ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2015 р.Справа № 922/5725/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "Фенікс Агро", м. Умань
до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРІНФОРМТРЕЙД", м. Харків, , 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю агрофірма "Хвиля", с. Осоївка
про стягнення 99913,40 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 за довіреністю №3326-д від 01.04.2015р.;

відповідача - ОСОБА_2 за довіреністю №б/н від 09.11.2015р.;

3-я особа - ОСОБА_3 за довіреністю №10 від 23.11.2015р., ОСОБА_4 за довіреністю №11 від 23.11.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Фенікс Агро" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРІНФОРМТРЕЙД" збитків в сумі 99913,40 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору №01/01/14 від 01.01.2014 р. про надання транспортних послуг з перевезення вантажів. Так, позивач зазначає, що відповідно до умов договору між сторонами було підписано договір-заявку № 1039777 на перевезення вантажів орендованим автомобільним транспортом, відповідно до якої погоджено маршрут перевезення вантажу (с.Осоєвка, Сумська область - смт.Компанієвка, Кіровоградська область), найменування та вагу вантажу - пшениця, 40 тонн, адресу та дату завантаження - с.Осоєвка, Сумська область, 26.12.2014 р., адресу та дату відвантаження - смт.Компанієвка, Кіровоградська область, 29.12.2014 р.; провізну плату - 280 грн./т; марку та номер автомобіля НОМЕР_1, ПІБ та номер телефону водія - ОСОБА_5 НОМЕР_2. Згідно товарно-транспортної накладної № 81 від 26.12.2014 року водієм ОСОБА_5 було прийнято до перевезення вантаж від Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Хвиля", проте вантаж не було доставлено до пункту розвантаження, місцезнаходження водія та вантажу позивачем не відомо, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача збитків у розмірі вартості вантажу, який втрачено, що передбачено п.4.1.3 розділу 4 договору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22 жовтня 2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 10 листопада 2015 року о 10:20 годині. Цією ж ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю агрофірма "Хвиля".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10 листопада 2015 року розгляд справи відкладено на 25 листопада 2015 р. о 10:00 год.

В судовому засіданні 25 листопада 2015 року було оголошено перерву до 10:00 год. 09 грудня 2015 року відповідно до приписів ст. 77 ГПК України для надання можливості представнику позивача надати додаткові докази по справі, а саме докази сплати товару за договором поставки № 21/05/14 від 21.05.2014 р., та для надання можливості представнику 3 -ої особи надати копію видаткової накладної №366 від 24.12.2014р.

04 грудня 2015 року через канцелярію суду представник позивача надав письмові заперечення на відзив відповідача (вх. №48636), в яких заперечує проти доводів відповідача викладених у відзиві на позовну заяву, зокрема зазначає, що відповідач не забезпечив доставку вантажу у визначене в договорі місце, внаслідок чого вантаж був втрачений, що призвело до заподіяння позивачу збитків в сумі 99913,40 грн.

В судовому засіданні 09.12.2015р. позивач підтримав позов та просив суд його задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (вх.45278 від 10.11.2015 р.), зокрема зазначив, що відповідач зобов'язався подати під завантаження транспортний засіб "ДАФ" р.н. НОМЕР_3 з напівпричепом, р.н. НОМЕР_4, однак такого транспортного засобу не існує, даний транспортний засіб не міг прибути до місця завантаження та пшениця була завантажена 3-ою особо на невідомий транспортний засіб, а тому вважає, що відповідач не винен у втраті товару.

Представники 3-ої особи в судовому засіданні заперечували проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву та повідомили, що 26.12.2014р. на склад ТОВ Агрофірми "Хвиля" в с. Осоївка Краснопільського району Сумської області прибув, зазначений у заявки - Приватним підприємством "Фенікс Агро" автомобіль НОМЕР_5 ВМ З744 XО для завантаження, згідно договору та попередньої оплати, товаром - пшеницею. 26 грудня 2014 року було проведено завантаження автомобіля НОМЕР_6 пшеницею в кількості 40 тонн 860 кг. та оформлено товарно-транспортну накладну №81 від 26 грудня 2014 року, товар було прийнято для перевезення водієм ОСОБА_5 Таким чином, ТОВ Агрофірма "Хвиля" повністю виконало свої зобов'язання за доповненням №5 до договору поставки №21/05/14 від 21.05.2014р.

