ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2015 р. Справа № 914/2853/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Кузь В.Л.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1

При секретарі судового засідання Петрик К.О.

Розглянув апеляційну скаргу за № 5452/6-06 від 04.11.15 ПАТ Укртрансгаз в особі Філії Управління магістральних газопроводів Львівтрансгаз, м. Львів

на рішення Господарського суду Львівської області від 19.10.15

у справі № 914/2853/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз в особі Філії Управління магістральних газопроводів Львівтрансгаз, м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЕВ, м. Львів,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державна фінансова інспекція у Львівській області, м. Львів

про стягнення 52 122 грн.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача ОСОБА_2-О. І. представник (довіреність від 23.02.15);

від відповідача ОСОБА_3 представник (довіреність № 04-08 від 01.01.15);

від третьої особи не зявився.

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 914/2853/15 розподілено до розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Кузь В.Л., судді Данко Л.С. та Галушко Н.А.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.11.15 у справі № 914/2853/15 прийнято апеляційну скаргу за № 5452/6-06 від 04.11.15 ПАТ Укртрансгаз в особі Філії Управління магістральних газопроводів Львівтрансгаз, м. Львів до провадження та призначено до розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Кузь В.Л., судді Галушко Н.А. та Данко Л.С.

У звязку з перебуванням судді Данко Л.С. у відпустці розпорядженням голови суду від 09.12.15 внесено зміни у склад судової колегії по справі № 914/2853/15, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя Кузь В.Л., судді Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.10.15 у справі № 914/2853/15 (суддя Яворський Б.І.) відмовлено в позові повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 19.10.15 у справі № 914/2853/15.

При цьому, скаржник посилається на те, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не врахував положення Закону України «Про основні засади здійснення державного контролю в Україні» і, що акт перевірки контролюючого органу Державної фінансової інспекції у Львівській області, може бути підставою для вжиття ним в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, а не для встановлення певного зобовязання в межах господарсько-договірних відносин, суперечить нормам Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», який прямо передбачає право цього органу в судовому порядку вилучати в дохід держави виявлені під час ревізії приховані та занижені платежі.

Третя особа участі свого уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечила, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце судового засідання, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення від 16.11.15.

Присутні в судовому засіданні представники сторін навели свої доводи та заперечення з приводу поданої апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 09.12.15 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування чи зміни рішення Господарського суду Львівської області від 19.10.15 у справі № 914/2853/15, з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 25.10.13 між ПАТ Укртрансгаз НАК Нафтогаз України в особі Філії Управління магістральних газопроводів Львівтрансгаз (замовник) та ТОВ ЛЕВ (виконавець) був укладений договір № НОМЕР_1 про закупівлю послуги з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію, за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання обовязків по наданню послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на обєктах УМГ Львівтрансгаз ПАТ Укртрансгаз: ДКС Більче-Волиця, що знаходиться за адресою: с. Пятничани, Стрийського району Львівської області; КС Угерсько, що знаходиться за адресою: с. Пукеничі Стрийського району Львівської області; автотранспортне господарство, оперативно-виробнича служба, що знаходиться за адресою: с. Угерсько Стрийського району Львівської області, склад, що знаходиться за адресою: с. Пятничани Стрийського району Львівської області, а замовник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти і оплатити вищезазначені послуги. Даний договір укладено за результати проведеної процедури закупівлі послуг з охорони.

Під послугами, які за цим договором виконавець зобовязується надати замовнику, слід розуміти: обслуговування та реагування на спрацювання системи тривожної сигналізації на обєкті (п. 3.1 договору).

За послуги з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на обєкті замовник щомісячно перераховує виконавцю оплату в розмірі згідно розрахунку вартості послуг (додаток № 2) (п. 4.1 договору). Оплата за послуги з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на обєкті проводиться щомісячно згідно рахунку протягом 180 днів після підписання акту про надання послуг (п. 4.2 договору).

Строк надання послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на обєкті: з 01.12.13 по 30.11.14 (п. 6.1 договору).

Сторони підписали Додаток №1 до договору дислокація обєктів, які охороняються ТОВ Лев; Додаток №2 розрахунок вартості послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію по обєктах; Додаток №3- Інструкція про порядок приймання (здавання) під спостереження на пульт централізованого спостереження тривожної сигналізації на обєкті та дії при безпосередній загрозі нападу.

Надалі, 28.11.14 між сторонами був підписаний Додаток № 4 до договору № Додаткову угоду №1, якою внесли зміни до п. 5 основного договору ціна договору, до п.6.1 договору строк надання послуг, п.7.1 договору - строк дії договору.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору відповідачем надано, а позивачем прийнято та оплачено вартість послуг з охорони обумовлених обєктів, що підтверджується Актами прийому-здачі виконаних робіт за період січень-грудень 2014 року.

Як зазначає позивач у позовній заяві, Державна фінансова інспекція у Львівській області провела зустрічну звірку ТОВ Лев щодо документального та фактичного підтвердження виду, обсягу якості операцій та розрахунків, зясування їх реальності та повноти відображення в обліку УМГ Львівтрансгаз ПАТ Укртансгаз НАК Нафтогаз України за період з 25.10.13 по 14.01.15 , за результатами якої складено довідку №16-35/1 від 21.01.15, відповідно до якої УМГ Львівтрансгаз за договором № від 25.10.13 сплатило ТОВ Лев 52 122 грн. коштів за послуги, які товариством не надавалися.

06 лютого 2015 року Головним державним аудитором Держфінінспекції у Львівській області складено Акт про відмову від підпису №16-35/1, у якому зазначено, що директор ТОВ Лев ОСОБА_4 не підписав відповідні примірники довідки зустрічної звірки.

