УХВАЛА

08 грудня 2015 року Справа № 922/2242/15

Провадження №30/913/7/15

Розглянувши матеріали скарги позивача № 174 від 08.09.2015 на дії органу державної виконавчої служби у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Будводоканал", м. Маріуполь Донецької області

до відповідача ОСОБА_1 житлово-комунального господарства Брянківської міської ради, м. Брянка Луганської області

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 1233581 грн. 15 коп.

Орган виконання судових рішень Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області

Суддя господарського суду Луганської області Голенко І.П.

Секретар судового засідання-помічник судді Гуленко К.С.

У судовому засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_2, представник за довіреністю від 26.03.2015 № 34;

від відповідача - представник не прибув;

від третьої особи - представник не прибув;

від Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби - представник не прибув.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Будводоканал" звернулося до господарського суду Луганської області зі скаргою № 174 від 08.09.2015 на дії Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби з вимогами:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби при прийняті 28.08.2015 рішення про відмову у прийнятті виконавчого документу (наказ про примусове виконання рішення господарського суду Луганської області у справі № 922/2242/15, виданого 08.06.2015) до виконання та винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 28.08.2015 № 48586026;

- скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби від 28.08.2015 № 48586026 про відмову у відкритті виконавчого провадження;

- зобовязати Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби відкрити виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області від 08.06.2015 № 922/2242/15.

Скарга вмотивована наступним.

27.07.2015 позивач вперше звернувся до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області з заявою про примусове виконання наказу господарського суду Луганської області від 08.06.2015 № 922/2242/15.

Постановою від 28.07.2015 № 48275700 державний виконавець відмовив у відкритті виконавчого провадження у зв"язку з тим, що виконавчий документ винесено на примусове стягнення з місцевого бюджету та бюджетної установи і роз"яснено про необхідність пред"явлення зазначеного виконавчого документу до органів державної казначейської служби.

Позивач звернувся до органу казначейської служби про примусове виконання наказу господарського суду Луганської області від 08.06.2015 № 922/2242/15.

Відповідно до листа № 1682 Головне управління державної казначейської служби України у Луганській області повернуло наказ господарського суду Луганської області від 08.06.2015 № 922/2242/15 з посиланням на те, що ОСОБА_1 житлово-комунального господарства Брянківської міської ради не перебуває на казначейському обслуговуванні.

За таких обставин, на думку позивача, застосування ч. 2 ст. 3, п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" у зазначеному випадку неможливе у зв"язку із незнаходженням боржника на казначейському обслуговуванні. Оскільки боржник є структурним підрозділом Брянківської міської ради , то згідно із п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання зазначеного рішення суду покладається на відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області.

Проте, постановою від 28.08.2015 державний виконавець повторно відмовив у відкритті виконавчого провадження з посиланням на п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», зазначаючи, що рішення про стягнення коштів державного або місцевого бюджетів виконуються виключно органами Казначейства.

Представник позивача підтримав вимоги з скаргою у повному обсязі.

Відповідач (боржник) у справі та Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській правом на участь своїх представників у судовому засіданні не скористались, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Разом з тим, від органу виконання судового рішення надійшли заперечення на скаргу від 07.12.2015 № 3138/022-3014, в яких зазначив, що дії державного виконавця є правомірними та такими, що вжиті відповідно до чинного законодавства, та просить відмовити в задоволенні скарги за необґрунтованістю.

Від Головного управління державної казначейської служби України у Луганській області надійшли письмові пояснення від 10.11.2015 № 15-13/302-2403, в яких зазначено, що відповідач у справі знаходиться у населеному пункті, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Крім того, ОСОБА_1 житлово-комунального господарства Брянківської міської ради не перебуває на казначейському обслуговуванні у Головного управління державної казначейської служби України у Луганській області.

Суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги за наявними матеріалами справи.

Розглянувши скаргу та інші надані документи, вислухавши представника позивача, які прийняли участь у судовому засіданні, суд встановив такі фактичні обставини.

Рішенням господарського суду Луганської області від 26.05.2015 у справі № 922/2242/15 позов задоволено частково та присуджено до стягнення з ОСОБА_1 житлово-комунального господарства Брянківської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Будводоканал" борг в сумі 986470 грн. 44 коп., з яких 708555 грн. 44 коп. за договором підряду від 23.05.2013 № 85, 99900 грн. 00 коп. за договором підряду від 22.07.2013 № 198, 18116 грн. 00 коп. за договором підряду від 22.07.2013 № 199, 60000 грн. 00 коп. за договором підряду від 22.07.2013 № 200, 99899 грн. 00 коп. за договором підряду від 22.07.2013 № 201, інфляційні втрати в сумі 542558 грн. 74 коп., 3% річних в сумі 26594 грн. 16 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 31132 грн. 47 коп.

На виконання рішення 15.06.2015 позивачу надіслано наказ господарського суду Луганської області від 08.06.2015 № 922/2242/15.

27.07.2015 позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області з заявою про примусове виконання наказу господарського суду Луганської області від 08.06.2015 № 922/2242/15.

Постановою від 28.07.2015 державний виконавець відмовив у відкритті виконавчого провадження з посиланням на п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», зазначаючи, що рішення про стягнення коштів державного або місцевого бюджетів виконуються виключно органами Казначейства.

Позивач із заявою від 20.08.2015 № 107 звернувся до органу казначейської служби про примусове виконання наказу господарського суду Луганської області від 08.06.2015 № 922/2242/15.