Позивач 04 грудня 2015 року надав до суду заперечення на відзив відповідача (вх.48636), в яких додатково повідомляє, що в рішенні господарського суду Харківської області від 02.11.2015 року у справі № 922/3208/15 встановлено, що відповідачем для перевезення спірного товару було залучено фіктивного субконтрактора - ФОП ОСОБА_5, що, в свою чергу не звільняє відповідача від відповідальності перед позивачем за втрату вантажу. Крім того, факт втрати вантажу та свою вину відповідач визнавав у відповіді на претензію, яку було направлено позивачем відповідачу про відшкодування вартості втраченого вантажу та частковим відшкодуванням його вартості.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін та 3-ї особи, суд встановив наступне.

01.01.2014 р. між ТОВ "УКРІНФОРМТРЕЙД" (Перевізник) та ПП "Фенікс Агро" (Замовник) було укладено договір №01/01/14 про надання транспортних послуг з перевезення вантажів (Договір).

За умовами п.1.1. Договору перевізник (відповідач) зобов'язується в інтересах, за дорученням і за рахунок коштів замовника (позивача) надавати транспортні послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом, на території України, а замовник зобов'язується оплачувати вартість наданих та належним чином виконаних послуг у відповідності з порядком та правилами даного договору, в розмірах, узгоджених сторонами.

Відповідно до п.1.2. Договору основними типами вантажів Замовника, на які поширюється дія даного Договору вважати зернові та сільськогосподарські культури (пшениця, кукурудза, ячмінь, рапс, картопля, буряк і т.д.).

Згідно з п.2.1.3. Договору перевізник зобов'язується своєчасно доставити вантаж у пункт призначення, у повному обсязі та без пошкоджень.

Відповідно до п.2.1.6, п.2.1.7. Договору перевізник зобов'язується в пункті призначення передати вантаж вантажоодержувачеві, зазначеному в товарно- транспортній накладній (далі - ТТН). Відшкодувати виниклий по його провині збиток у вигляді втрати або недостачі вантажу, довіреного йому для перевезення за винятком тих випадків коли його невинність підтверджується документально.

Згідно з п.п.2.2.1., 2.2.2., 2.2.3. Договору перевізник від власного імені має право залучити до виконання своїх обов'язків третіх осіб. Передача повноважень виконання обов'язків третім особам не звільняє перевізника від відповідальності перед замовником, здійснювати контроль за правильністю завантаження та розвантаження вантажу, перевіряти правильність заповнення супровідних документів на вантаж.

Відповідно до п.2.3.1. Договору Замовник зобов'язується забезпечити своєчасне й повне оформлення та передачу Перевізнику транспортних документів на вантаж.

Пунктом 3.1. Договору сторони передбачили, що вартість послуг по кожному перевезенню вантажів узгоджується Сторонами та вказуються у Рахунках.

Згідно з п.3.4. Договору оплата за надані послуги здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів, у національній грошовій одиниці України - гривні, на розрахунковий рахунок Перевізника, протягом п'яти банківських днів або за домовленістю з моменту виставлення рахунку Перевізником.

Відповідно до п.4.1.2., п.4.1.3., Договору перевізник несе повну матеріальну відповідальність перед Замовником за збереження прийнятого у останнього вантажу для надання послуг з цього Договору, якщо не доведе, що втрата або недостача вантажу відбулися внаслідок обставин, яким Перевізник не міг запобігти й усунення яких від нього не залежало. Збиток, заподіяний з вини Перевізника під час перевезення вантажу, відшкодовується впродовж п'яти банківських днів з моменту відповідної вимоги Замовника, у наступних розмірах :

- у випадку втрати або недостачі вантажу-у розмірі вартості вантажу, який втрачено;

- у випадку ушкодження вантажу - у розмірі суми, на яку знизилась його вартість.

Згідно з п.4.1.4. Договору згідно статті 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" Перевізник несе відповідальність, за дії і недогляд третіх осіб, залучених їм для надання транспортних послуг з перевезення вантажів згідно даного Договору, в тому ж порядку як і за власні дії.

Відповідно до п.8.1. Договору, цей Договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2014р.

21.05.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хвиля" (Постачальник) та Приватним підприємством "Фенікс Агро" (Покупець) було укладено договір поставки №21/05/14 (Договір поставки).

Відповідно до п.1.1, п..1.2. Договору поставки за даним Договором Постачальник зобов'язується передавати у власність Покупця (постачати) продукцію, іменовану нижче (далі за текстом "Товар"), а Покупець зобов'язується прийняти Товар та оплатити його на умовах даного Договору. Товаром, що поставляється за Договором, є зернові культури (ячмінь, пшениця, кукурудза тощо).

