РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2015№910/1103/15-г

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Грабовської А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/1103/15-г

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Маша и Медведь», м. Москва, Російська Федерація,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Естім Транслогістик», м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області,

про стягнення 73 080 грн.,

за участю представників сторін:

позивача - Сушка В.С. (довіреність від 23.12.2014 № б/н);

відповідача - не з'явилися;

третьої особи - не з'явилися.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маша и Медведь» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - Підприємець) 73 080 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав позивача на аудіовізуальний твір (мультиплікаційний серіал) «Маша и Медведь».

Позов мотивовано тим, що: на підставі договору про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір («Маша и Медведь») від 08.06.2010 № 010601-МиМ (далі - Договір), укладеного товариством з обмеженою відповідальністю Студія «АНИМАККОРД» (далі - Студія) і позивачем, останній є власником виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал «Маша и Медведь» та його складові частини і має право захищати свої права у тому числі шляхом звернення до господарського суду з даним позовом; 26.12.2014 та 29.12.2014 у магазині ІНФОРМАЦІЯ_1, що належить ОСОБА_2 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, здійснювався продаж (реалізація, розповсюдження) шоколадних яєць в картонній коробці з малюнками, на яких без дозволу позивача зображено персонажі «Маша» і «Медведь» аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Маша и Медведь» та фрагменти кадрів з серій під назвою: «До весны не будить» (кадр 1 хв. 56 сек.), «Праздник на льду» (кадр 6 хв. 24 сек.), «Праздник на льду» (кадр 5 хв. 61 сек.) та «Ловись рыбка» (кадр 6 хв. 09 сек.).

Рішенням господарського суду м. Києва від 06.04.2015 зі справи № 910/1103/15-г (суддя Картавцева Ю.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.07.2015 (колегія суддів у складі: Гарник Л.Л. - головуючий, судді Доманська М.Л. і Пантелієнко В.О.), у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.10.2015 (колегія суддів у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий, судді Палій В.В. і Харченко В.М.) судові рішення з даної справи скасовано; справу № 910/1103/15-г передано на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

За результатами повторного автоматичного розподілу справу 910/1103/15-г передано судді Марченко О.В. для розгляду.

Ухвалою суду від 19.10.2015 суддею Марченко О.В. прийнято вказану справу до свого провадження.

06.11.2015 позивач подав суду заяву, в якій зазначив, що оскільки відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» (щодо підвищення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати) починаючи з 01.09.2015 розмір однієї мінімальної заробітної плати становить 1 378 грн., то, виходячи з кількості об'єктів авторського права, використаних у товарі, сума компенсації за порушення авторських прав становить 82 720 грн., проте заяву про збільшення розміру позовних вимог у порядку, визначеному частиною четвертою статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), позивач не подав.

09.11.2015 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позовних вимог просив відмовити з огляду на таке:

- надані до позовної заяви в якості доказу матеріали, не підтверджують оригінальність зображень, вказаних в якості упаковки товару, як і не підтверджується їх виникнення внаслідок творчої діяльності автора, що свідчить про недоведеність позивачем порушення його майнових прав шляхом розповсюдження контрафактної продукції;

- подані позивачем фіскальні чеки з назвою товару «Яйцо Маша и Медведь» належним чином не підтверджують факт розповсюдження товару із зображенням елементів об'єкта права інтелектуальної власності, права на який належать Товариству;

- роздруківки (фотокопії) упаковки товару не підтверджують факт їх перебування, зберігання, розповсюдження відповідачем за вказаною у позові адресою: м. Київ, вул. Г. Гонгадзе, 5 чи за будь-якою іншою адресою;

- фіскальними чеками, наданими позивачем, підтверджується продаж товарів на загальну суму 47, 96 грн., таким чином оподаткований прибуток від продажу чотирьох одиниць товару, придбаного по ціні в 10 грн. за одиницю, становить 7, 96 грн.;

- позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення компенсації у сумі 73 080 грн., що свідчить про зловживанням правом та його використання з наміром заподіяння шкоди іншій особі - відповідачу.

Ухвалою суду від 09.11.2015 було зобов'язано, зокрема, позивача подати суду оригінал придбаного у відповідача товару в картонній коробці з малюнками, на яких використано фрагменти кадрів, а також персонажі «Маша и Медведь» з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Маша и Медведь».

