РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015Справа №910/28203/15

За позовомДержавного підприємства "Одеська залізниця"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Енерготраст"
простягнення 23256,65 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачаКулініченко К.Г. - представник;
від відповідачаГригораш К.М. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Одеська залізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерготраст" заборгованості за договором на передачу електричної енергії електромережами державного підприємства Одеська залізниця №ОД/Е-11-245дню від 20.04.2011 у розмірі 19858,46 грн., пені у розмірі 3134,91 грн., інфляційних втрат у розмірі 91,35 грн. та 3% річних у розмірі 173,01 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині здійснення своєчасної оплати за передану електричну енергію, що і стало підставою для звернення позивача до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2015 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/28203/15 та розгляд справи призначено на 18.11.2015.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 18.11.2015, з'явився та подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача основний борг у розмірі 19858,46 грн., пеню у розмірі 3133,83 грн., інфляційні втрати у розмірі 91,35 грн. та 3% річних у розмірі 173,01 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 заява позивача про уточнення позовних вимог прийнята судом до розгляду як заява про зменшення розміру позовних вимог, а у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, неподанням сторонами витребуваних судом документів та поданим відповідачем клопотанням про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 16.12.2015.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 16.12.2015 з'явився та подав суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій повідомив про повну оплату відповідачем суми основного боргу та просив суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 3133,83 грн., інфляційні втрати у розмірі 91,35 грн. та 3% річних у розмірі 173,01 грн.

Відповідно до ст. 22 ГПК України вказана заява прийнята судом до розгляду, як заява про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання 16.12.2015 з'явився, надав суду відзив на позов, в якому вказав про повну оплату відповідачем суми основного боргу по договору, заперечив щодо стягнення витрат з урахуванням індексу інфляції за вказаний позивачем у розрахунку період та вказав про те, що прострочка виконання зобов'язання по оплаті наданих позивачем послуг виникла не з вини відповідача, а внаслідок дії непереборної сили, як то накладений на банківський рахунок відповідача арешт, який діє до нинішнього часу.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.04.2011 між Державним підприємством "Одеська залізниця" (компанія, позивач), яке діє на підставі ліцензії на право здійснення підприємницької діяльності з передачі енергії місцевими (локальними) електромережами від 22.04.1998 серія ПР № 0040 та ліцензії на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом від 27.05.1998 серія ПС № 0490 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерготраст" (ПНТ, відповідач) було укладено договір на передачу електричної енергії електромережами державного підприємства Одеська залізниця №ОД/Е-11-245дню (договір), відповідно до умов якого компанія зобов'язується передавати електричну енергію, куповану ПНТ на оптовому ринку електричної енергії України або власного виробітку, місцевими (локальними) електромережами до споживача та надавати інформаційні послуги відповідно до умов цього договору, а ПНТ зобов'язується здійснювати оплату отриманих послуг відповідно до умов цього договору (п.1), вартість послуг компанії з передачі електроенергії ПНТ визначається на основі визначених у повідомленні на заявлений обсяг купівлі електричної енергії на ОРЕ споживачами ПНТ та затверджених для компанії НКРЕ тарифів на передачу електроенергії на відповідних класах напруги, які визначаються відповідно до постанови НКРЕ №1052 від 13.08.1998 "Порядок визначення класів споживачів". Вартість додаткових (інформаційних) послуг компанії визначається на основі методики затвердженої НКРЕ, але не може перевищувати граничні показники, затверджені НКРЕ та сплачуються ПНТ в повному обсязі до 2-го числа розрахункового місяця. На вартість послуг з передачі електроенергії та додаткових (інформаційних) послуг нараховується ПДВ відповідно до законодавства України (п.2.1), ПНТ сплачує вартість послуг з передачі електричної енергії на основі повідомлення на заявлений обсяг купівлі електричної енергії на ОРЕ в наступні терміни: до 2 числа розрахункового місяця перераховує кошти в обсязі 50 % вартості послуг з передачі електричної енергії, до 10 числа розрахункового місяця перераховує кошти в обсязі 30 % вартості послуг з передачі електричної енергії, до 15 числа розрахункового місяця перераховує кошти в обсязі 15 % вартості послуг з передачі електричної енергії, до 20 числа розрахункового місяця перераховує кошти в обсязі 5 % вартості послуг з передачі електричної енергії (п.2.2), за підсумками розрахункового періоду складаються та підписуються кожною стороною акт виконаних робіт з передачі електричної енергії та акт виконаних робіт з додаткових (інформаційних) послуг (п.2.7), ПНТ здійснює остаточний розрахунок з компанією за попередній розрахунковий період протягом 5-ти банківських днів після отримання рахунку - фактури. У випадку порушення термінів остаточного розрахунку компанія має право нарахувати пеню у розмірі 0,2% від суми прострочення платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення) за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання ПНТ своїх зобов'язань (п.2.8).

