РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2015Справа №910/29114/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Братіслава»

Про стягнення 53 893,91 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Перелигіна О.А. - по дов. № 35 від 12.05.2015

від відповідача Шумейко Ю.О. - по дов. № б/н від 11.05.2015

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Братіслава» про стягнення 53 893,91 грн. збитків у вигляді неодержаного прибутку, завданих у зв'язку з не укладенням з відповідачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Позовні вимоги мотивовані тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку № 5 по просп. Возз'єднання в м. Києві з 01.07.2014 здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція». Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Товариство з обмеженою відповідальністю «Братіслава» є власником нежитлового приміщення загальною площею 722,10 кв. м. в будинку № 5 по просп. Возз'єднання в м. Києві. 22.04.2015 позивачем направлено відповідачу проект договору № 430015/2юр про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, підготовлений виконавцем на основі типового, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005. До теперішнього часу відповідачем не повернуто підписаний примірник договору, тобто не виконано обов'язок по укладенню такого договору, передбачений законом. При цьому, з вересня 2014 року відповідач отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються позивачем. Претензій з приводу якості отриманих послуг, відмови від отримуваних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від відповідача не надходило. За період з вересня 2014 по серпень 2015 року включно вартість наданих відповідачу послуг складає 53 893,91 грн. У добровільному порядку зазначені кошти відповідачем не відшкодовано, що призвело до порушення прав та інтересів позивача.

Відповідач у поданому 30.11.2015 до відділу діловодства суду відзиві проти задоволення позовних вимог заперечує з огляду на те, що відповідно до умов направленого договору та вимог чинного законодавства, стороною у даному правочині повинен бути власник або орендар нежитлового приміщення загальною площею 722,10 кв. м. в будинку № 5 по просп. Возз'єднання в м. Києві. Проте, з 29.12.2012 власником зазначених приміщень є Товариство з обмеженою відповідальністю «Редека», що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 29.12.2012, протоколом № 26-0078/12 від 13.07.2012 про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що є власністю ТОВ «Братіслава», а також інформаційною довідкою Київського міського БТІ від 24.12.2014. Отже, споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. які надавались позивачем є ТОВ «Редека», тому відповідач не є суб'єктом спірних матеріально-правових відносин та не має обов'язків, які з них випливають перед позивачем. Також у відзиві міститься клопотання про заміну неналежного відповідача належним - Товариством з обмеженою відповідальністю «Редека».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2015 порушено провадження у справі № 910/29114/15 та призначено справу до розгляду на 01.12.2015.

Позивачем в судовому засіданні було заявлено усне клопотання про оголошення в засідання суду перерви для надання можливості ознайомитись з відзивом відповідача.

В судовому засіданні на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 08.12.2015.

Позивачем в судовому засіданні 08.12.2015 подано клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Редека».

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення клопотання позивача заперечував повністю.

Суд розглянувши подане позивачем клопотання про залучення третьої особи відмовив в його задоволенні з огляду на наступне

Відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду.

Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому (ч. 5 п. 1.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Отже, третя особа без самостійних вимог, має знаходитися з однією зі сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін.

Суд дійшов висновку, що прийняття рішення з даного господарського спору, не може вплинути на права або обов'язки Товариства з обмеженою відповідальністю «Редека», яке просить залучити позивач, тому відсутні підстави для залучення останнього до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Суд розглянувши позивачем клопотання відповідача, що міститься у відзиві відмовив в його задоволенні з огляду на наступне

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Враховуючи те, що клопотання про заміну відповідача не підтримано позивачем, у господарського суду відсутні підстави для заміни відповідача належним - Товариством з обмеженою відповідальністю «Редека».

Позивач в судовому засіданні 08.12.2015 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 08.12.2015 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

В судовому засіданні 08.12.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача збитки у вигляді неодержаного прибутку в розмірі 53 893,91 грн., що є вартістю наданих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з вересня 2014 року по серпень 2015 року до нежитлового приміщення загальною площею 722,10 кв. м. в будинку № 5 по просп. Возз'єднання в м. Києві.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 129 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Як зазначає сам позивач та підтверджує відповідач між ними відсутні договірні відносини щодо надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинок № 5 по просп. Возз'єднання в м. Києві.

У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до п. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафна санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

На підставі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором; збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення; при визначення неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Наслідки порушень зобов'язань за договором є правовою підставою, згідно із ст. 623 Цивільного кодексу України, для стягнення збитків.

З огляду на положення статті 224 Господарського кодексу України, статей 22, 611, 614, 623 Цивільного кодексу України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому, на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Позивачем належних та допустимих доказів в підтвердження наявності вини у відповідача та доказів понесення позивачем збитків в розмірі 53 893,91 грн. внаслідок неналежного виконання зобов'язань відповідачем договірних відносин не подано.

Таким чином, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями відповідача та нібито понесеними збитками саме внаслідок неналежного виконання відповідачем договірного зобов'язання.

Крім цього, слід зазначити, що згідно наявних в матеріалах справи документів вбачається, що за наслідками проведених 13.07.2012 прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що є власністю ТОВ «Братіслава» право власності на нежитлові приміщення загальною площею 722,10 кв. м. в будинку № 5 по просп. Возз'єднання в м. Києві набуто Товариством з обмеженою відповідальністю «Редека», яке у встановленому законодавством порядку 29.12.2012 зареєстровано Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами про стягнення збитків.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст.82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 15.12.2015.

СуддяВ.В. Сівакова