Згідно з п.2.1. Договору поставки кількість Товару визначається у Доповненнях, які є невід'ємною частиною даного договору, та після підписання їх Сторонами, набувають чинності Специфікацій, передбачених Господарським Кодексом України, та становлять невід'ємну частину даного Договору.

Відповідно до п.3.4. Договору поставки на кожну партію Товару Постачальник в обов'язковому порядку надає Покупцеві оригінали наступних документів:

- рахунок-фактуру;

- видаткову накладну;

- податкову накладну.

Згідно з п. 3.5. Договору поставки датою поставки партії Товару вважається дата зазначена у видатковій накладній на Товар, підписаній уповноваженими представниками Сторін. Перехід права власності, а також ризиків випадкової загибелі або знищення Товару відбувається в момент передання Товару Покупцю за видатковими накладними.

Відповідно до п.5.1.3., п.5.1.4. Договору поставки покупець зобов'язується перевірити кількість і якість Товару при прийманні; в разі виявлення відхилень від умов цього Договору щодо кількості та (або) якості товару, Покупець зобов'язується невідкладно повідомити про це Постачальника у строк не пізніше 24 годин з дати прийому Товару.

Згідно з п.5.2.1., п.5.2.2. Договору поставки постачальник зобов'язується поставити і передати у власність Товар на умовах цього Договору; надати Покупцю вказані в п.3.4 Договору документи.

18.12.2014р. між ПП "Фенікс Агро" (Покупець) та ТОВ Агрофірма "Хвиля" (Постачальник) було підписано Доповнення №5 до Договору поставки №21/05/14 від 21 травня 2014 року, в якому сторони обумовили істотні умови поставки, включаючи найменування товару - пшениця 6 кл.; одиниця виміру - тонна; кількість - 150 тонн; ціна з ПДВ грн. за одну тонну - 2690,00 грн., суму з ПДВ грн. за всю партію товару - 403500,00 грн.; відхилення по кількості +/- 10% від загальної кількості товару за вибором покупця; базис поставки - FСА, Сумська обл., Краснопільський р-н, с. Осоївка.

Відповідно до п.4.3. Договору поставки оплата товару здійснюється на умовах 100% попередньої оплати вартості кожної партії товару.

Позивач на підставі виставленого 3-ю особою рахунку № 119 від 19.12.2014 року згідно платіжного доручення № 10419 від 22.12.2014 року перерахував 3-й особі всю суму вартості товару за договором поставки в розмірі 403500 грн.

Також, за видатковими накладними № 366 від 24.12.2014 р. та № 367 від 26.12.2014 р. позивач отримав у власність від 3-ї особи товар на всю партію товару - 150 тонн, вартістю 403500 грн.

На виконання Договору №01/01/14 про надання транспортних послуг з перевезення вантажів, між ПП "Фенікс Агро" та ТОВ "УКРІНФОРМТРЕЙД" 26.12.2014 року було підписано договір-заявку № 1039777 на перевезення вантажів орендованим автомобільним транспортом.

Відповідно до договору - заявки сторонами погоджено маршрут перевезення вантажу (с. Осоївка, Сумська область, - смт. Компанієвка, Кіровоградська область); найменування та вагу вантажу - пшениця, 40 тонн; адресу та дату завантаження - с. Осоївка, Сумська область, 26.12.2014 р.; адресу та дату відвантаження - смт. Компанієвка, Кіровоградська область, 29.12.2014 р.; провізну плату - 280 грн/т; марку та номер автомобіля НОМЕР_1, ПІБ та номер телефону водія - ОСОБА_5 НОМЕР_2.

На підставі письмового розпорядження позивача від 26.12.2014 року за вих. № 4360/1 , згідно товарно-транспортної накладної №81 від 26 грудня 2014 року, яка була оформлена на перевезення вантажу (Товару), водієм ОСОБА_5 від ТОВ АФ "Хвиля" (вантажовідправник) (місце передачі товару - Сумська область, Краснопільський район, с. Осоївка) було прийнято до перевезення вантаж (пшеницю) кількістю 40 тонн 860 кг, загальною вартістю 109 913,40 грн. Пункт розвантаження - Кіровоградська область, смт.Компаніївка.

Однак, в обумовлену в заявці дату (29.12.2014 р.), вантаж до пункту розвантаження (смт. Компаніївка, Кіровоградська область) так і не прибув, місцезнаходження водія та вантажу на сьогоднішній день залишається невідомим.