Надалі, Державна фінансова інспекція у Львівській області провела ревізію фінансово-господарської діяльності УМГ Львівтрансгаз , за результатами якої складено Довідку №7 від 18.02.15, в якій зазначено, що згідно з рахунками та актами прийому-передачі виконаних послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на 16 ти обєктах УМГ Львівтрансгаз в період з грудня 2013 по грудень 2014 р. сигнали тривоги не надходили, і відповідно, додаткова плата за надану послугу не виставлялась. Таким чином, ТзОВ Лев надано Філії послуги лише по Обслуговуванню та Спостереженню.

Третя особа 25.02.15 надіслала на адресу УМГ Львівтрансгаз лист №16-15/м/1163 про предявлення обовязкових до виконання вимог щодо усунення виявлених порушень законодавства. Зокрема, була висловлена вимога про стягнення з контрагента (ТОВ «Лев») в судовому порядку суми зайвих виплат в розмірі 218,9 тис. грн.

Надалі, позивач листом №949/31-01 від 03.03.15 звернувся до відповідача з проханням провести корегування вартості робіт з врахуванням висновків, викладених у довідці №7 від 18.02.15. Проте, дана вимога буда залишена відповідачем без належного реагування.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Як зазначено місцевим господарським судом під час укладення договору № від 25.10.13 сторони на основі вільного волевиявлення погодили умови щодо послуги: під послугою, яку за цим договором виконавець зобовязується надати замовнику, слід розуміти: обслуговування та реагування на спрацювання системи тривожної сигналізації на обєкті (п.3.1 договору); погоджено розрахунок вартості послуг (додаток №2 до договору); порядок здійснення оплати.

Сторони погодили, що в поняття «послуги з охорони» включено послуги з реагування на сигнал тривоги, спостереження за обєктами, а також обслуговування сигналізаційної системи.

При цьому, згідно даних додатку № 2 до цього договору, одиниця вартості послуг-ціна визначена однією складовою послуги «реагування» і становить 1,80 грн. за годину.

При цьому, як встановлено судом, калькуляція одиниці ціни послуг сторонами не погоджувалась як окремий документ. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача розрахунок зайвих, на її думку, виплат було проведено за даними калькуляції, яка була складена відповідачем у справі (довідка № 7 від 18.02.15, а.с. 47).

Позивачем предявлено до відповідача дві вимоги, зокрема щодо стягнення збитків у розмірі 52 122 грн. як вартість неотриманих послуг.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором (ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України).

Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність всіх чотирьох умов відповідальності, а саме: - протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання;- наявність збитків;- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб;- вина боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Так, виявлені за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності позивача порушення можуть бути підставою для притягнення до відповідальності відповідних посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

Водночас, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на висновки перевірки, як на підставу для задоволення позовних вимог, є безпідставними, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не можуть впливати на умови укладеного між сторонами договору (правова позиція, викладена в постанові Вищого господарського суду від 18.08.15 у справі № 908/360/15-г).

Стосовно доводів апеляційної скарги, Львівський апеляційний господарський суд зазначає, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються цивільним законодавством, яким не надано право стороні договору звертатися до суду про повернення сплачених коштів за чинним договором у вигляді збитків у разі виявлення ревізією порушень бюджетного законодавства. Згідно з п. 50 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 20.04.06 № 550, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав саме контролюючи органи мають право на порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Тобто, акт перевірки вказаного контролюючого органу може бути підставою для вжиття ним в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб позивача у встановленому чинним законодавством порядку, зокрема при наявності правопорушення, а не для встановлення певного зобов'язання в межах господарсько-договірних відносин.

В силу презумпції правомірності правочину, встановленої ст. 204 ЦК України, договір від 25.10.13 є чинним. Тобто, відповідач виконав взяті на себе договірні зобов'язання в частині оплати вартості наданих позивачем охоронних послуг, передбачених умовами договору, а відтак підстави проводити коригування вартості робіт в сторону зменшення у суду підстав відсутні.

Разом з цим, такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів як спонукання відповідача провести коригування вартості робіт в сторону її зменшення не відповідає нормам ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України і не може бути належним засобом відновлення порушеного права, оскільки спрямоване на вчинення односторонніх дій відповідачем щодо обліку виконаних ним робіт. Неправильно обраний спосіб захисту є підставою для відмови в позові. Разом з цим, Львівський апеляційний господарський суд зазначає, що місцевим господарським судом в мотивувальній частині висновки суду щодо даного предмету позову не наведені. Однак, виходячи з резолютивної частини рішення суду підстав для його зміни немає.

Разом з цим, позивачем не доведено факту порушення відповідачем своїх зобовязань за договором або виконання договору з порушенням умов, як наявність підстави для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків. Акти прийому-здачі наданих послуг підписані сторонами без застережень, позивачем у встановленому порядку не оскаржувались.

За відсутності підстав для повернення коштів, які були позивачем сплачені ТОВ «ЛЕВ», як оплата виконаних за договором від 25.10.13 робіт, оскільки сторони у договорі чітко визначили вартість виконаних відповідачем робіт, і з матеріалів справи не вбачається, що укладений між сторонами договір було визнано в установленому порядку недійсним повністю або частково з підстав завищення ціни чи до нього були внесені відповідні зміни, судова колегія погоджується з рішення суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову в цілому.

Проаналізувавши вищенаведене, Львівським апеляційним господарським судом не встановлено визначених ст. 104 ГПК України, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення місцевого господарського суду.

Судовий збір за перегляд судового рішення в апеляційному порядку слід покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та відповідно до ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу № 5452/6-06 від 04.11.15 ПАТ Укртрансгаз в особі Філії Управління магістральних газопроводів Львівтрансгаз, м. Львів залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 19.10.15 у справі № 914/2853/15 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 14.12.15.

Головуючий суддя Кузь В.Л.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Орищин Г.В.