ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" грудня 2015 р.Справа № 922/6099/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши матеріали справи

за позовом ТОВ "ВіЕйБі Лізинг", м. Київ
до ТОВ "Промелектрозв'язок", м. Харків
про стягнення коштів у сумі 17 250,47 грн.
за участю представників сторін:

сторони не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Віейбі Лізинг", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Промелектрозв'язок"про стягнення 17 250,47 грн. заборгованості, що виникла на підставі неналежного виконання відповідачем умов договору фінансового лізингу № 131213-27/ФЛ-Ю-А від 13.12.2013р. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 611, 626 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.11.2015 року за позовною заявою порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 09.12.2015 року об 11:30 год.

У призначене судове засідання 09.12.2015 року сторони не з'вилися, витребуваних документів до суду не надали, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, згідно з положеннями ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 43 ГПК України господарський суд має створювати сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, в тому числі й шляхом витребування доказів на підставі поданого стороною або прокурором клопотання (ст. 38 ГПК України).

Разом з тим, за змістом системного аналізу приписів ст.ст. 43, 104 ГПК України з метою забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення, на місцевий господарський суд покладено обов'язок всебічно та повно з'ясувати і дослідити обставини справи, що мають значення для її вирішення по суті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 104 ГПК України неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими, є підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду.

Таким чином, суд, розглядаючи справу, має вживати заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обов'язків осіб, що беруть участь у справі та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності, проте як суд наділяється в тому числі організаційно-розпорядчими повноваженнями, необхідними для здійснення ним функцій органу правосуддя та прийняття законних і обґрунтованих судових актів.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів.

З огляду на наведене, враховуючи неявку у призначене судове засідання представників позивача та відповідача, ненадання учасниками судового процесу всіх витребуваних судом документів; з метою витребування додаткових документів у позивача, суд відкладає розгляд справи в межах визначеного чинним законодавством строку розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 43, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Розгляд справи відкласти на "22" грудня 2015 р. о 12:00

2. Зобов'язати ПОЗИВАЧА на підтвердження своїх вимог:

- надати суду Додаткову угоду до договору фінансового лізингу №131213-27/ФЛ-Ю-А від 19.08.2015 року, якою сторонами було змінено графік сплати лізингових платежів;

- надати суду Акт-прийому передачі предмету лізингу від 25.12.2013 р. за договором лізингу №131213-27/ФЛ-Ю-А з зазначенням майна, яке передається відповідачу, його ціна, та датою його підписання сторонами.

3.Зобов'язати СТОРІН виконати вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі в повному обсязі та за необхідності надати до суду додаткові докази в обґрунтування своїх позицій по справі.

4.Усім учасникам судового процесу забезпечити явку своїх представників у судове засідання з належним чином оформленими повноваженнями.

Суддя ОСОБА_1