.12.2015 оголошено перерву до 11.12.2015.

У судове засідання 11.12.2015 з'явились представники позивача та відповідача. Представники позивача підтримали позов з урахуванням уточнень до позовної заяви, які по суті є заявою про відмову від позову в частині зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП - Груп» повернути Приватному акціонерному товариству "Готель "Дніпро" частину приміщення загальною площею 120 кв. м, повністю сплатити всі орендні та інші платежі за час фактичного користування приміщенням. Відповідач заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві.

У судовому засіданні 11.12.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

26.12.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СВП-ГРУП» (орендар, відповідач) та Приватним акціонерним товариством «Готель Дніпро» (орендодавець, позивач) було укладено договір № 1490 оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаренком В.М. та зареєстрований в реєстрі за № 2507 (далі-Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування невідокремлену частину приміщення загальною площею 120 кв.м., що розміщене на першому поверсі у лівому крилі будівлі «Дніпро» за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, Ѕ, що належить орендодавцю на підставі свідоцтва про право власності (серія ЯЯ №376082), видане 27.12.2004 Головним управлінням комунальної власності м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 28.04.2005 № 712-В. Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 35884954 від 17.10.2012.

Вартість приміщення визначена згідно з Висновком про вартість майна і становить 1913529,00 грн. станом на 30.06.2012 (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 1.3. Договору, метою оренди є використання орендарем приміщення для розміщення непродовольчого магазину.

Як встановлено в п. 1.4. Договору, передача приміщення в оренду не тягне за собою виникнення права власності на приміщення. Власником приміщення залишається орендодавець, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Згідно з п. 5.1.8. Договору, орендар зобов'язується здійснювати капітальний ремонт приміщення лише за письмовим погодженням з орендодавцем та з обов'язковим оформленням Додаткової угоди до цього договору, якою встановлюється порядок його здійснення, строки та вартість (кошторис) такого ремонту.

Відповідно до п.п. 7.1., 7.2., 7.3. Договору, останній набирає чинності з моменту підписання акту прийому-передачі. Строк оренди складає 15 років. Договір діє до 26.12.2027. Закінчення строку дії чинного договору чи його дострокове розірвання не звільняє орендаря від виконання тих зобов'язань, що залишились невиконаними.

Як передбачено п. 11.6. Договору, право власності на всі зроблені орендарем поліпшення в приміщенні після дострокового розірвання чи припинення дії даного договору належать орендодавцю, за винятком тих, які можуть бути відокремлені без шкоди для приміщення.

16.04.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СВП-ГРУП» та Приватним акціонерним товариством «Готель Дніпро» було укладено договір про внесення змін до договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаренком В.М. 26.12.2012, за реєстровим номером 2507, яким, зокрема, внесено зміни до п. 1.3. договору № 1490 оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 та викладено його в такій редакції: «метою оренди є використання орендарем приміщення для розміщення кафе», а також до п. 11.6. вказаного договору та викладено його в такій редакції: «Право власності на всі зроблені орендарем поліпшення в приміщенні після дострокового розірвання чи припинення дії даного договору належать орендодавцю, за винятком тих, які можуть бути відокремлені без шкоди для приміщення. Якщо орендар здійснив за рахунок власних коштів за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобов'язаний у разі дострокового розірвання чи припинення дії даного договору компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної в установленому законодавством порядку, яке відбулося в результаті цих поліпшень. Вартість поліпшень орендованого майна, зроблених орендарем без згоди орендодавця, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, компенсації не підлягає та є власністю орендодавця».

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору № 1490 оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Судом встановлено, що актом прийому-передачі від 26.12.2012 за договором оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490 позивачем передано, а відповідачем прийнято невідокремлену частину приміщення загальною площею 120 кв.м., що розміщена на першому поверсі у лівому крилі будівлі «Дніпро» за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, Ѕ за договором оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490. Вказаний акт прийому-передачі від 26.12.2012 підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

Судом встановлено, що 01.05.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СВП-ГРУП» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кофе Хауз. Україна» (орендар) укладено договір оренди № 01-05/13 частини нежитлового приміщення, предметом якого є передача орендодавцем та прийняття орендарем в строкове платне користування невідокремленої частини приміщення загальною площею 120 кв.м., що розміщене на першому поверсі у лівому крилі будівлі «Дніпро» за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, Ѕ, будівля готелю (літера «А»).

