ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.12.15р. Справа № 904/9980/15
За позовом Комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дніпропетровського району Дніпропетровської області", м. Підгороднє Дніпропетровський район Дніпропетровської області

до Комунального закладу "Дніпропетровська станція швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення 27 742, 93 грн. за договором про відшкодування комунальних послуг

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 871 від 10.1.15р.;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 6/444 від 06.10.15р.

Суть спору:

Комунальний заклад "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дніпропетровського району Дніпропетровської області" (далі позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 07.12.15р., просить стягнути з Комунального закладу "Дніпропетровська станція швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради (далі - відповідач) суму 9 027, 78 грн. заборгованості за договором №25В/14 на відшкодування комунальних послуг від.

Позивач наполягає на задоволенні уточнених позовних вимог.

Відповідач надав відзив на позов, за змістом якого відповідач визнає заборгованість перед позивачем у розмірі 9 027, 78 грн.

Заявою від 07.12.2015 року позивач просить суд винести ухвалу про повернення судового збору у розмірі 160,00 грн., сплаченого згідно платіжного доручення №1247 від 19.10.15р.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

01.01.2013 року між позивачем (орендодавцем) та відповідачем (орендарем) укладено договір №33 оренди нежитлового приміщення (далі Договір №33 від 01.01.13р.), за умовами якого орендодавець передає, орендар приймає у тимчасове платне користування приміщення загальною площею 23,2 кв.м., що знаходиться за адресою: с. Сурсько-Литовське, вул. Леніна, 7 і перебуває на балансі державної установи орендодавця (п.1.1, 1.2 Договору №33 від 01.01.13р.)

В подальшому, між позивачем (балансоутримувачем) та відповідачем (орендарем) був укладений договір на відшкодування комунальних послуг №25 В/14 (далі Договір №25 В/14), за змістом якого балансоутримувач зобовязується забезпечити експлуатацію будівлі, що знаходиться за адресою: с. Сурсько-Литовське, вул. Леніна, 7, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача, пропорційно до площі в цій будівлі , якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим Договором. (п.1.1 Договору №25 В/14).

Строк дії Договору №25 В/14: з 01.01.14 р. по 31.12.14 р.; сума договору 9027,78 грн. (п.п. 3.1., 5.1. Договору №25 В/14).

Відносини, що виникли між сторонами на підставі зазначеного вище Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1ст. 903 ЦК України).

Відповідно до пп. 2.2.3 Договору №25 В/14 орендар зобов'язується не пізніше 15 числа поточного місяця вносити плату на рахунок балансоутримувача будівлі за комунальні послуги, експлуатаційні витрати.

На виконання умов Договору №25 В/14 позивачем забезпечено експлуатацію будівлі, що знаходиться за адресою: с. Сурсько-Литовське, вул. Леніна, 7, проте відповідачем не виконано зобовязання щодо повного та своєчасного відшкодування позивачу вартості комунальних послуг, у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем, яка, згідно заяви про уточнення позовних вимог від 07.12.15р., становить 9 027,78 грн., що підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості.

Згідно положень ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі.

Викладене є підставою для задоволення уточнених позовних вимог.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на відповідача.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення такого збору визначаються Законом України "Про судовий збір" від 08.07. 2011 року.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат та за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено з 1 січня 2015 року мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі - 1 218, 00 грн.; у погодинному розмірі - 7,29 грн.

З урахуванням викладеного, судовий збір повинен складати 1 218, 00 грн.

Під час звернення з позовом до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 378, 00 грн. згідно платіжного доручення № 1247 від 19.10.2015р. (а.с.8).

Отже, надмірно сплачена позивачем сума судового збору складає 160,00 грн. (1 378,00 - 1 218,00 = 160,00).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За умовами ч. 3 ст. 7 цього ж Закону, повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Враховуючи викладене, суд вважає наявними підстави для задоволення заяви Комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дніпропетровського району Дніпропетровської області" та повернення з Державного бюджету України суми надмірно сплаченого позивачем судового збору в розмірі 160,00 грн. (160 грн. 00 коп.), зарахованого на підставі платіжного доручення №1247 від 19.10.15р. про сплату судового збору у розмірі 1 378, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального закладу "Дніпропетровська станція швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради (49006, м. Дніпропетровськ, вул. Свердлова, 65; ) на користь Комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дніпропетровського району Дніпропетровської області" (52001, Дніпропетровська область, м. Підгороднє, вул. Шосейна, 90; ) суму 9 027, 78 грн. (девять тисяч двадцять сім грн. 78 коп.) основного боргу, 1 218,00грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.) судового збору.

Винести ухвалу про повернення Комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дніпропетровського району Дніпропетровської області" (52001, Дніпропетровська область, м. Підгороднє, вул. Шосейна, 90; ) суми надмірно сплаченого судового збору у розмірі 160, 00 грн. (сто шістдесят грн. 00 коп.), зарахованого на підставі платіжного доручення №1247 від 19.10.15р. про сплату судового збору у розмірі 1 378,00 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текст підписаний 14.12.2015р.