ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" грудня 2015 р.Справа № 924/1667/15

Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Заярнюк І.В., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛАЗ ТЕХНОЦЕНТР", м. Дніпропетровськ

до публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат", м. Полонне, Хмельницької області

про стягнення 83014,46 грн. заборгованості та відшкодувати витрати на юридичні послуги в сумі 4500,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат" 83014,46 грн., з них 34889,20 грн. заборгованості, 18916,48 грн. інфляційних втрат, 9127,75 грн. штрафу, 20081,03 грн. пені, нарахованих за невиконання договірних зобов'язань щодо оплати отриманого товару згідно договору поставки №6/14 від 28.04.2014 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "БІЛАЗ ТЕХНОЦЕНТР" (постачальник) та публічним акціонерним товариством "Полонський гірничий комбінат" (покупець), відшкодувати витрати на юридичні послуги в сумі 4500,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на умови договору поставки №6/14 від 28.04.2014 року, ст.ст. 20, 193, 224, 225 Господарського кодексу України, ст.ст. 16, 22, 526, 611, 614, 623, 625 Цивільного кодексу України, договір №06/14 від 25.06.2014р. про надання юридичних послу та акт надання-приймання послуг по договору про надання юридичних послу від 25.06.2014р. №06/14 від 01.10.2015р.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. На адресу суду 07.12.2015р. направив заяву про розгляд справи без участі представника позивача та додаткові докази для долучення до матеріалів справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повноважного представника в судове засідання не направив, вимог ухвал суду від 09.10.2015р., 28.10.2015р. та від 17.11.2015р. не виконав, письмових пояснень по суті спору не надав, про причини неявки суд не повідомив. Ухвала про порушення провадження у справі від 09.10.2015р. отримана відповідачем 16.10.2015р. про що свідчити поштове повідомлення про вручення від 13.10.2015р. наявне в матеріалах справи.

Судом в даному випадку приймається до уваги, що неявка в судове засідання господарського суду представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті та не тягне за собою відкладення справи на іншу дату. Тому, для уникнення зловживання процесуальними правами, враховуючи те, що судом вжито всіх необхідних заходів щодо належного повідомлення сторін про слухання справи в суді, суд вважає за доцільне розглянути дану справу по суті, на підставі ст.75 ГПК України, за наявними документами.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

28.04.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю БІЛАЗ ТЕХНОЦЕНТР (постачальник) та публічним акціонерним товариством „Полонський гірничий комбінат (покупець) укладено договір поставки товару №6/14 відповідно до п. 1.1. якого постачальник в порядку та на умовах цього договору, передає у власність покупця товар, що належить постачальнику.

Відповідно до п. 1.2. договору загальна вартість товару, що відпускається в рамках даного Договору, складається із сумарної вартості усього товару, включаючи ПДВ, вказаних у видатково-прибуткових накладних.

Згідно з п. 3.1. договору підпис покупця в накладній на відпустку товару або оплата рахунку є вираженням згоди покупця із зазначеними в них номенклатурою й цінами на товар.

Покупець здійснює оплату продукції в українській гривні в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника, який зазначений нижче у цьому договорі. Оплата в розмірі 100% вартості поставленого товару підлягає оплаті протягом 7 (сім) банківських днів з дати поставки відповідної продукції (п.п. 3.2., 3.3. договору).

У випадку порушення строків оплати товару при відстрочці платежу, покупець зобов'язаний сплатити постачальникові штраф у розмірі 20% річних з моменту виникнення прострочення до моменту погашення заборгованості, сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також пеню у розмірі подвійної дисконтної ставки НБУ. що діє на момент нарахування пені, від суми боргу за кожний календарний день прострочення (п. 5.1. договору).

Договір вступає в силу з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2014р. - але в будь - якому випадку до повного виконання сторонами свої зобов'язань за цим договором. У випадку, якщо жодна зі сторін до повного виконання сторонами свої зобов'язань за цим договором не дасть письмове повідомлення про припинення дії договору, він вважається пролонгованим на наступний рік з 1 січня по 31 грудня. Дана умова діє на кожний наступний календарний рік.

Договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

На виконання умов договору за період з 28.05.2014р. по 10.06.2014р. позивач поставив відповідачу товару на загальну суму 79686,60 грн., а саме: згідно видаткової накладної №К-0275 від 28.05.2014р. за довіреністю №443 від 26.05.2014р. на суму 13110,00 грн.; згідно видаткової накладної №К-0286 від 30.05.2014р. за довіреністю №445 від 30.05.2014р. на суму 60000,00 грн.; згідно видаткової накладної №К-0287 від 30.05.2014р. за довіреністю №445 від 30.05.2014р. на суму 3797,40 грн.; згідно видаткової накладної №К-0311 від 10.06.2014р. за довіреністю №458 від 09.06.2014р. на суму 2779,20 грн.

