ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2015 р.Справа № 905/2936/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Механік" м. Донецьк
до Державного підприємства "Орджонікідзевугілля", м. Харків
про стягнення 104 853,56грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 61 902,98грн., збитки від інфляції в розмірі 44 166,48грн. та 3% річних в розмірі 2 864,50грн. за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором виконання ремонтних робіт № 01-14/75ГП від 10.01.2014р., а також покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

Позивач надав суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 61 902,98грн., збитки від інфляції в розмірі 39 922,65грн. та 3% річних в розмірі 3 027,93грн. за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором виконання ремонтних робіт № 01-14/75ГП від 10.01.2014р., а також покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

Із суті наданої позивачем заяви про уточнення позовних вимог, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що дана заява за своєю правовою природою є одночасно заявою про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення збитків від інфляції та заявою про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення 3% річних.

Враховуючи те, що позивач, відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України, вправі до прийняття рішення по суті спору зменшити або збільшити розмір позовних вимог, ці дії не суперечать законодавству та не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, дана заява приймається судом до розгляду як така, що не суперечить вимогам чинного законодавства України та подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням поданої позивачем заяви.

Представник позивача у призначене судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності його представника за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача у призначене судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Враховуючи те, що судом вжито всі заходи для належного повідомлення позивача та відповідача про дату, час та місце розгляду справи, проте останні не скористалися своїм правом, передбаченим ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, тому суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представників позивача та відповідача за наявними в справі матеріалами, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

10.01.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Механік" (позивач) та Державним підприємством "Орджонікідзевугілля" (відповідач) укладено договір на виконання ремонтних робіт № 01-14/75 ГП (далі договір), відповідно до умов якого позивач зобов'язався виконати ремонт колісних пар АМ8Д, гіровозу для структурних підрозділів відповідача, а останній прийняти виконані позивачем ремонтні роботи за актом приймання-передачі та оплатити їх вартість.

Позивач за умовами договору (п.2.1) зобов'язався виконати ремонт обладнання в строк до 30 днів з моменту передачі обладнання, підписання акту приймання-передачі, дефектного акту та погодженої калькуляції.

Ремонті роботи виконуються позивачем з власних матеріалів (2.3 договору).

У п.3.1 договору сторони погодили порядок здійснення розрахунків, а саме: відповідач зобов'язався здійснити оплату виконаних позивачем робіт протягом 30 календарних днів з моменту передачі обладнання з ремонту та підписання акту здачі-приймання виконаних робіт

Вартість робіт, зазначених в п.1.1 договору, орієнтовно складає 500 000,00грн. (п.3.2 договору).

Оскільки відповідач у визначені договором строки повністю не оплатив виконані позивачем роботи, останній звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд встановив наступне.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 Цивільного кодексу України).

Позивач взяті на себе зобов'язання за договором виконав в повному обсязі на загальну суму 131 902,98грн., що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг) № 16 від 13.01.2014р. на суму 63 702,98грн. та № 619 від 20.03.2014р. на суму 68 200,00грн. (а.с.19, 24).

Зазначені акти з боку відповідача підписаний без будь-яких зауважень та заперечень.

За приписами ч.1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як вже встановлено судом відповідач, відповідно до п.3.1 договору зобов'язався здійснити оплату виконаних позивачем робіт протягом 30 календарних днів з моменту передачі обладнання з ремонту та підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач взяті на себе за договором підряду зобов'язання належним чином не виконав, за виконаний позивачем ремонт розрахувався частково на суму 70 000,00грн., у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 61 902,98грн.

Згідно зі ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Факт наявності заборгованості за виконані за договором роботи підтверджується належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи, та визнаний відповідачем.

Згідно із ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати ним заборгованості перед позивачем у сумі 61 902,98грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеного позивач за період з 14.02.2014р. по 16.10.2015р. (окремо за кожним актом виконаних робіт) нарахував відповідачу 3% річних в розмірі 3 027,93грн. та збитки від інфляції в розмірі 39 922,65грн. за період лютий-березень 2014р.

Перевіривши правомірність даного нарахування, суд дійшов висновку, що позивачем з розрахунку невірно визначено суми, на які він нараховує збитки від інфляції.

Здійснивши вірний розрахунок збитків від інфляції (на суму боргу в розмірі 63 702,98грн. за період лютий-березень 2014р., на суму боргу - 11 902,98грн. за квітень 2014р., на суму боргу - 80 102,98грн. за травень 2014р. та на суму боргу - 60 102,98грн. за період червень 2014р. - жовтень 2015р.), суд дійшов висновку, що заявлена позивачем сума стягнення збитків від інфляції підлягає задоволенню, оскільки відповідає зробленому судом розрахунку.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення 3% річних в розмірі 3 027,93грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З наданого позивачем розрахунку судом вбачається, що позивач не вірно визначив суми, на які нараховуються 3% річних та період їх нарахування, включивши останній день оплати відповідачем заборгованості у період прострочення, тоді як день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування 3% річних.

Здійснивши вірний розрахунок 3% річних за період з 14.02.2014р. по 16.10.2015р. (за кожним актом виконаних робіт окремо), суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в розмірі 3 008,18грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої при частковому задоволенні позову судові витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 530, 629, 837, 854 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Орджонікідзевугілля", (61145, м. Харків, вул. Космічна, 11) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Механік", (юридична адреса: 83059, м. Донецьк, пр. Ілліча, 105; адреса для листування: 03150, м. Київ, вул. Горького, 64/16) - 61 902,98грн. основного боргу, 39 922,65грн. збитків від інфляції, 3 008,18грн. 3% річних, 1 572,51грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних в розмірі 19,75грн. - відмовити.

Повне рішення складено 14.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_1