В результаті зникнення транспортного засобу з вантажем ДАФ ВМ 6834 АК причіп/напівпричіп ВМ 3744 ХО позивач звертався до Уманського МВ УМВС України в Черкаській області, з приводу порушення кримінальної справи по факту викрадення вантажу та 09 січня 2015 року звертався на адресу Краснопільського РВ УМВС України в Сумській області як органу за територіальною належністю з заявою про злочин, у якій було повідомлено про вчинення крадіжки належного підприємству товару - 41 тону зерна на суму 110000 грн., завантаженого у с.Осоївка на транспортний засіб марки DAF номерний знак НОМЕР_7 з причепом ВМ3744ХО з вантажем 41 тони зерна під керуванням гр.ОСОБА_5, що встановлено ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 21.04.2015р. по справі №578/287/15-к.

Також, ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 21.04.2015р. по справі №578/287/15-к зобов'язано начальника СВ Краснопільського РВ УМВС України у Сумській області організувати внесення у встановленому порядку відомостей слідчим до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою директора ПП "Фенікс Агро" ОСОБА_6, що надійшла до Краснопільського РВ УМВС України у Сумській області 19.01.2015р. та зареєстрована під №48.

21.07.2015 року позивач надіслав відповідачу вимогу про відшкодування завданих збитків за вих. № 5332/1 в сумі 109913,40 грн.

23.07.2015 року відповідач у відповідь на вищевказану претензію, направив лист за вих.№1345/7, в якому він визнає факт втрати вантажу по його вині на суму 109 913,40 грн. та запропонував відшкодувати завдані збитків рівними частинами в період, починаючи з серпня 2015 року по грудень 2015 року.

У відповідь на запропонований порядок відшкодування збитків, позивач направив відповідачу лист від 30.07.2015 року за вих. №5401/1 в якому прийняв запропоновану пропозицію відповідача з умовою, що якщо відповідач порушить прийняті на себе зобовязання і не перерахує позивачу частину суми збитків 21 982,68 грн. в поточному місяці в межах строку відшкодування (серпень - грудень 2015 року), позивач має право до закінчення строку відшкодування, звернутися до суду про відшкодування завданих збитків в повному обсязі, за виключенням сум, які були раніше відшкодовані.

Проте, відповідач сплатив лише частину боргу в сумі 10000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1867 від 01.09.2015р., що і стало підставою для звернення з даним позовом до господарського суду Харківської області.

Крім того, рішенням господарського суду Харківської області від 02.07.2015р. по справі №922/3208/15 було встановлено, що відповідачем для перевезення спірного товару було залучено фіктивного субконтрактора - ФОП ОСОБА_5, який не зареєстрований у встановленому законодавством порядку України в державних органах як суб`єкт підприємницької діяльності. Крім того, в рішенні суду також встановлено, що зі змісту листа-відповіді Департаменту ДАІ МВС України за вих. № 4/8-4110 від 09.02.2015 року вбачається, що номерний знак НОМЕР_3 на території України не зареєстровано, в період з 28.12.2014 р. по 30.12.2014 р., даний номерний знак був закріплений за іншим транспортним засобом (автомобіль марки „ВАЗ 111730").

Проте, суд зазначає, що згідно товарно-транспортної накладної №81 від 26 грудня 2014 року товар було завантажено 26 грудня 2014 року в автомобіль НОМЕР_5 причіп/напівпричіп ВМ 3744 ХО.

Відповідачем не надано документального підтвердження того, що саме 26 грудня 2014 року номерний знак НОМЕР_3 на території України не було зареєстровано за автомобілем НОМЕР_5 причіп/напівпричіп ВМ 3744 ХО.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених ГПК України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своєю правовою природою договор №01/01/14 від 01.01.2014 р. про надання транспортних послуг з перевезення вантажів є договором транспортного експедирування і відносини сторін за ним регулюються ст. 316 ГК України та ст. 929 ЦК України.

Відповідно до статті 316 Господарського кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов'язань, пов'язаних із перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Також, згідно ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов'язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 930 Цивільного кодексу України передбачено, що договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Згідно ст. 932 Цивільного кодексу України експедитор має право залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

У 1 розділі Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 N 363 (зі змінами та доповненнями) (надалі - Правила) визначено, що товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Також, відповідно до п.11.1 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Згідно п.10.1. Правил перевізники приймають вантажі для перевезення на підставі укладених Договорів із Замовниками згідно з заявками (додаток 1) або разовий договір (додаток 2).