Покупець за поставлений товар сплатив лише 44797,40 грн., а саме: по видатковій накладній №К-0275 від 28.05.2014р. на суму 13110,00 грн. сплачено 7000,00 грн. згідно платіжного доручення №215 від 27.05.2014р.; по видатковій накладній №К-0286 від 30.05.2014р. на суму 60000,00 грн. сплачено 36000,00 грн., згідно платіжного доручення №229 від 30.05.2014р. на суму 23000,00 грн., згідно платіжного доручення №304 від 20.06.2014р. на суму 10000,00 грн., згідно платіжного доручення №0UTT40760 від 24.09.2014р. на суму 1000,00 грн. та згідно платіжного доручення №533 від 26.12.2014р. на суму 2000,00 грн.; по видатковій накладній №К-0287 від 30.05.2014р. на суму 3797,40 грн. сплачено 1797,40 грн. згідно платіжного доручення №241 від 02.06.2014р.

В результаті часткової оплати поставленого товару, у відповідача утворилась заборгованість перед ТОВ БІЛАЗ ТЕХНОЦЕНТР в сумі 34889,20 грн.

07.09.2015р. позивач направив на адресу відповідача претензію про сплату заборгованості за поставлений товар в розмірі 34889,20 грн., яка отримана ПАТ "Полонський гірничий комбінат" 11.09.2015р. згідно поштового повідомлення про вручення наявного в матеріалах справи. Відповідь на претензію відсутня.

Таким чином, в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань, позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 83014,46 грн., з яких 34889,20грн. заборгованість за поставлений товар, 18916,48 грн. інфляційних втрат, 9127,75 грн. - 20% штрафу, 20081,03 грн. пені та 4500,00 грн. - відшкодування витрат на юридичні послуги.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке:

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод (правочинів), передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як убачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договір поставки товару від 28.04.2014р., за умовами п.п. 1.1. якого постачальник в порядку та на умовах цього договору, передає у власність покупця товар, що належить постачальнику.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки). Зокрема, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до п.п. 3.2., 3.3 договору покупець здійснює оплату продукції в українській гривні в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника, який зазначений нижче у цьому договорі. Оплата в розмірі 100% вартості поставленого товару підлягає оплаті протягом 7 (сім) банківських днів з дати поставки відповідної продукції

Як убачається з матеріалів справи, відповідач оплату товару, отриманого за видатковими накладними №К-0275 від 28.05.2014р., №К-0286 від 30.05.2014р., №К-0287 від 30.05.2014р., №К0311 від 10.06.2014р. здійснив частково, утворивши заборгованість в сумі 34889,20 грн.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Враховуючи зазначені положення законодавства та обставини справи, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 34889,20 грн. основного боргу заявлена обґрунтовано, а тому підлягає задоволенню.

За прострочення оплати поставленого товару позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 20081,03 грн., а саме: за видатковою накладною №К-0275 від 28.05.2014р. на залишок заборгованості 6110,00 грн. за період з 10.06.2014р. по 01.10.2015р. в розмірі 3528,06 грн.; за видатковою накладною №К-0286 від 30.05.2014р. на залишок заборгованості 24000,00 грн. за період з 11.06.2014р. по 01.10.2015р. в розмірі 13829,26 грн.; за видатковою накладною №К-0287 від 30.05.2014р. на залишок заборгованості 2000,00 грн. за період з 11.06.2014р. по 01.10.2015р. в розмірі 1152,44 грн.; за видатковою накладною №К-0275 від 28.05.2014р. на суму заборгованості 2779,20 грн. за період з 20.06.2014р. по 01.10.2015р. в розмірі 1571,27 грн.

У відповідності до п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

У відповідності до ст. ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений даним законом, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сторони у пункті 5.1. договору передбачили, що у випадку порушення строків оплати товару при відстрочці платежу, покупець зобов'язаний сплатити постачальникові пеню у розмірі подвійної дисконтної ставки НБУ. що діє на момент нарахування пені, від суми боргу за кожний календарний день прострочення.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, суд частково не погоджується з ним, а саме з періодом нарахування, оскільки нарахування здійснено поза межами шестимісячного строку від дня, коли зобовязання мало бути виконано. При цьому зауважується, що умовами договору не було передбачено більшу тривалість періоду нарахування пені.

Таким чином, суд здійснив перерахунок пені на залишок заборгованості згідно кожної накладної, з врахуванням приписів ч. 6 ст. 232 ГК України, вважає правомірною до задоволення пеню в розмірі 4278,36 грн.

