ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2015 р. Справа № 922/5113/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 за довіреністю № 38-4425/395 від 23.11.10 р.

відповідача - ОСОБА_2 за довіреністю № 495 від 30.09.15 р.

третьої особи - ОСОБА_2 за довіреністю № 3075 від 12.10.15 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу КП "ХТМ" (вх. №5193 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 19.10.15 у справі № 922/5113/15

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
до Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 127 ім. Г.К. Жукова Харківської міської ради Харківської області, м. Харків , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, м. Харків
про стягнення 107091,23 грн.
ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 19.10.2015 року по справі № 922/5113/15 (суддя Погорелова О.В.) клопотання позивача про поновлення пропущеного строку позовної давності - відхилено. Заяву відповідача про сплив позовної давності - задоволено. В задоволенні позову - відмовлено в звязку зі спливом строку позовної давності.

КП "ХТМ" не погодилось з зазначеним рішенням, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відновити пропущений строк позовної давності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Позивач вважає, що судом першої інстанції невірно застосовано позовну давність до спірних правовідносин з посиланням на те, що позивачем не доведено поважності причин пропуску позовної давності. Так, позивач зазначає, що поважною причиною пропущення строку позовної давності є, поперше, те, що для погашення заборгованості за спожиту теплову енергію КП «Харківські теплові мережі» використовує різні форми, у тому числі і звернення в суд за захистом порушеного права. У зв'язку з величезною кількістю споживачів (тільки по населенню понад 480 тисяч особових рахунків) та важним фінансовим становищем підприємство не має можливості відразу пред'явити позови до всіх неплатників. Більш того, специфіка роботи теплопостачальних організацій така, що послуги населенню та теплова енергія в якості товарної продукції надаються безперервно, і складається ситуація, коли ще не стягнуті борги по раніше винесених рішеннях суду, а вже утворилися нові поточні борги в тих же й інших споживачів. Така ситуація призводить до того, що інколи при подачі позовів до суду по частині вимог вже сплив строк позовної давності. По-друге, те, що відповідач є неприбутковою бюджетною установою, що фінансується з бюджету м. Харкова. КП "Харківські теплові мережі" неодноразово зверталися до Департаменту освіти Харківської міської ради, Департаменту бюджету і фінансів Харківської міської ради, Управління фінансів Жовтневого району, Управління освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради (далі - ХМР) з листами щодо сприяння у вирішенні питання погашення заборгованості бюджетних установ. Листом від 28.08.14 № 2042/0221/14 Департамент освіти ХМР повідомив, що навчальні заклади м. Харкова утримуються за рахунок коштів бюджету м. Харкова управліннями освіти адміністрацій районів ХМР, та послався на ст.48 Бюджетного кодексу України, відповідно до якої управління освіти мають можливість брати бюджетні зобов'язання та здійснювати платежі лише у межах бюджетних асигнувань, встановлених рішенням ХМР на відповідний рік. Листом від 18.08.15 № 2009/0221/15 Департамент освіти ХМР повідомив, що заборгованість навчальних закладів виникла у зв'язку з недостатнім забезпеченням бюджетним фінансуванням. Вказані обставини та неузгодженість з Харківською міською радою протягом тривалого часу питання подання позовів до неплатників, що відносяться до бюджетної сфери, унеможливлювали подання позову до відповідача у межах строку позовної давності.

03.12.2015 р. за вх. № 16335 позивачем надані доповнення до апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, їх юридичну оцінку в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, КП "Харківські теплові мережі" (позивач) на підставі Розпорядження про початок опалювального сезону 2010-2011 років та договору про постачання теплової енергії № 144 від 01.02.2002 року, здійснювало постачання теплової енергії до будівлі за адресою: м. Харків, вул. Володарського, 63-А.

На підставі зазначеного відповідачу були направлені рахунки за спожиту теплову енергію. Відповідач рахунки у повному обсязі не сплатив. Станом на 31.08.2015 року заборгованість за неналежне виконання договірних зобов'язань, яка утворилася за період з жовтня 2010 року по січень 2011 року, складає 107091, 23 грн.

Факт споживання відповідачем теплової енергії підтверджується актом на включення теплової енергії у приміщенні відповідача. Вищезазначений акт на включення опалення підписаний та скріплений печатками повноважених представників КП "Харківські теплові мережі" та відповідача.