14.12.2015 відділом діловодства суду отримано від представника відповідача клопотання, в якому Підприємець просить розглянути справу буз участі представника відповідача, крім того просить суд у випадку неподання позивачем оригіналів доказів, на підставі яких обґрунтовуються позовні вимоги (контрафактна продукція), в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні 14.12.2015 на виконання вимог ухвали суду від 09.11.2015 представник позивача подав суду оригінал придбаного у відповідача товару, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі; представник відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явився.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Підставами для скасування рішення місцевого і постанови апеляційного господарських судів зі справи стало те, що господарські суди, розглядаючи справу:

- не дійшли певних висновків про те, чи порушувало використання частини мультиплікаційного серіалу «Маша и Медведь» майнові права позивача і в чому конкретно це порушення полягало;

- не врахували, що відповідно до частин третьої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частини другої-п'ятої статті 13 ЦК України;

- суди не взяли до уваги, що незначний обсяг порушення авторських прав, хоч, безумовно, і повинен враховуватися у визначенні адекватних заходів захисту, все ж таки не є самодостатньою підставою для відмови у наданні цього захисту, оскільки це безпосередньо не передбачено чинним законодавством, що регулює правовідносини у сфері інтелектуальної власності;

- посилаючись на розмір доходу, отриманого відповідачем, суди не врахували, що наведені позивачем обставини, якими він підтверджував існування самого тільки факту порушення авторських прав, відповідно до статей 15, 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон) не давали підстав вважати, що лише цією реалізацією порушення прав і обмежувалося.

Відповідно до частини першої статті 11112 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Постанова касаційної інстанції не може містити вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

Враховуючи наведені у постанові Вищого господарського суду України від 06.10.2015 № 910/1103/15-г вказівки, у новому розгляді справи господарським судом міста Києва встановлено таке.

У пункті 28 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Статтею 435 ЦК України передбачено, що первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Маша и Медведь» є юридичною особою за законодавством Російської Федерації, місцезнаходженням якої є м. Москва і якій присвоєно основний державний реєстраційний номер 536, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 23.10.2014 № 9859490_УД.

08.06.2010 Студією (правовласник) і ТОВ «Маша и Медведь» (правонабувач) укладено Договір, відповідно до умов якого:

- правовласник передає правонабувачу виключне право на аудіовізуальний твір - серіал «Маша и Медведь», а правонабувач зобов'язується сплатити правовласнику обумовлену Договором винагороду. Передачі належить виключне право на такі серії аудіовізуального твору: 1. «Раз, два, три! Елочка гори!»; 2. «Первая встреча»; 3. «До весны не будить!»; 4. «Весна пришла!»; 5. «Ловись рыбка!»; 6. «Следы невиданных зверей!»; 7. «С волками жить…!»; 8. «Позвони мене, позвони!» (пункт 1.1 Договору);

- Договір від 08.06.2010 набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом всього терміну дії виключного права на аудіовізуальний твір (пункт 6.1 Договору).

Відповідно до пункту 2 додатку № 1 до Договору одночасно з передачею права на аудіовізуальний твір - серіал «Маша и Медведь» правовласник передає првонабувачу в повному об'ємі виключні права на всі юридично значущі охоронювані елементи твору (включаючи, але не обмежуючись, назвою твору та його окремих серій, графічним зображенням, мальованими зображеннями персонажів твору, їх іменами, текстом) незалежно від того, пойменовані вказані елементи безпосередньо в додатках до Договору.

Для підтвердження первісної належності виключних прав у Студії позивач надав також авторський договір замовлення від 01.04.2008 № ОК-2/2008, укладений Студією та ОСОБА_7, відповідно до умов якого ОСОБА_7 створив і передав Студії сценарії до перших 8-ми серій аудіовізуального твору - серіалу «Маша и Медведь».

З огляду на наведене можна дійти висновку, що позивач є власником виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал «Маша и Медведь» та його складові частини і має право захищати свої права у тому числі шляхом звернення до господарського суду з даним позовом.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону аудіовізуальний твір - це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Статтею 9 Закону передбачено, що частина твору, яка може використовуватись самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього закону.

Судом встановлено, що зображення персонажів аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Маша и Медведь» «Маша» і «Медведь» і кадри серій названого мультиплікаційного серіалу є частинами аудіовізуального твору, які можуть використовуватися самостійно, а тому розглядаються судом як твори.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону передбачено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

Матеріалами справи і поясненнями представників сторін підтверджено відсутність у відповідача правової підстави використання персонажів «Маша» і «Медведь» і кадрів аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Маша и Медведь».

26.12.2014 та 29.12.2014 в належному відповідачу магазині - ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1) здійснено продаж (розповсюдження) товару, а саме яєць шоколадних, в структурі малюнку упаковки яких використано зображення персонажів та кадрів (01 хв. 56 сек.) серії «До весны не будить», ( 6 хв. 24 сек.) серії «Праздник на льду», (5 хв. 61 сек.) серії «Праздник на льду» та (6 хв. 09 сек.) серії «Ловись, рыбка» з аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «Маша і Мєдвєдь».

Факт купівлі названих товарів підтверджується відеозаписами, наданими позивачем, долученими до матеріалів справи і оглянутими судом; фіскальними чеками від 26.12.2014 та від 29.12.2014 та поданим суду на огляд у судовому засіданні 14.12.2015 оригіналом придбаного у відповідача товару в картонній коробці з малюнками, на яких використано фрагменти кадрів, а також персонажі «Маша и Медведь» з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Маша и Медведь».

