РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"08" грудня 2015 р. Справа № 2/739

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Грязнов В.В.

суддя Мельник О.В. ,

суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

за участю представників сторін:

позивача- не зявився;

відповідача- Сірач В.С.(довіреність від 05.10.2015р.);

відділу ДВС- не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відповідача-Товариства з об-меженою відповідальністю «Замкове» на ухвалу господарського суду Житомирської області від 29.10.2015 року за наслідками розгляду скарги на дії Відділу ДВС у справі №2/739

за позовом ОСОБА_1 м.Житомир

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Замкове» м.Житомир

про стягнення вартості частки в майні товариства та частини прибутку,

спонукання до укладення угоди,

визнання недійсним рішення загальних зборів учасників від 27.03.2007р.,-

Представнику Відповідача розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.22, 28 ГПК Ук-раїни. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу заявлено не було. Заяви про відвід суддів не надходило.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 29.10.2015 року у справі №2/739 (суддя Тимошенко О.М.) Відповідачеві відмовлено в задоволенні скарги на дії Богунського відділу ДВС Житомирського міського управління юстиції (надалі в тексті Відділ ДВС) під час вико-нання рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Замкове» (надалі в тексті Товариство) про стягнення вартості частки в майні товариства та частини прибутку, про спонукання до укладення угоди та про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства від 27.03.2007р.(арк.матеріалів оскарження 50-51).

При винесенні ухвали, суд першої інстанції виходив з того, що коштів на рахунках боржни-ка недостатньо для виконання рішення, а тому правомірними є дії державного виконавця Відділу ДВС щодо опису та накладення арешту на належне Відповідачеві приміщення готелю площею 651,5 м2, яке знаходиться за адресою: м.Житомир, вул.Кафедральна,8.(арк.матеріалів оскарження 51).

Не погоджуючись із винесеною ухвалою, Відповідач подав скаргу до Рівненського апеля-ційного господарського суду, у якій просить скасувати ухвалу господарського суду Житомирської області від 29.10.2015р. у даній справі, винести постанову, якою скаргу задоволити, визнати неза-конними дії державного виконавця та недійсним акт опису й арешту майна ТзОВ «Замкове» від 10.09.2015р.(арк.матеріалів оскарження 71-73).

При цьому, Скаржник вважає ухвалу суду безпідставною і незаконною, винесеною з пору-шенням приписів матеріального права. Зазначає, що акт опису майна складений з порушеннями, оскільки нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: м.Житомир, вул.Кафедральна,8 це амін-будівля з офісами, а не готель. Крім того, вказує, що державний виконавець спершу мав дослідити можливість виконання рішення суду іншим шляхом ніж через реалізацію саме цього нерухомого майна, а також не дав можливості боржникові надати для реалізації інше нерухоме майно, яке зна-ходиться за адресою: м.Житомир, вул.Селецька, 35.(арк.матеріалів оскарження 72).

Ухвалами Рівненського апеляційного господарського суду від 23.11.2015р. поновлено про-пущений строк та прийнято до провадження апеляційну скаргу Відповідача, справу призначено до слухання на 08.12.2015р.(арк.матеріалів оскарження 68, 69).

Позивач та Відділ ДВС не скористалися правами надати відзиви на апеляційну скаргу, од-нак 03.12.2015р. на адресу суду надійшло клопотання Позивача про доручення до матеріалів ос-карження ухвали господарського суду Житомирської області від 24.11.2015р. у справі №2/739, якою зобовязано Відділ ДВС провести виконавчі дії спрямовані на реалізацію майна боржника у виконавчому провадженні по виконанню рішення господарського суду Житомирської області від 25.12.2013р. у справі №2/739.(арк.матеріалів оскарження 83-87).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 08.12.2015р. представник Відповідача підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі та надав свої пояснення.

Відділ ДВС і Позивач не забезпечили явку своїх представників у судове засідання 08.12.2015 року, хоч про час та місце розгляду скарги були повідомлені у встановленому порядку.(арк.мате-ріалів оскарження 78-82). Разом з тим, така неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, з ура-хуванням 15-денного строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу встановленого ст.102 ГПК Ук-раїни і тим, що ухвалою від 23.11.2015р. явка сторін обовязковою не визнавалась, а матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.(арк.матеріалів оскарження 69).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 25.12.2013р., яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 04.02.2014р. та постановою Вищого господарського суду України від 28.04.2014р. позов ОСОБА_1 до ТзОВ «Замкове» задоволено частково. До стягнення з Відповідача на користь Позивача присуд-жено 268 920 грн. вартості частки в майні Товариства, 390 660 грн. втрат від інфляції, 7 360 грн. ви-трат на оплату експертизи та відмовлено в позові в частині визнання недійсним рішення загаль-них зборів та вимоги про спонукання до укладення угоди.