Позивач також просить стягнути з відповідача 9127,75 грн. 20% річних, 18916,48 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом враховується, що пунктом 5.1. договору сторони погодили, що у випадку порушення строків оплати товару при відстрочці платежу, покупець зобов'язаний сплатити постачальникові штраф у розмірі 20% річних з моменту виникнення прострочення до моменту погашення заборгованості, сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Суд, перевіривши викладений у позовній заяві розрахунок 20% річних, встановив, що нарахування здійснено правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору. Таким чином, заявлені до стягнення 20% річних за період з 10.06.2014 р. по 01.10.2015 р. в сумі 9127,75 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3.1. постанови вказаної постанови Пленуму ВГС України № 14 від 17.12.2013р. інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Згідно листа Верховного Суду України „Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.1997р. №62-97р., відповідно до якого індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому, сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Суд, здійснивши перерахунок інфляційних втрат за допомогою інформаційно-пошукової системи „Законодавство встановив, що заявлені до стягнення з відповідача інфляційні втрати в розмірі 18916,48 грн. здійсненні в межах можливих нарахувань, є правомірними, тому підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню частково в частині стягнення 34889,20 грн. заборгованості за поставлений товар, 9127,75 грн. - 20% річних, 18916,48 грн. інфляційних втрат та 4278,36 пені. У частині позовних вимог про стягнення 15802,67 грн. - пені належить відмовити.

Крім цього, позивач просить відшкодувати витрати на юридичні послуги в сумі 4500,00 грн. за рахунок відповідача.

В підтвердження вказаних витрат позивач надав суду: договір про надання юридичних послуг від 25.06.2014р. відповідно до п. 1.1. якого виконавець - фізична особа-підприємець ОСОБА_1, (діюча на підставі Виписки з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Серія АД №232166 від 10.04.2014р., яка є платником єдиного податку на третій групі за ставкою 5%) за дорученням замовника - ТзОВ "БІЛАЗ ТЕХНОЦЕНТР" приймає на себе зобов'язання по наданню замовнику юридичних послуг, а замовник зобов'язується прийняти надані юридичні послуги та оплатити їх відповідно до цього договору; акт надання - приймання послуг до договору надання юридичних послуг від 25.06.2014р. №06/14 від 01.10.2015р. відповідно до якого вартість надання послуг складає 4500,00 грн.

Відповідно до ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно п. 6.3. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" - витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 N 6-рп/2013 у справі N 1-4/2013.

Тобто, відшкодування витрат з оплати послуг адвоката на підставі статті 44 Господарського процесуального кодексу України можливе лише при наявності: по-перше, підтвердження статусу адвоката; по-друге, укладеної угоди між адвокатом або адвокатським об'єднанням; по-третє, оплати послуг саме адвоката або адвокатського об'єднання згідно вищезазначеного договору про надання послуг адвоката.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано суду будь яких доказів на підтвердження зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 та платіжного документа на підтвердження оплати послуг адвоката.

У зв'язку з вищезазначеним суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог про стягнення з відповідача витрат на юридичні послуги.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 13, 33, 43, 49, 82, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛАЗ ТЕХНОЦЕНТР", м. Дніпропетровськ до публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат", м. Полонне, Хмельницької області про стягнення 83014,46 грн. заборгованості та відшкодування витрат на юридичні послуги в сумі 4500,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат" (30500, Хмельницька область, Полонський район, м. Полонне, вул. Академіка Герасимчука, 190Б, код. 054718,79) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛАЗ ТЕХНОЦЕНТР" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Верхоянська, б. 49, код. 36495581) - 34889,20 грн. (тридцять чотири тисячі вісімсот вісімдесят дев'ять гривень 20 копійок) основного боргу, 18916,48 грн. (вісімнадцять тисяч дев'ятсот шістнадцять гривень 48 копійок) інфляційних втрат, 9127,75 грн. (дев'ять тисяч сто двадцять сім гривень 75 копійок) - 20 % річних, 4278,36 грн. (чотири тисячі двісті сімдесят вісім гривень 36 копійок) пені та 1008,13 грн. (одна тисяча вісім гривень 13 копійок) судового збору.

Видати наказ.

У частині позовних вимог про стягнення 15802,67 грн. пені та відшкодування витрат на юридичні послуги в сумі 4500,00 грн. відмовити.

Суддя І.В. Заярнюк

Віддрук. 4 прим. :

1 - до справи,

2, 3 - позивачу (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Московська, 6, оф.104);

(49000, м. Дніпропетровськ, вул. Верхоянська, б. 49);

4 - відповідачу (30500, Хмельницька обл., Полонський район, м. Полонне, вул. Академіка Герасимчука, 190Б)-------------- всім рек. з повідомл..