Дослідивши подані позивачем суду докази, а саме фотокопії обгорток товару та оригінали, фотокопії кадрів копії аудіовізуального твору, суд дійшов висновків про ідентичність зображень, що містяться на обгортках товару та кадрів з аудіовізуального твору - серіалу «Маша и Медведь», крім того з відеозапису придбання товару, поданого Товариством суду вбачається, що вказаний товар було придбано представником позивача саме у супермаркеті відповідача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, посилання відповідача на те, що додані до позовної заяви в якості доказу матеріали, не підтверджують оригінальність зображень, вказаних в якості упаковки товару, а подані позивачем фіскальні чеки з назвою товару «Яйцо Маша й Медведь» належним чином не підтверджують факт розповсюдження товару саме у супермаркеті відповідача (АДРЕСА_1) - є безпідставними.

В обґрунтування позовних вимог Товариство зазначило, що відповідач неправомірними діями порушив виключні майнові права Товариства на об'єкт інтелектуальної власності, а саме на аудіовізуальний твір -мультиплікаційний серіал «Маша і Медведь», в тому числі на вказані кадри та на персонажі «Маша» та персонаж «Медведь», а тому просить стягнути з відповідача компенсацію у розмірі 73 080грн.

Відповідно до статті 50 Закону порушенням авторського права, що дає підстави для судового захисту, є, у тому числі, вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21 - 25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

За змістом статті 52 Закону при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право, у тому числі, подавати позови про виплату компенсацій. При цьому суд має право, у тому числі, постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсацій, що визначається судом у розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом "г" цієї частини межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Частиною другою статті 432 ЦК України встановлено, що суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення, зокрема, про застосування разового грошового стягнення замість відшкодування збитків за неправомірне використання об'єкта права інтелектуальної власності. Розмір стягнення визначається відповідно до закону з урахуванням вини особи та інших обставин, що мають істотне значення.

Отже, відповідно до сукупності наведених вимог чинного законодавства, а також з урахуванням роз'яснень судової практики, яка знайшла своє відображення у постанові пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 за № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав», а також у постанові пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 за № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності», можна дійти висновку про те, що виплата компенсації як спосіб захисту авторського права може мати місце у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і можливість застосування цього способу захисту не залежить від доведення розміру заподіяння збитків.

Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Розмір компенсації визначається судом, виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50000 мінімальних заробітних плат (пункт «г» частини другої статті 52 Закону), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

Отже, матеріалами справи підтверджено що:

позивач є власником виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір та його складові частини - мультиплікаційний серіал «Маша и Медведь», персонажів «Маша» і «Медведь», кадрів аудіовізуального твору;

зображення, що містяться на обгортках товару та кадрів з аудіовізуального твору - серіалу «Маша и Медведь» є ідентичними;

відеозапис придбання товару свідчить про те, що вказаний товар знаходився саме у супермаркеті відповідача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

у відповідача відсутні правові підстави використання персонажів «Маша» і «Медведь» і кадрів аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Маша и Медведь».

Судом встановлено, що виключні майнові авторські права на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал «Маша и Медведь» та його складові частини належать Товариству, тоді як з боку підприємця мало місце використання зображень аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «Маша і Медведь» та персонажу «Маша» шляхом продажу відповідного товару із зображенням вказаних об'єктів авторського права за відсутності необхідного дозволу позивача.

У зв'язку з наведеним суд дійшов висновку про порушення відповідачем майнових авторських прав позивача та наявність правових підстав для стягнення компенсації.

За змістом статей 435, 440, 441, 443 ЦК України, статей 7, 15, 31-33 Закону: право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку; використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Використання твору без дозволу суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, передбаченим пунктом «а» статті 50 Закону, за яке пунктом «г» частини другої статті 52 цього Закону передбачена можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

Позивачем заявлено до стягнення 73 080 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав (12 180 грн. за кожен з кадрів (01 хв. 56 сек.) серії «До весны не будить», (6 хв. 24 сек.) серії «Праздник на льду», (5 хв. 61 сек.) серії «Праздник на льду» та (6 хв 09 сек.) серії «Ловись, рыбка» аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «Маша і Медведь», а також 24 360 грн. за використання персонажу «Маша».

Разом з тим, у підпункті 51.3 пункту 51 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» наведено, що у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

У пункті 42 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» зазначено, що розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні. Розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (пункт «г» частини другої статті 52 Закону), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

Отже, беручи до уваги наведені обставини порушення відповідачем виключних майнових авторських прав Товариства, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства - справедливості, добросовісності, розумності суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає компенсація у розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 вересня - 1 378 гривень.

Отже, станом на дату прийняття господарським судом рішення з цієї справи з відповідача підлягає стягненню 13 780 грн. (1 378 грн. х 10) компенсації; у задоволенні ж решти позовних вимог слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків: НОМЕР_1) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Маша и Медведь» (адреса для листування: 01001, м. Київ, вул. Володимирська, 45, оф. 100; юридична адреса: 129085, м. Москва, вул. Годовікова, будинок 9, будова 3; ІПН/КПП ) 13 780 (тринадцять тисяч сімсот вісімдесят) грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав та 344 (триста сорок чотири) грн. 57 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.12.2015.

Суддя О.Марченко