ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2015 р.Справа № 922/4726/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного АТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС , с. Комсомольське в інтересах держави в особі 3-я особа, без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 фінансова інспекція в м. Києві, м. Київ.
до ТОВ "Востокэнергоремонт", м. Харків
про стягнення коштів у сумі 118 131,94 грн.
за участю представників сторін :

Представник позивача: ОСОБА_3 за дов. №532/22 від 31.12.14 року;

Представник відповідача: не з"явився;

Представник 3-ї особи: ОСОБА_4 за дов. № 26-16-17-17/9263 від 08.09.15 року.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду (збитки) в розмірі 118 131,94грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час проведення ревізії ОСОБА_2 фінансовою інспекцією було встановлено, що під час укладання та виконання договору на закупівлю робіт з виготовлення (ремонту) обладнання № 16/133 від 13.04.2011р. відповідачем неправильно розраховано вартість виконаних ремонтних робіт, що в свою чергу призвело до нанесення позивачу збитків на вказану вище суму.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.08.15 року було залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 фінансову інспекцію в м. Києві, за позовною заявою порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16.09.15 р. об 11:30 хв.

Через канцелярію суду 07.09.15р. від представника позивача була надана заява про зупинення провадження по справі (вх.№35314) у зв'язку із розглядом Окружним адміністративним судом м. Києва справи №826/12530/15, яка безпосередньо пов'язана із справою №922/4726/15. Дана заява була оглянута судом та долучена до матеріалів справи.

14.09.2015 року (вх. №36534) від представника третьої особи до суду надано письмові пояснення та додаткові пояснення від 29.09.2015 року (вх.№39085), які були оглянуті судом та долучені до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 29.09.2015 року у зв'язку з неявкою відповідача у судове за сідання, а також ненаданням останнім витребуваних судом документів, розгляд справи було перенесено на 19.10.2015 року.

Ухвалою господарсього суду від 19.10.2015 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.08.2015 року у справі №826/12530/15.

01.02.2015 року провадження у справі було поновлено у зв'язку з остаточним вирішенням справи №826/12530/15 Окружним адміністративним судом м. Києва.

Представник позивача у судовому засіданні 01.12.2015 року позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник третьої особи підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача у призначене судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Враховуючи те, що судом вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі матеріалами, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, суд встановив наступне.

13.04.2011р. між Публічним акціонерним товариством "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Востокэнергоремонт" (відповідач) укладено договір № 16/133 про закупівлю робіт з виготовлення (ремонту) обладнання (далі - договір), відповідно до умов якого відповідач зобов'язався у 2011 році виконати на свій ризик роботи, зазначені у додатку № 1 до договору зі свого матеріалу і своїми засобами, а позивач прийняти та оплатити їх вартість.

У п.3.1 договору сторони погодили, що ціна договору зазначається у додатку № 1 до договору.

Безпосередній перелік, обсяг і вартість робіт, обумовлюються сторонами в кошторисній документації (калькуляції), що є додатком № 2 до даного договору (п.3.2 договору).

Відповідно до п.3.1 договору та п.2 додатку № 1 до договору, сторони погодили, що загальна вартість робіт (ціна договору) становить 12 539 587,07грн.

Кошторис (калькуляція), за умовами п.3.3 договору, є твердим.

Як зазначає позивач, відповідач взяті на себе зобов'язання за договором виконав та здійснив роботи на загальну суму12 539 57,07грн.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що у період з 15.01.2015 р. по 06.04.2015 р. ОСОБА_2 фінансовою інспекцією України у м. Києві на підприємстві позивача було проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності, за результатами якої виявлено суттєве завищення відповідачем вартості ремонтних робіт, у зв'язку з чим позивачу нанесено матеріальну шкоду (збитки) на суму 118 131,94 грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним відносинам сторін суд встановив наступне.

Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача збитків в розмірі 118 131,94 грн.

Відповідна вимога позивача мотивована тим, що ним за спірним договором оплачено завищену вартість виконаних відповідачем робіт на суму 118 131,94грн., що встановлено ОСОБА_2 фінансовою інспекцією України у м. Києві під час проведення ревізії.

Приписами ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином погоджена сторонами у договорі вартість робіт не може вважатись збитками, у розумінні ст. 22 Цивільного кодексу України та ст. 225 Господарського кодексу України.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що обовязковою умовою відшкодування збитків є порушення особою свого зобовязання.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Позивач суду не довів в чому саме полягає порушення відповідачем договірних зобовязань.

Судом вбачається, що між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини на підставі укладеного ними договору, який за своєю правовою природою є договором підряду.

У відповідності до приписів ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Судом встановлено, що умови спірного договору виконані сторонами в повному обсязі та без будь - яких зауважень та заперечень з боку жодної із сторін.

Що стосується посилання позивача на проведення ОСОБА_2 фінансовою інспекцією України у м. Києві ревізії, якою встановлено завищення договірної вартості робіт, на що позивач посилається як на підставу поданого ним позову, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами ст.15 Закону України від 26.01.93р. № 2939-XII "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єкта, що ревізується.

Виявлені під час проведення ревізії ОСОБА_2 фінансовою інспекцією порушення не впливають на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати, а виявлення перевіркою будь-яких порушень у діяльності посадових осіб позивача є підставою для звернення до правоохоронних органів (у випадку виявлення ознак кримінально караних діянь) і вирок суду загальної юрисдикції (якщо буде встановлено факт незаконних дій посадових осіб відповідача) може бути підставою для звернення до суду з позовом до відповідних посадових осіб про стягнення понесених збитків при наявності їх обєктивної та субєктивної сторони.

Саме така правова позиція викладена Верховним судом України в постанові № 5006/18/13/2012 від 22.01.13р.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач не довів суду належними та допустимими доказами факт порушення зобов'язання з боку відповідача, а також наявність між сторонами кондиційних, а не договірних правовідносин.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір при відмові в позові покладається на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.1, 4, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 07.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_1