Листом від 18.04.2013 № 95/03, копія якого додана відповідачем до відзиву на позов, позивач надав відповідачу згоду на передачу приміщення загальною площею 120 кв.м., що розміщеного на першому поверсі у лівому крилі будівлі «Дніпро» за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, Ѕ, в суборенду ТОВ «Кофе Хауз. Україна» строком на 2 роки 11 місяців у разі виконання таких вимог: умови договору суборенди не будуть суперечити умовам договору № 1490 оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012; орендар зобов'язується надати орендодавцю засвідчену копію договору суборенди протягом двох днів з моменту його підписання.

Згідно з п. 7.2. договору оренди № 01-05/13 частини нежитлового приміщення від 01.05.2013, строк оренди складає 2 роки 11 місяців.

Дослідивши зміст укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «СВП-ГРУП» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кофе Хауз. Україна» договору оренди № 01-05/13 частини нежитлового приміщення від 01.05.2013, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором суборенди.

Згідно зі ст. 774 Цивільного кодексу України, передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Судом також встановлено, що листом від 18.04.2013 № 04/03, копія якого додана відповідачем до відзиву на позов, позивач вказав на те, що він не заперечує щодо проведення відповідачем ремонтних робіт в орендованому приміщенні на підставі договору № 1490 оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012.

Судом встановлено, що відповідно до листа Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 12.10.2015 № 40-203/351, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві замовнику будівництва - ТОВ «СВП-ГРУП» зареєстровано: 22.04.2013 декларацію по початок виконання будівельних робіт із реконструкції нежитлових приміщень під заклад харчування-кафе на вул. Хрещатик Ѕ у Печерському районі м. Києва від 22.04.2013 № КВ 71; 30.04.2013 декларацію про готовність об'єкта до експлуатації № КВ 53.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує на те, що відповідач, в порушення договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490, всупереч меті його укладення, здійснив капітальний ремонт орендованого приміщення за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, Ѕ площею 120 кв.м., що має наслідком позбавлення позивача права власності на вказане майно. За таких обставин, з огляду на істотне порушення відповідачем умов договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490, позивач просить суд розірвати договір оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Так, позивач просить суд розірвати договір оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490 у зв'язку з тим, що відповідачем істотно порушено умови такого договору, оскільки проведено ремонт орендованого приміщення, що свідчить про намір одержати таке приміщення у власність, що суперечить меті укладення договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490 та порушує його умови, так як позивач позбавляється не лише прибутку, але й права власності на належне йому майно.

Відповідно до ст. 776 Цивільного кодексу України, капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк.

Згідно зі ст. 778 Цивільного кодексу України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Як встановлено судом, згідно з п. 5.1.8. договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490, орендар зобов'язується здійснювати капітальний ремонт приміщення лише за письмовим погодженням з орендодавцем та з обов'язковим оформленням Додаткової угоди до цього договору, якою встановлюється порядок його здійснення, строки та вартість (кошторис) такого ремонту.

Як встановлено судом, листом від 18.04.2013 № 04/03, копія якого додана відповідачем до відзиву на позов, позивач вказав на те, що він не заперечує щодо проведення відповідачем ремонтних робіт в орендованому приміщенні на підставі договору № 1490 оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012.

Отже, ремонт орендованого за договором оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490 приміщення було здійснено у відповідності до умов п. п. 5.1.8. договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490 стосовно отримання відповідачем згоди на проведення ремонту.

Згідно з п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461, який визначає механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Як встановлено судом, відповідно до листа Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 12.10.2015 № 40-203/351, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві замовнику будівництва - ТОВ «СВП-ГРУП» зареєстровано: 22.04.2013 декларацію по початок виконання будівельних робіт із реконструкції нежитлових приміщень під заклад харчування-кафе на вул. Хрещатик Ѕ у Печерському районі м. Києва від 22.04.2013 № КВ 71; 30.04.2013 декларацію про готовність об'єкта до експлуатації № КВ 53.

При цьому, відповідно до п. 1.4. договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490, передача приміщення в оренду не тягне за собою виникнення права власності на приміщення. Власником приміщення залишається орендодавець, а орендар користується ним протягом строку оренди.

