ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2015 р.Справа № 916/3473/13
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів Гладишевої Т.Я., Ліпчанської Н.В.;

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А,;

за участю представників сторін:

від позивача - Рура Н.В., за довіреністю № 3978-К-Н-О від 24.09.2015 року;

від відповідача - ОСОБА_2, паспорт серії НОМЕР_1 від15.07.2015 року;

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, м. Одеса

на рішення господарського суду Одеської області від 12.02.2014 року

у справі № 916/3473/13

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Приватбанк", м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, м. Одеса

про стягнення 79 407,31 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 12.02.2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" (Далі - ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК") до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, м. Одеса (Далі - ФОП ОСОБА_2) про стягнення 79 407,31 грн. задоволені в повному обсязі. Суд стягнув з ФОП ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" 55 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 15 473,33 грн. процентів за користування кредитом, 5 047,72 грн. пені, 3 886,26 грн. комісії за користування кредитом та 1 720,50 грн. судового збору.

Мотивуючи дане рішення, місцевий господарський суд зазначив, що через неповернення відповідачем кредитних коштів, несплату процентів за користування ними, позивач правомірно заявив вимогу про погашення кредиту в сумі 55 000,00 грн., сплату відсотків в сумі 15 473,33 грн. та заборгованості по комісії в сумі 3 886,26 грн., які підлягають стягненню судом в повній мірі. Крім того, позивачем нараховано до стягнення з відповідача пеню із дотриманням строку спеціальної позовної давності та строку нарахування пені, встановленого ч.6 ст.232 ГК України, з огляду на положення п.3.18.5.7. „Умов та правил надання банківських послуг", яким сторонами обумовлено п'ятирічний строк нарахування пені, у зв'язку з чим позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 3 983,41 грн. пені також задоволена.

Не погоджуючись із винесеним рішенням, ФОП ОСОБА_2 звернувся із апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду, прийнявши нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Скаржник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне встановлення та дослідження доказів, що мають значення для справи, зазначив, що не зміг скористатися правами згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, оскільки перешкодою для цього стало надіслання ухвали про порушення провадження у даній справі на адресу, за якою апелянт фактично не проживає з 2013 року.

18.11.2015 року через відділ діловодства суду від ПАТ КБ „Приватбанк" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін, оскільки воно є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на відзив на апеляційну скаргу. Відповідач підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в апеляційній скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.03.2011 року заява ФОП ОСОБА_2 про відкриття поточного рахунку була оформлена старшим фінансовим менеджером ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК".

В даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву ФОП ОСОБА_2 погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг (Далі - Умови та Правила), які розміщені на сайті www.privatbank.ua, https://client-bank.privatbank.ua, a також Тарифами банку, які разом із цією заявою складають Договір банківського обслуговування між ФОП ОСОБА_2 як Клієнтом та ПАТ КБ ,,ПРИВАТБАНК" як Банком.

Згідно даного Договору ФОП ОСОБА_2 відкрито в ПАТ КБ ,,ПРИВАТБАНК" поточний рахунок НОМЕР_2.

Згідно пунктів 3.18.4.1., 3.18.4.1.1., 3.18.4.1.2. „Умов та правил надання банківських послуг" за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процента ставка). За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат наступного 20-го до 25-го числа місяця, розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. При необнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, клієнт виплачує банку за користування кредитом проценти в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню.

Відповідно до пунктів 3.18.4.4., 3.18.4.1.3., 3.18.4.1.4. „Умов та правил надання банківських послуг" клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг. У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Під непогашенням кредиту мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

В пункті 3.18.2.3.4. „Умов та правил надання банківських послуг" визначено, що при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань банк на свій розсуд має право змінити умови кредитування - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов'язань по кредиту в повному обсязі шляхом направлення повідомлення. При цьому, згідно ст.ст.212, 611, 651 ЦК України, по зобов'язанням, строки виконання яких не настали, строки вважаються такими, що настали у вказану в повідомленні дату. В цю дату клієнт зобов'язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов'язання.

Пунктами 3.18.5.1., 3.18.5.4. „Умов та правил надання банківських послуг" встановлено, що при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, строків повернення кредиту, передбачених п.п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченої п.п. 3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6, клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня (у відсотках річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.п. 3.18.0.5.1., 3.18.5.2., 3.18.5.3, здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

Згідно п.3.18.5.7. „Умов та правил надання банківських послуг" строк позовної давності за вимогою про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Відповідно довідки про розмір встановлених кредитних лімітів від 25.10.2013 року ФОП ОСОБА_2 встановлено наступний розмір кредитних лімітів: станом на 18.03.2011 року - 24 000,00 грн., станом на 27.08.2012 року - 44 000,00 грн., станом на 04.02.2013 року - 55 000,00 грн.

Згідно виписок по рахунку ФОП ОСОБА_2, меморіальних ордерів та електронних платіжних доручень, наявних в матеріалах справи, у відповідача наявна заборгованість зі сплати кредиту в сумі 55 000,00 грн.

04.10.2013 року за вих. № 103180DS0S07Z ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" направило ФОП ОСОБА_2 претензію, в якій зазначило, що останнім не було виконано своїх обов'язків щодо погашення кредиту, у зв'язку з чим виникла прострочена заборгованість, та просило негайно її погасити. В разі незадоволення цієї претензії ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" попередило, що буде змушене звертатися до суду для примусового стягнення вказаної заборгованості за кредитним Договором в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Саме невиконання ФОП ОСОБА_2 своїх обов'язків з погашення кредиту і стало причиною звернення ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення заборгованості.

Статтями 525, 530 Цивільного Кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1069 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу; права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зі змісту п.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України вбачається, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Пунктом 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В ч.ч. 1, 7 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України боржник, який не повернув своєчасно кредитні кошти, зобов'язаний сплатити кредитору неустойку.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У розумінні статті 230 Господарського кодексу України пеня є господарською санкцією у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено умовами договору.

За таких обставин, Одеський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" про стягнення 55 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 15 473,33 грн. процентів за користування кредитом, 5 047,72 грн. пені, 3886,26 грн. комісії за користування кредитом, оскільки ФОП ОСОБА_2 дійсно були порушені вищевказані положення чинного законодавства України, „Умов та правил надання банківських послуг" та умови Договору.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника стосовно того, що він не зміг скористатися правами згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, черз надіслання ухвали про порушення провадження у даній справі на адресу, за якою він (відповідач) фактично не проживає з 2013 року, з наступних підстав: дана адреса (АДРЕСА_1) була вказана у заяві ФОП ОСОБА_2 від 17.03.2011 року про відкриття поточного рахунку, а про зміну адреси відповідач ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" не повідомив; згідно доданого до клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 04.03.2015 року Договору про надання правової допомоги між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 від 02.02.2015 року вказано адресу саме: АДРЕСА_1. За вказаною адресою скаржник отримував ухвали апеляційної інстанції про прийняття апеляційної скарги від 09.10.2015 року та про відкладення розгляду апеляційної скарги від 25.11.2015 року, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, наявні в матеріалах справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 12.02.2015 року у даній справі без змін.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за апеляційний розгляд справи покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 49; 99; 101-103; 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, м. Одеса на рішення господарського суду Одеської області від 12.02.2015 року у справі № 916/3473/13 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 12.02.2015 року у справі № 916/3473/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: Т.Я. Гладишева

Н.В. Ліпчанська