КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2015 р. Справа№ 911/4850/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Чорної Л.В.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання: Огірко А.О.

за участю представників:

від позивача: Рябченко В.В. за довіреністю від 21.08.2015;

від відповідача: Сватуха О.В. за довіреністю №75 від 10.02.2015;

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт Агро"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.11.2015

у справі №911/4850/14 (суддя Д.Г. Заєць)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт Агро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробонус"

про стягнення 10339327,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.11.2015 у справі №911/4850/14 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробонус" №336 від 13.10.2015 про відстрочку виконання рішення господарського суду Київської області від 28.01.2015 задоволено.

Відстрочено виконання рішення Господарського суду Київської області від 28.01.2015 у справі №911/4850/14 до 12.07.2016.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравіт Агро", звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 11.11.2015 у справі №911/4850/14 про відстрочку виконання рішення Господарського суду Київської області від 28.01.2015 у справі №911/4850/14.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями визначено склад суду для розгляду справи №911/4850/14, головуючий суддя Смірнова Л.Г. судді: Чорна Л.В., Кропивна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2015 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт Агро" прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 02.12.2015.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного Господарського суду від представника позивача надійшли пояснення щодо обставин, викладених в апеляційній скарзі.

У судове засідання 02.12.2015 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 11.11.2015 у справі №911/4850/14 про відстрочку виконання рішення Господарського суду Київської області від 28.01.2015 у справі №911/4850/14.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив ухвалу Господарського суду Київської області від 11.11.2015 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Київської області від 28.01.2015 у справі №911/4850/14 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравіт Агро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробонус» про стягнення 10339327,09 грн. задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2015 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробонус» залишено без задоволення, рішення господарського суду Київської області від 28.01.2015 у справі №911/4850/14 - без змін.

На виконання вищевказаного рішення господарським судом Київської області видано наказ від 09.10.2015.

09.10.2015 до господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Агробонус» із заявою №336 від 13.09.2015 (вх.№24144/15 від 13 жовтня 2015 року) про відстрочку виконання рішення господарського суду Київської області у справі №911/4850/14.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Як зазначає відповідач, сума дебіторської заборгованості станом на 1 січня 2015 року становила 17142 тис. грн., а станом на 1 вересня 2015 року зросла до 20879400,00 грн.

Також, за повідомленням заявника, значна частина його контрагентів знаходиться на окупованій території, в зоні проведення АТО, що унеможливлює стягнення заборгованості на даний час. Відповідачем активно проводиться претензійно-позовна робота по стягненню заборгованості з боржників.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду м. Києва від 24 червня 2015 року у справі №910/9472/15 на користь відповідача стягнуто 1115994,87 грн., рішенням господарського суду м. Києва від 3 липня 2015 року у справі №910/7416/15 на користь відповідача стягнуто 1663786,24 грн., рішенням господарського суду м. Києва від 30 червня 2015 року у справі №910/9573/15 на користь відповідача стягнуто 548886,51 грн., рішенням господарського суду м. Києва від 2 квітня 2015 року у справі №910/377/15-г на користь відповідача стягнуто 849472,76 грн., рішенням господарського суду м. Києва від 13 лютого 2015 року у справі №910/21979/14 на користь відповідача стягнуто 463808,37 грн., рішенням господарського суду Хмельницької області від 3 грудня 2012 року у справі №22/5025/1207/12 на користь відповідача стягнуто 230580,09 грн., рішенням господарського суду Хмельницької області від 17 червня 2015 року у справі №924/506/15 на користь відповідача стягнуто 102018,05 грн., рішенням господарського суду Хмельницької області від 29 квітня 2014 року у справі №924/290/14 на користь відповідача стягнуто 2177541,19 грн., рішенням господарського суду Черкаської області від 9 липня 2015 року у справі №9250/922/15 на користь відповідача стягнуто 80185,48 грн., рішенням господарського суду Харківської області від 20 травня 2015 року у справі №922/1723/15 на користь відповідача стягнуто 336270,98 грн., рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 16 січня 2014 року у справі №901/3972/13 на користь відповідача стягнуто 206708,73 грн., рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 14 січня 2014 року у справі №901/3971/13 на користь відповідача стягнуто 770237,78 грн., рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 11 лютого 2014 року у справі №901/3973/13 на користь відповідача стягнуто 623817,40 грн., рішенням господарського суду Харківської області від 20 квітня 2015 року у справі №922/1634/15 на користь відповідача стягнуто 216007,06 грн., рішенням господарського суду м. Києва від 29 серпня 2013 року у справі №910/12430/13 на користь відповідача стягнуто 896738,01 грн.