Відповідно до п.13.1. та п.13.2. Правил перевізник здає вантажі у пункті призначення вантажоодержувачу згідно товарно-транспортною накладною. Здача вантажів вантажоодержувачу у пункті призначення по масі і кількості місць проводиться у порядку і способом, за якими вантажі були прийняті від вантажовідправника (зважуванням на вагах, обмірюванням, підрахунком місць та ін.)

Згідно ч.2 ст. 308 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Відповідно до ч.3 ст. 310 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу припиняється з моменту його видачі одержувачу в пункті призначення. Якщо одержувач не затребував вантаж, що прибув, в установлений строк або відмовився його прийняти, перевізник має право залишити вантаж у себе на зберігання за рахунок і на ризик вантажовідправника, письмово повідомивши його про це.

Згідно приписів ст. 919 Цивільного кодексу України перевізник зобов'язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк. Вантаж, не виданий одержувачеві на його вимогу протягом тридцяти днів після спливу строку його доставки, якщо більш тривалий строк не встановлений договором, транспортними кодексами (статутами), вважається втраченим.

Відповідно до ст.934 Цивільного кодексу України за порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

За статтею 314 Господарського кодексу України, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Згідно статті 52 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник зобов'язаний забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу.

Крім того, згідно ст.51 Закону України "Про автомобільний транспорт" замовник за договором про перевезення вантажу автомобільним транспортом має право отримати компенсацію згідно із законодавством за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату або несвоєчасність доставки.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України захист цивільних прав та інтересів здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків. У відповідності з приписами ч.1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з приписами частини 2 статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються господарські санкції, однією з яких є відшкодування збитків. Підставою господарсько - правової відповідальності учасника господарських правовідносин є скоєне ним правопорушення у сфері господарювання. Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин повинен відшкодувати спричинені ним збитки суб'єкту, права чи законні інтереси якого були порушені. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата чи пошкодження її майна, а також неотримання доходів, які управнена сторона отримала б при належному виконанні зобов'язання іншою стороною.

Обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України до числа підстав виникнення господарських зобов'язань віднесено господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Частинами 2 та 3 статті 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" встановлено, що за невиконання або неналежне виконання обов'язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим Законом, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування. Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Відповідно до ст. 618 ЦК України боржник відповідає за порушення зобов'язання іншими особами, на яких було покладено його виконання (стаття 528 цього Кодексу), якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця.

Підпунктом 4.1.2. пункту 4 Договору передбачено, що Перевізник несе повну матеріальну відповідальність перед Замовником за збереження прийнятого у останнього вантажу для надання послуг з цього договору, якщо не доведе, що втрата або недостача вантажу відбулися внаслідок обставин, яким Перевізник не міг запобігти й усунення яких від нього не залежало.

Підпунктом 4.1.3. пункту 4 Договору передбачено, що збиток, заподіяний з вини Перевізника під час перевезення вантажу, відшкодовується впродовж п'яти банківських днів з моменту відповідної вимоги Замовника, у наступних розмірах:

- у випадку втрати або недостачі вантажу - у розмірі вартості вантажу, який втрачено;

- у випадку ушкодження вантажу - у розмірі суми, на яку знизилася його вартість.

Відповідно до підпункту 4.1.4. пункту 4 Договору, згідно статті 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" Перевізник несе відповідальність за дії і недогляд третіх осіб, залучених їм для надання транспортних послуг з перевезення вантажів і згідно даного Договору, в тому ж порядку як і за власні дії.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами доведено факт порушення відповідачем у справі зобов'язань за укладеним з позивачем договором про надання транспортних послуг з перевезення вантажів від 01.01.2014 р., наявність вини відповідача у спричиненні позивачеві збитків у вигляді втрати прийнятого до перевезення вантажу.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення збитків у вигляді вартості втраченого вантажу у розмірі 99 913,40 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати з оплати судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 22, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 618, 929, 930, 932, 934 Цивільного кодексу України, ст. 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", ст.ст.51, 52 Закону України "Про автомобільний транспорт", ст.ст. 174, 193, 217, 224, 307, 310, 316 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРІНФОРМТРЕЙД" (61052, м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 24, , п/р 9400 в ПАТ "УкрСиббанк" м. Харків, МФО 351005) на користь Приватного підприємства "Фенікс Агро" (20300, Черкаська область, м. Умань, вул. Більшовицька, буд. 1, , п/р 0580 в ЧГРУ ПАТ КБ "Приватбанк" м. Черкаси, МФО 354347, п/р 7100 в ПАТ "УкрСиббанк" м. Харків, МФО 351005) суму понесених збитків у розмірі 99913,40 грн. та 1498,70 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_7