Відповідно до акту виконаних робіт з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами Одеської залізниці від 30.06.2015, який підписаний та скріплений печаткою з боку позивача, останній здійснив передачу електричної енергії відповідачу у кількості 87248844 кВт-год. на суму 3068716,34 грн., у зв'язку з чим позивач виставив відповідачу для оплати рахунок - фактуру №11 від 30.06.2015 на вказану суму.

Відповідно до виписки позивача, відповідачем було сплачено за передачу електричної енергії у червні місяці 2,00 грн. - 16.06.2015, 1000000,00 грн. - 26.06.2015, 1000000,00 грн. - 30.06.2015, а всього 3000000,00 грн.

Також, як стверджує позивач у позовній заяві, станом на 01.06.2015 відповідачем була здійснена переплата за електричну енергію на суму 48857,88 грн.

Згідно до підписаного між сторонами акту звірки взаєморозрахунків за послуги з передачі електроенергії на 01.07.2015 заборгованість відповідача перед позивачем склала 19858,46 грн.

Позивач звернувся до відповідача із претензією за вих.№НЮ-09/68 від 11.09.2015 із проханням оплатити заборгованість, однак відповідач відповіді на претензію не надав, заборгованість не погасив.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та приписів п. 2.2 договору строк виконання відповідачем грошового зобов'язання по оплаті наданих позивачем послуг настав.

Однак, як встановлено судом, відповідач свої зобов'язання за договором виконав неналежним чином, внаслідок чого за червень місяць 2015 у нього виникла заборгованість за передачу електричної енергії позивачем у розмірі 19858,46 грн., яка була сплачена відповідачем в повному обсязі згідно платіжного доручення №3 від 20.11.2015 вже під раз розгляду справи Господарським судом міста Києва.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

За розрахунками позивача, здійсненими в період з 08.07.2015 по 21.10.2015 розмір інфляційних втрат становить 91,35 грн., а розмір 3% річних - 173,01 грн.

Приймаючи до уваги наведені вище приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права вимагати від відповідача сплати процентів річних від простроченої суми за неналежне виконання грошового зобов'язання, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд приймає його як обґрунтований та вірний, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 173,01 грн. підлягають задоволенню.

Щодо витрат з урахуванням індексу інфляції за період з 08.07.2015 по 21.10.2015, то суд зазначає наступне.

У п.3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013 вказується, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За розрахунком суду у вказаний позивачем період значення інфляції було від'ємним та дорівнювало - 166,67 грн., у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат з урахуванням індексу інфляції задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2.8 договору передбачено, що у випадку порушення термінів остаточного розрахунку компанія має право нарахувати пеню у розмірі 0,2% від суми прострочення платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення) за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання ПНТ своїх зобов'язань.

Оскільки факт неналежного виконання відповідачем грошових зобов'язань з оплати вартості передачі електричної енергії встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є правомірними. Здійснивши перевірку нарахування позивачем заявленої до стягнення пені судом встановлено, що розмір пені відповідає вимогам зазначених вище норм цивільного законодавства та договору і є арифметично вірним, а тому позов в частині стягнення з відповідача 3133,83 грн. пені підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерготраст" (02140, м.Київ, вул. О. Мишуги, будинок 3-В, ідентифікаційний код 36506357) на користь Державного підприємства "Одеська залізниця" (65012, Одеська обл., місто Одеса, вул. Пантелеймонівська, будинок 19, ідентифікаційний код 01071315) заборгованість у розмірі 19858 (дев'ятнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят вісім) грн. 60 коп., пеню у розмірі 3133 (три тисячі сто тридцять три) грн. 83 коп., 3% річних у розмірі 173 (сто сімдесят три) грн. 01 коп. та судовий збір у розмірі 1213 (одна тисяча двісті тринадцять) грн. 22 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 18.12.2015.

Суддя Ю.М.Смирнова