Як зазначає боржник, зазначені судові рішення знаходяться на стадії виконавчого провадження.

Також, відповідачем додано до матеріалів справи довідку ТОВ «Агробонус» від 8 жовтня 2015 року, з якої вбачається, що станом на 8 жовтня 2015 року у власності ТОВ «Агробонус» відсутнє будь-яке нерухоме майно, на яке може бути звернуто примусове стягнення.

Отже, відсутність нерухомого майна, на яке може бути звернуто примусове стягнення, свідчить про те, що виконання рішення господарського суду Київської області від 28 січня 2015 року у справі №911/4850/14 можливо лише за умови отримання відповідачем прибутків від його господарської діяльності та за рахунок стягнутої дебіторської заборгованості.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка АТ «Піреус Банк МКБ» від 23 вересня 2015 року за №280 з якої вбачається, що станом на 23 вересня 2015 року заборгованість відповідача перед АТ «Піреус Банк МКБ» становить 2028555,04 грн.

Також, відповідачем зазначається, що господарська діяльність ТОВ «Агробонус» має сезонний характер, діяльність товариства залежить від потреб аграрного сектору, у зв'язку з чим в період міжсезоння обсяги продажів значно знижуються.

Відповідно до п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року за №9, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, згоди сторін на вжиття зазначених заходів, не потрібно і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Представник позивача проти задоволення даної заяви заперечував, з підстав, викладених у запереченні на заяву про відстрочку виконання рішення суду.

Заперечення представника позивача ґрунтуються зокрема на тому, що засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробонус» є ОСОБА_4, яка також, є засновником та учасником наступних підприємств: ТОВ «Агробонус Плюс» (частка ОСОБА_4 становить 60%), ТОВ «Агробонус Захід» (частка ОСОБА_4 становить 80%) та ТОВ «Агробонус Схід» (частка ОСОБА_4 становить 80%).

Як зазначає позивач, ТОВ «Агробонус», здійснює переведення активів, зокрема грошових коштів на ТОВ «Агробонус Плюс», ТОВ «Агробонус Захід» та ТОВ «Агробонус Схід».

Однак, доказів на підтвердження того, що відповідач здійснює переведення своїх активів на зазначені товариства позивачем до суду не подано.

Крім того, слід зазначити, що згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, видами діяльності ТОВ «Агробонус» є: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; оптова торгівля фруктами й овочами; оптова торгівля хімічними продуктами; неспеціалізована оптова торгівля; консультування з питань комерційної діяльності й керування.

Отже, як вже зазначалось, господарська діяльність відповідача (боржника) - ТОВ «Агробонус» має сезонний характер, діяльність товариства залежить від потреб аграрного сектору, у зв'язку з чим, в період міжсезоння, обсяги продажів значно знижуються.

До того ж, крім вирощування зернових культур, відповідач не здійснює іншої діяльності, пов'язаної з виробництвом.

За повідомленням представника відповідача, ТОВ «Агробонус» здійснює реалізацію хімічних продуктів, які безпосередньо купує у позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравіт Агро».

Як вбачається з досліджених судом судових рішень, про які зазначалось вище, заборгованість третіх осіб перед відповідачем виникла саме через неналежне виконання третіми особами взятих на себе зобов'язань за договорами, за умовами яких відповідач здійснював поставку насіння, засобів захисту рослин, міндобрив, мікродобрив.

Зазначене підтверджує доводи заявника, що ТОВ «Агробонус» здійснює реалізацію хімічних продуктів третім особам, які безпосередньо купує у позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравіт Агро».

Враховуючи те, що у відповідача існує дебіторська заборгованість, яка виникла з вини третіх осіб, відповідач не має можливості вчасно розрахуватись з позивачем за поставлені йому засоби захисту рослин, добрива та мікроелементи.

Судом взято до уваги, що відповідач здійснює заходи щодо зменшення дебіторської заборгованості, шляхом звернення з відповідними позовами до боржників, що підтверджується рішеннями господарських судів, які додані відповідачем до заяви про відстрочку виконання рішення суду.