Як вбачається з матеріалів оскарження, на виконання вказаного рішення видано наказ №2/ 739 від 20.02.2014р.(арк.матеріалів оскарження 18).

З матеріалів оскарження вбачається, що на виконання даного наказу державний викона-вець 14.03.2014р. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №42482246 та напра-вив її Товариству для добровільного виконання.(арк.матеріалів оскарження 19, 20). Постановою Відділу ДВС від 24.03.2014р. у виконавчому провадженні №42482246 на кошти боржника у ПАТ «Укрсоцбанк» та АТ «Ощадбанк» накладено арешт.(арк.матеріалів оскарження 32).

Матеріалами оскарження стверджується, що Банки надали Відділу ДВС інформацію щодо наявності коштів на рахунках Відповідача.(арк.матеріалів оскарження 33-34, 37-38, 41).

Постановою Відділу ДВС від 23.07.2014р. у виконавчому провадженні №42482246 накладе-но арешт на все майно боржника в межах суми стягнення 727 012 грн. 30 коп.(арк.матеріалів оскар-карження 35).

Крім того, Постановою Відділу ДВС від 23.07.2014р. відкрито виконавче провадження № 47989915 на виконання наказу №906/706/14, а постановою від 10.07.2015р. вказане виконавче про-вадження приєднано до зведеного №48120407.(арк.матеріалів оскарження 28,29).

Матеріали оскарження містять розпорядження про зняття з рахунків Відповідача коштів на виконання виконавчого провадження №42482246, з яких вбачається, що з квітня 2014р. по вере-сень 2015р. через Відділ ДВС частково погашався борг Товариства перед ОСОБА_1, а також копію платіжного доручення про оплату Товариством експертизи у справі №2/739.(арк.матеріалів оскарження 21-26, 40).

Крім того, матеріали оскарження містять копію інформаційної довідки з реєстру прав влас-ності на нерухоме майно, з якої вбачається, що Товариству на праві колективної власності нале-жить нерухоме майно приміщення виробничого цеху, складу та прохідної; на праві приватної власності обєкт незавершеного будівництва земельна ділянка для розміщення виробничої бази з 75% готовності за адресою: м.Житомир, вул.Селецька, 35; а також на праві приватної власності приміщення готелю за адресою: м.Житомир, вул.Кафедральна,8.(арк.матеріалів оскарження 39).

Як вбачається з матеріалів оскарження, 28.08.2015р. факсимільним звязком Відділ ДВС на-діслав Відповідачеві вимогу про надання для опису та арешту майно приміщення готелю площею 651,5 м2, яке знаходиться за адресою: м.Житомир, вул.Кафедральна,8 і Актом від 09.09.2015р. дер-жавний виконавець Відділу ДВС засвідчив відмову директора Товариства виконати вимогу.(арк. матеріалів оскарження 43, 45). З акта державного виконавця від 10.09.2015р. вбачається, що при пе-ревірці ТзОВ «Замкове» встановлено відсутність коштів у касі Товариства.(арк.матеріалів оскар-ження 47).

Як стверджено матеріалами оскарження, державним виконавцем проведено опис та арешт майна належного Товариству приміщення готелю площею 651,5 м2, яке знаходиться за адресою: м.Житомир, вул.Кафедральна,8 та застережено про передачу вказаного майна для подальшої реа-лізації не раніше 19.09.2015р.(арк.матеріалів оскарження 4-7).

Вважаючи своє право порушеним Відповідач звернувся до суду із скаргою на дії Відділу ДВС (та уточненнями) і просив визнати дії щодо опису та арешту майна незаконними, а акт опису та арешту від 10.09.2015р. недійсним.(арк.матеріалів оскарження 1-3, 48-49).

Перевіривши дотримання місцевим судом вимог чинного законодавства при винесенні ос-каржуваної ухвали, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга необґрунтована і не підлягає задоволенню, з огляду на таке:

Згідно ст.45 ГПК України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обо-вязкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.

Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, ус-тановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Право Позивача (стягувача) очікувати на виконання, а обовязок Відповідача (боржника) ви-конати дії, передбачені рішенням суду, що набрало законної сили, є обовязковим на всій терито-рії України. Рішення, ухвали, постанови господарського суду виконуються у порядку, вста-новле-ному Законом України «Про виконавче провадження».(ст.124 Конституції України, ст.115 ГПК Ук-раїни).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб Державної виконавчої служби, спрямованих на приму-сове виконання рішень судів та інших органів, яке здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених чинним законодавством України, а також рішеннями, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню.

При здійсненні виконавчого провадження державний виконавець керується Законом Украї-ни «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.1212 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної вико-навчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Предметом скарги є підставність опису та арешту нерухомого майна.

В силу статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі в тексті Закон), у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону (до семи днів з моменту винесення постанови, у разі виконання рішення про примусове виселення боржни-ка у строк до пятнадцяти днів) для самостійного виконання рішення, документального підтверд-ження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення від-повідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, стверджується матеріалами справи і не запе-речується сторонами рішення господарського суду Житомирської області від 25.12.2013р. добро-вільно не виконано. Коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача у Від-повідача немає.

Досліджуючи доводи апелянта, колегія суддів приймає до уваги, що заходами примусового виконання рішень згідно ст.32 Закону, є:

- звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

- звернення стягнення на заробітку плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

- вилучення у боржника і передача стягувану певних предметів, зазначених у рішенні;

- інші заходи, передбаченні рішенням.

Відповідно до п.2.1 Інструкції державний виконавець при здійсненні виконавчого провад-ження зобовязаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забез-печення своєчасного виконання рішення.

В свою чергу, статтею 52 Закону визначено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, а саме звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винят-ком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропо-нувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення.

Проте, черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається дер-жавним виконавцем.

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів приймає до уваги, що матеріали справи не містять доказів, а Відповідач не довів існування у нього на момент проведення опису майна можли-вості добровільного виконання рішення суду чи наявності достатніх коштів для такого виконання.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Товариство зазначає, що державний виконавець Відділу ДВС не дав можливості боржникові обрати, яке саме майно першочергово підлягатиме реалізації, однак жодних доказів звернення із такою заявою до ДВС не надав. Крім того, в судовому засіданні 08.12.2015р. представник Скаржника зазначив, що до винесення оскаржуваної ухвали заяви про визначення майна для реалізації не подавав. Колегія суддів звертає увагу, що Законом надано пра-во виконавцеві самостійно визначати черговість та вид майна, яке буде реалізовано на виконання рішення.

Колегія суддів також відхиляє доводи Скаржника, що описане приміщення адмінбудівля, оскільки із свідоцтва про право власності вбачається, що Відповідачеві на праві приватної влас-ності належить приміщення готелю площею 651,5 м2, яке знаходиться за адресою: м.Житомир, вул. Кафедральна, 8 тобто майно, яке було описане для подальшої реалізації.(арк.матеріалів оскаржен-ня 46).

Враховуючи, що Відповідач добровільно рішення суду не виконав, кошти на рахунках, го-тівка чи рахунки в цінних паперах у депозитарних установах у боржника відсутні, зави про обран-ня майна для першочергової реалізації Скаржник до відділу ДВС не подавав суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність скарги на дії ДВС, а тому оскаржувана ухвала від 29.10.2015р. є законною і підлягає залишенню без змін.

Відтак, з мотивів викладених вище, колегія суддів вважає, що фактичні обставини, які вхо-дять до предмета доказування у цій справі, зясовані судом першої інстанції з достатньою повно-тою. В той же час, судом першої інстанції в порядку ст.43 ГПК України всебічно, повно і обєктив-но розглянуто всі обставини справи в їх сукупності, досліджено подані сторонами в обґрунтуван-ня своїх вимог і заперечень докази, належним чином проаналізовано права та обовязки сторін, враховано положення ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України.

З огляду на викладене, доводи Скаржника зазначені в апеляційній скарзі, не визнаються апеляційним судом такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 Господарського процесуаль-ного кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, тому суд апеляційної інс-танції вважає, що ухвала місцевого господарського суду винесена у відповідності до норм матеріа-льного та процесуального права, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задово-лення.

Керуючись, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105, 106, 1212 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Замкове» на ухвалу госпо-дарського суду Житомирської області від 29.10.2015р. у справі №2/739 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу №2/739 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.