З огляду на вищенаведене, передача позивачем майна за договором оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490 в оренду не припиняє права власності останнього на це майно.

З огляду на вищенаведене, умови договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490 не передбачають виникнення у відповідача права власності на об'єкт оренди внаслідок ремонту приміщення за таким договором, тим більше, що договір оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490 містить положення, викладені в п. 1.4., стосовно забезпечення збереження права власності орендодавця (позивача) на таке майно.

Крім того, відповідно до п. 11.6. договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490 в редакції договору про внесення змін до договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012, право власності на всі зроблені орендарем поліпшення в приміщенні після дострокового розірвання чи припинення дії даного договору належать орендодавцю, за винятком тих, які можуть бути відокремлені без шкоди для приміщення. Якщо орендар здійснив за рахунок власних коштів за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобов'язаний у разі дострокового розірвання чи припинення дії даного договору компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної в установленому законодавством порядку, яке відбулося в результаті цих поліпшень. Вартість поліпшень орендованого майна, зроблених орендарем без згоди орендодавця, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, компенсації не підлягає та є власністю орендодавця

За таких обставин, позивачем не доведено вчинення відповідачем порушення умов договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490, внаслідок якого позивач позбавляється того, на що розраховував при укладенні договору (істотне порушення), оскільки позивач не втрачає право власності на переданий за таким договором об'єкт оренди.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимог про розірвання договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490 з огляду на відсутність порушення прав позивача.

Окрім того, в судовому засіданні 08.12.2015 представник позивача подав уточнення до позовної заяви, яка по суті є заявою про відмову від позову в частині зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП - Груп» повернути Приватному акціонерному товариству "Готель "Дніпро" частину приміщення загальною площею 120 кв. м, повністю сплатити всі орендні та інші платежі за час фактичного користування приміщенням.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України господарський суд не приймає відмови від позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні заяви позивача про відмову від позову в частині зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП - Груп» повернути Приватному акціонерному товариству "Готель "Дніпро" частину приміщення загальною площею 120 кв. м, повністю сплатити всі орендні та інші платежі за час фактичного користування приміщенням, так як ця відмова подана уповноваженим представником позивача Блажком О.М. відповідно до довіреності № 53 від 08.06.2015, не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, а отже відмова позивача від позову щодо вимоги про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП - Груп» повернути Приватному акціонерному товариству "Готель "Дніпро" частину приміщення загальною площею 120 кв. м, повністю сплатити всі орендні та інші платежі за час фактичного користування приміщенням приймається судом.

Згідно з ч. 4 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі підлягає припиненню, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі в частині позовної вимоги про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП - Груп» повернути Приватному акціонерному товариству "Готель "Дніпро" частину приміщення загальною площею 120 кв. м, повністю сплатити всі орендні та інші платежі за час фактичного користування приміщенням.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача, з огляду на відмову в задоволенні судом позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись 43, 49, ч. 4 ст. 78, п. 4 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у позові в частині позовних вимог про розірвання договору оренди частини нежитлового приміщення від 26.12.2012 № 1490, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «СВП - Груп» та Приватним акціонерним товариством "Готель "Дніпро".

2. Прийняти відмову від позовних вимог в частині позовної вимоги про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП - Груп» повернути Приватному акціонерному товариству "Готель "Дніпро" протягом 10 робочих днів з моменту набрання рішенням законної сили невідокремлену частину приміщення загальною площею 120 кв.м., розташованого на першому поверсі у лівому крилі будівлі «Дніпро» за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, 1/2, у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, повністю сплатити всі орендні та інші платежі за час фактичного користування приміщенням.

3. Припинити провадження у справі № 910/28437/15 в частині позовних вимог про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП - Груп» повернути Приватному акціонерному товариству "Готель "Дніпро" протягом 10 робочих днів з моменту набрання рішенням законної сили невідокремлену частину приміщення загальною площею 120 кв.м., розташованого на першому поверсі у лівому крилі будівлі «Дніпро» за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, 1/2, у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, повністю сплатити всі орендні та інші платежі за час фактичного користування приміщенням.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 16.12.2015

Суддя І.М. Отрош