Головне управління державної казначейської служби України у Луганській області листом № 1682 повернуло оригінал наказу господарського суду Луганської області від 08.06.2015 № 922/2242/15 з посиланням на те, що відповідача у справі не переміщено на територію, що контролюється українською владою і видатки його не фінансуються. Крім того, у вказаному листі зазначено, що ОСОБА_1 житлово-комунального господарства Брянківської міської ради не перебуває на казначейському обслуговуванні (а.с. 10).

Позивач повторно 25.08.2015 звернувся до органу державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання наказу господарського суду Луганської області від 08.06.2015 № 922/2242/15.

Проте, постановою від 28.08.2015 державний виконавець знову відмовив у відкритті виконавчого провадження з посиланням на п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», зазначаючи, що рішення про стягнення коштів державного або місцевого бюджетів виконуються органами Казначейства.

Оцінивши матеріали скарги, суд, встановивши фактичні обставини, дійшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

У частині 3 вказаної статті зазначено, що у разі відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 6 частини першої цієї статті державний виконавець роз'яснює заявникові право на звернення до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність з вимогами статті 18 цього Закону.

Постановою від 28.08.2015 державний виконавець відмовив у відкритті виконавчого провадження з посиланням на п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», зазначаючи, що рішення про стягнення коштів державного або місцевого бюджетів виконуються виключно органами Казначейства. (а.с. 11).

Проте, з матеріалів справи вбачається, що відповідача у справі не переміщено на територію, що контролюється українською владою і видатки його не фінансуються. Крім того, ОСОБА_1 житлово-комунального господарства Брянківської міської ради не перебуває на казначейському обслуговуванні, що підтверджується листом Головного управління державної казначейської служби України у Луганській області (а.с. 10).

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються податковими органами, банками та іншими фінансовими установами. Рішення зазначених органів можуть виконуватися відповідно до закону також іншими органами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами. Рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. N 45), визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Боржником в розумінні вказаного Порядку є визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

В обґрунтування підстав відмови у відкритті виконавчого провадження державний виконавець в оскаржуваній постанові посилається на те, що рішення про стягнення коштів державного або місцевого бюджетів виконуються виключно органами Казначейства.

Разом з тим, Головне управління державної казначейської служби України у Луганській області у листі № 1682 зазначає, що відповідача у справі не переміщено на територію, що контролюється українською владою і видатки його не фінансуються, крім того, ОСОБА_1 житлово-комунального господарства Брянківської міської ради не перебуває на казначейському обслуговуванні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.

Як зазначив Конституційний Суд України в пункті 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012, за практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невідємна частина судового розгляду (Рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

З наведеного слідує, що виконавче провадження - це завершальна стадія судового провадження, тому відмова державного виконавця у відкритті виконавчого провадження в даному випадку позбавляє стягувача можливості реалізувати своє право на судовий захист.

Згідно із ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Отже, оскаржувана постанова є немотивованою та необґрунтованою.

Відповідно до п 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 07.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Виходячи з аналізу п. 9.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 07.10.2012 № 9, господарський суд не може скасувати постанову державного виконавця, проте, приймаючи до уваги тотожність понять «скасування» та «визнання недійсним», суд дійшов до висновку про можливість визнання недійсною оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, вимоги щодо визнання неправомірними дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби при прийняті 28.08.2015 рішення про відмову у прийнятті виконавчого документу (наказ про примусове виконання рішення господарського суду Луганської області у справі № 922/2242/15, виданого 08.06.2015) до виконання та визнання недійсною постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби від 28.08.2015 № 48586026 про відмову у відкритті виконавчого провадження слід задовольнити.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 "Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" зазначено, що у разі визнання неправомірним рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобовязує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника, однак суд не вправі зобовязати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною особою державної виконавчої служби (аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду від 04.10.2011 у справі № 21/138/09).

Отже, дії щодо відкриття виконавчого провадження можуть здійснюватися тільки державним виконавцем.

Таким чином, у задоволенні вимоги щодо зобовязання Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби відкрити виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області від 08.06.2015 № 922/2242/15 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Будводоканал" № 174 від 08.09.2015 на дії органу державної виконавчої служби задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби при прийняті 28.08.2015 рішення про відмову у прийнятті виконавчого документу (наказ про примусове виконання рішення господарського суду Луганської області у справі № 922/2242/15, виданого 08.06.2015) до виконання.

3. Визнати недійсною постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби від 28.08.2015 № 48586026 про відмову у відкритті виконавчого провадження.

4. В задоволенні решти вимог за скаргою відмовити.

Суддя І.П. Голенко

Надр. 6 прим.

1 - до справи

2 - позивачу за адресою м. Маріуполь, вул. 25 квартал, 2/1,

3 - третій особі рекомендованим листом з повідомленням за адресою м. Сєвєродонецьк, вул. Науки, 5

4 - відповідачу за адресою м. Брянка, пл. Леніна, 9/105 не направляється у зв'язку з тим, відповідно до листа УДППЗ Укрпошта від 16.03.2015 №511-30-100 пересилання пошти до вказаного населеного пункту тимчасово не здійснюється

5 - Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби за адресою 93400, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Єгорова, 22, рекомендованим листом з повідомленням

6 - Головному територіальному управлінню юстиції у Луганській області за адресою 93400, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Єгорова, 22, рекомендованим листом з повідомленням