Вирішуючи даний господарський спір суд першої інстанції з урахуванням положень ст. 267 ЦК України, які надають право захисту в разі поважності причин пропущення строку позовної давності, а також вказівки з цього приводу, викладені в постанові Вищого господарського суду України від 27.04.2011 р. по справі № 27/62, в звязку з чим суд першої інстанції, дослідивши обставини справи, дійшов висновку, що позивачем не надано до суду доказів наявності обставин, які б були обєктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та були повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для звернення до суду в межах строків позовної давності з позовом про стягнення 107091,23 грн. заборгованості за невиконання договірних зобовязань.

На підставі викладеного, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність поважності пропуску позивачем позовної давності та необхідність її застосування в порядку ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України на підставі заяви відповідача від 06.10.2015 р., зробленої до винесення рішення. З урахуванням наведених обставин та наявних в матеріалах справи доказів у задоволенні позовних вимог про стягнення 107091,23 грн. заборгованості за невиконання договірних зобовязань було відмовлено.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції використано у повному обсязі свої повноваження, передбачені процесуальним законом щодо повного та всебічного зясування обставин справи, повязаних з предметом доказування у даній справі, а висновки, викладені в рішенні узгоджуються з приписами норм чинного законодавства, які в даному випадку регулюють спірні правовідносини, що призвело до прийняття правомірного рішення.

Так, відповідачем визнаний факт споживання ним теплової енергії, що також підтверджується актом на включення теплової енергії у приміщенні відповідача. Вищезазначений акт на включення опалення підписаний та скріплений печатками повноважених представників КП "Харківські теплові мережі" та відповідача.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем відповідачем укладено договір про постачання теплової енергії № 144 від 01.02.2002 року

На підставі зазначеного договору позивачем відповідачу були направлені рахунки за спожиту теплову енергію.

Відповідач рахунки у повному обсязі не сплатив.

Станом на 31.08.2015 року заборгованість за неналежне виконання договірних зобов'язань, яка утворилася за період з жовтня 2010 року по січень 2011 року, складає 107091, 23 грн.

Згідно п 6.4 спірного договору, споживач оплачує спожиту енергію не пізніше 25 числа поточного місяця. Таким чином, з 26 числа того місяця, в якому була спожита теплова енергія, починається перебіг позовної давності за кожний місяць окремо. Опалювальний сезон 2011 року закінчився 15 квітня, а відтак, враховуючи положення договору та норм Цивільного кодексу України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що строк позовної давності пропущений, оскільки право вимоги у позивача виникло з 26 квітня 2011 року, а звернувся позивач із позовною заявою 02.09.2015 року.

06.10.2015 р., в ході вирішення спору місцевим господарським судом, відповідачем подано заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності (а.с. 36).

Місцевим господарським судом при винесенні рішення дана заява була задоволена, позовні вимоги відхилені.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо наявності підстав застосування строків позовної давності.

Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.10.2015 року позивачем суду подане клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання, і з цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки позивач не довів поважність причин та наявність обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи позивача, ґрунтуються лише на міркування та припущеннях, та не підтверджені ні документальними доказами, ні матеріальними нормами права, позивач ні під час вирішення спору у господарському суді Харківської області, ні під час розгляду його апеляційної скарги не надав жодного належного матеріального доказу обґрунтованості та правомірності заявлених вимог.

Наведені ним в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права нічим не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами, його позиція не підтверджена належними та допустимими доказами.

Посилання апелянта на те, що підприємство позивача не має достатньої кількості працівників для того щоб встигнути подати позови до всіх неплатників та на те, що оплата відповідачем здійснюється в лише у межах бюджетних асигнувань, які надходять несвоєчасно, не є поважною причиною, яка б однозначно унеможливлювала або істотно утруднювала своєчасне подання позову.

Тому, вказані вимоги позивача, що зазначені в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого у даній справі рішення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 261, 264, 266, 625 Цивільного кодексу України, статтями 32-34, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу КП "Харківські теплові мережі" на рішення господарського суду Харківської області від 19.10.15 у справі № 922/5113/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 19.10.15 у справі № 922/5113/15 залишити без змін.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.