Також, як підтверджується матеріалами справи, під час судового розгляду справи №911/4850/14 судом встановлено, що в період дії договору від 26 березня 2014 року за №61-К-14 позивач на підставі видаткових накладних №301 від 28 березня 2014 року, №465 від 10 квітня 2014 року, №551 від 17 квітня 2014 року, №559 від 17 квітня 2014 року, №564 від 17 квітня 2014 року, №580 від 18 квітня 2014 року, №619 від 23 квітня 2014 року, №620 від 23 квітня 2014 року, №633 від 24 квітня 2014 року, №721 від 30 квітня 2014 року, №804 від 8 травня 2014 року, №832 від 13 травня 2014 року, №907 від 16 травня 2014 року, №908 від 16 травня 2014 року, №919 від 19 травня 2014 року, №962 від 21 травня 2014 року, №954 від 21 травня 2014 року, №975 від 22 травня 2014 року, №983 від 22 травня 2014 року, №1010 від 23 травня 2014 року та №1029 від 26 травня 2014 року поставив відповідачу товар на загальну суму 13100040,76 грн., який був частково оплачений відповідачем у розмірі 4032416,86 грн.

Зазначене підтверджує той факт, що відповідач не ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань щодо зменшення суми боргу, однак, в силу об'єктивних причин (невиконання третіми особами зобов'язань перед відповідачем), які не залежать від відповідача, не має змоги вчасно та у повному обсязі виконати взяті на себе зобов'язання перед позивачем.

Крім того, слід зазначити, що сума заборгованості відповідача перед позивачем складається, з 9067623,90 грн. основної заборгованості за договором поставки №61-К-14 від 26 березня 2014 року, 242882,58 коп. пені, 31636,34 грн. 3% річних та 163844,39 грн. інфляційних втрат.

Тобто, крім суми основного боргу, відповідач зобов'язаний сплати на користь позивача 438363,31 грн. (пені, 3% річних та інфляційних втрат), що є значними грошовими коштами враховуючи сезонний характер діяльності відповідача, та погіршення фінансово-економічної ситуації, коливання курсу валют.

З наявного в матеріалах справи фінансового звіту ТОВ «Агробонус» вбачається, що за перше півріччя 2015 року чистий прибуток ТОВ «Агробонус» склав 14366,50 грн., а за аналогічний період попереднього року прибуток відповідача становив 650,00 грн.

Враховуючи, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 9505987,21 грн., а чистий прибуток відповідача за перше півріччя 2015 року становить 14366,50 грн., належне виконання рішення суду без надання відстрочки не виявляється можливим.

За повідомленням присутніх у судовому засіданні представників сторін станом на день розгляду даної заяви, наказ господарського суду Київської області від 9 жовтня 2015 року у справі №911/4850/14 до виконання не пред'явлено, що зумовлено перемовинами керівників підприємств позивача та відповідача щодо врегулювання питання стягнення наявної заборгованості.

Крім того, згідно вимог чинного законодавства України, зокрема ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з виданого господарським судом Київської області наказу про примусове виконання рішення від 9 жовтня 2015 року у справі №911/4850/14, строк пред'явлення наказу до виконання встановлено до 18 вересня 2016 року.

Згідно заяви боржника, останнім днем відстрочки рішення суду на 8 місяців є 11 липня 2016 року, а останнім днем пред'явлення наказу до виконання про примусове виконання рішення суду у справі №911/4850/14 до виконання є 17 вересня 2016 року.

Таким чином, надання відстрочки виконання рішення суду у даній справі на зазначений термін надасть можливість боржнику стягнути наявну дебіторську заборгованість з його контрагентів до закінчення встановленого терміну пред'явлення наказу до виконання та надасть можливість виконати зобов'язання боржником у повному обсязі (без запровадження процедури банкрутства боржника та звільнення працівників).

Отже, Київський апеляційний Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що підстава для відстрочки виконання рішення суду обумовлена важким фінансовим станом боржника та неможливістю сплатити суму заборгованості одночасно, крім того, заходи примусового стягнення всієї суми боргу та блокування рахунків відповідача можуть призвести до припинення господарської діяльності боржника, погіршення його фінансового стану, доведення підприємства відповідача до банкрутства, а відтак, не гарантують своєчасне та в повному обсязі виконання судового рішення з врахуванням матеріальних інтересів обох сторін.

До того ж, блокування господарської діяльності боржника може призвести до несплати заробітної плати працівникам підприємства (у зв'язку з чим, відповідач може втратити трудовий колектив), інших обов'язкових платежів.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування ухвали Господарського суду Київської області від 11.11.2015 у справі №911/4850/14.

Керуючись ст. ст 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт Агро" на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.11.2015 у справі №911/4850/14 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 11.11.2015 у справі №911/4850/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/4850/14 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Л.В. Чорна

Л.В. Кропивна