РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2015Справа №910/27730/15

За позовом Регіонального відділення Фонду Державного майна України по м. Києву

до Публічного акціонерного товариства "Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Відокремлений підрозділ державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" Київське будівельно-монтажне управління №1

про примусове виселення

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Харченко Р.І. - довіреність №36 від 07.08.2015р.;

від відповідача: не з'явилися;

від третьої особи: Лапій А.В. - довіреність №1716-ню від 23.11.2015р.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Регіональне відділення Фонду Державного майна України по м. Києву звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України" про примусове виселення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо звільнення та повернення орендованого майна позивачу після припинення дії Договору оренди №973 нерухомого майна, що належить до державної власності від 09.09.2004 року.

З цих підстав, позивач просив задовольнити позов виселивши Публічне акціонерне товариство "Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України" в примусовому порядку з орендованого державного нерухомого майна, а саме: двоповерхової адмінбудівлі з котельнею, площею 897,4 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, Труханів острів, Паркова дорога, 20-а, що знаходиться на балансі Відокремленого підрозділу державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" Київське будівельно-монтажне управління №1.

Ухвалою Господарського суду м. Києва суду від 02.11.2015 року порушено провадження по справі, призначено її розгляд на 24.11.2015 року, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Відокремлений підрозділ державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" Київське будівельно-монтажне управління №1 (03035, м. Київ, вул. Льва Толстого, буд. 61; ).

В судовому засіданні 24.11.2015 року оголошено перерву до 15.12.2015 року.

В судове засідання 15.12.2015 року представник відповідача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Ухвали суду, позовна заява надсилались на всі відомі адреси, в тому числі на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Провадження у справі порушено ухвалою від 02.11.2015 року, що свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду справи, подання суду відзиву на позов, доказів в обґрунтування своєї позиції, в разі їх наявності.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 15.12.2015 року представники позивача та третьої особи позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 15.12.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.09.2004 року між Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по м. Києву (далі по тексту - орендодавець, позивач) та Закритим акціонерним товариством "Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України" (в подальшому перейменовано на Публічне акціонерне товариство "Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України"; далі по тексту - відповідач, орендар) укладено Договір оренди №973 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі по тексту - Договір), за умовами якого (п. 1.1. Договору, з врахуванням змін внесених Додатковим договором №2 від 30.06.2006 року та Договором №1 від 21.05.2007 року) Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - двоповерхова адмінбудівля з котельнею (надалі - Майно), площею 897,4 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, Труханів острів, Паркова дорога, 20-а, що знаходиться на балансі Відокремленого підрозділу державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" Київське будівельно-монтажне управління №1. Майно передається в оренду з метою розміщення готелю.

У разі припинення цього Договору Майно повертається Орендарем Орендодавцю. Орендар повертає Майно Орендодавцю аналогічно порядку, встановленому при передачі Майна Орендарю цим Договором. Майно вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі (п. 2.4. Договору).

Згідно з п. 5.7. Договору, у разі припинення або розірвання Договору повернути Орендодавцю орендоване Майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого Майна з вини Орендаря.

Строк дії Договору обчислюється з моменту фактичної передачі мана Орендодавцем Орендарю, засвідченої підписанням Акту прийому-передачі цього майна. Строк дії Договору становить 11 (одинадцять) місяців та обчислюється з моменту підписання Акту прийому-передачі майна (п. 10.1. Договору).

Факт приймання-передачі майна підтверджується підписаним між сторонами 12.11.2004 року Актом приймання-передачі в оренду нерухомого майна за адресою: м. Київ, Труханів острів.

До Договору вносились зміни, які були оформлені додатковими догорати (копії додаткових договорів містяться в матеріалах справи), так, зокрема Договором №973/04 від 18.03.2014 року продовжено строк дії договору до 12.12.2014 року включно.

В обгрнутування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що після припинення дії Договору відповідач не повернув позивачу орендоване майно і продовжує ним користуватися.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760 ЦК України).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до с. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Листами №30-06/9557 від 02.09.2014р., №30-06/14420 від 23.12.2014р., №30-06/2405 від 05.03.2015р., №30-06/5950 від 10.06.2015р. позивач повідомив відповідача про припинення дії Договору оренди №973 нерухомого майна, що належить до державної власності від 09.09.2004 року та про передачу орендованого майна балансоутримувачу. Однак вищевказані листи залишились без відповіді, а орендоване майно за акутом приймання-передачі не повернуто.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку, що позивач в належній формі повідомив відповідача про припинення дії договору, а тому суд констатує що Договір оренди №973 нерухомого майна, що належить до державної власності від 09.09.2004 року припинив (закінчив) свою дію 13.12.2014 року.

Згідно з ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Суду не надано доказів звільнення орендованого майна відповідачем та повернення його за актом приймання-передачі, а тому суд дійшов до висновку що відповідач після припинення дії Договору продовжує користуватися майном.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи те, що Договір припинив свою дію 13.12.2014 року, то відповідач на підставі приписів ч. 1 ст. 785 ЦК України та ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» зобов'язаний повернути об'єкт оренди (майно), а тому з врахуванням вищевикладеного позовні вимоги позивача про виселення Публічного акціонерного товариства "Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України" в примусовому порядку з орендованого державного нерухомого майна, а саме: двоповерхової адмінбудівлі з котельнею, площею 897,4 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, Труханів острів, Паркова дорога, 20-а, що знаходиться на балансі Відокремленого підрозділу державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" Київське будівельно-монтажне управління №1, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача .

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Виселити Публічне акціонерне товариство "Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України" (01032, м. Київ, БУЛЬВАР ТАРАСА ШЕВЧЕНКА, будинок 38/40; ) в примусовому порядку з орендованого державного нерухомого майна, а саме: двоповерхової адмінбудівлі з котельнею, площею 897,4 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, Труханів острів, Паркова дорога, 20-а, що знаходиться на балансі Відокремленого підрозділу державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" Київське будівельно-монтажне управління №1 (03035, м. Київ, вул. Льва Толстого, буд. 61; ).

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України" (01032, м. Київ, БУЛЬВАР ТАРАСА ШЕВЧЕНКА, будинок 38/40; ) на користь Регіонального відділення Фонду Державного майна України по м. Києву (01032, м. Київ, БУЛЬВАР ТАРАСА ШЕВЧЕНКА, будинок 50-Г; ) 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. - судового збору.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 18.12.2015 року.