ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2015 р.Справа № 922/5907/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Каюков Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента", м. Одеса
до Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківземінформ", м. Харків
про повернення грошових коштів у розмірі 70 832,34 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, за дов. № 22/11/15 від 12.11.2015 року

відповідача - ОСОБА_2 (директор)

за відсутності клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-Лізингова компанія "Рента", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківземінформ", про стягнення 22 000,00 грн. загальної суми грошових коштів, отриманих відповідачем без достатньої правової підстави за договором на виконання комплексу робіт із землеустрою № 131 від 09 серпня 2012 року; 29 930,00 пені; 17 027,22 грн. інфляційних втрат; 1 875,12 грн. 3% річних. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати у розмірі 1 218,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем свого зобов'язання за договором № 131 на виконання комплексу робіт із землеустрою від 09 серпня 2012 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04 листопада 2015 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/5907/15 і призначено її до слухання у судовому засіданні на 16 листопада 2015 року.

16 листопада 2015 року ухвалою господарського суду Харківської області відкладено розгляд даної справи до 30 листопада 2015 року.

30 листопада 2015 року по розгляду даної справи оголошено перерву до 08 грудня 2015 року. Після перерви 08 грудня 2015 року судове засідання було продовжено, представники сторін в дане засідання суду з'явилися.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд долучити до матеріалів справи додаткові пояснення у справі, дані пояснення судом долучено до матеріалів справи з подальшою реєстрацією в канцелярії суду за вх. № 49164 від 08 грудня 2015 року.

Представник відповідача проти позову заперечував в повному обсязі та просив суд долучити до матеріалів справи супровідним листом пакет документів та письмові пояснення, дані документи судом долучено до матеріалів справи з подальшою реєстрацією в канцелярії суду за вх. № 49163 та № 49169 від 08 грудня 2015 року.

В судовому засіданні 08 грудня 2015 року учасники судового процесу не виявили наміру подавати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

09 серпня 2012 року між позивачем (замовник) та відповідачем (виконавець) було укладено договір № 131 на виконання комплексних робіт із землеустрою.

Відповідно до п. 1.1, 1.2, 1.3 договору, за цим договором замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання виконати на користь ТОВ "ІЛК "Рента": комплекс робіт із землеустрою по складанню технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, площею 1,4468 га за рахунок земель промисловості по вулиці Вишневій, 40 у Комінтернівському районі міста Харкова (кадастровий номер :02:005:0046) в межах, які визначені договором оренди землі, реєстраційний № 6939/05 від 07 квітня 2005 року, для експлуатації та обслуговування виробничих та допоміжних приміщень відповідно до Акту встановлення меж земельної ділянки на місцевості, реєстраційний номер 514/12 від 08 червня 2012 року для укладання договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації; комплекс інженерно-геодезичних робіт по виконавчій зйомці поточних змін меж земельної ділянки по вул. Вишневій, 40 у Комінтернівському районі міста Харкова (кадастровий номер :02:005:0046) для виконання технічної документації із землеустрою; роботи по підготовці обмінного файлу (IN-4) та XML для державної реєстрації земельної ділянки з занесенням відомостей до автоматизованої системи державного земельного кадастру з дотриманням відповідності структурних елементів кадастрового номера земельної ділянки індексній кадастровій карті; виконання акту погодження меж земельної ділянки по вул. Вишневій, 40 у Комінтернівському районі міста Харкова суміжними землевласниками та землекористувачами; виконання акту встановлення меж земельної ділянки на місцевості по вул. Вишневій, 40 у Комінтернівському районі міста Харкова для подальшої реєстрації в управлінні Держкомзему у місті Харків. Замовник зобов'язується прийняти зазначену роботу, виконану відповідно до цього договору, та оплатити її вартість відповідно до умов цього договору. Технічні, економічні та інші вимоги до проекту викладені у завданні замовника (додаток 1 до договору) на виконання робіт.

Загальна вартість робіт, що вказані в п. 1.1 договору, визначена сторонами та погоджена протоколом узгодження договірної ціни - додаток 2 до цього договору. Всі розрахунки за цим договором здійснюються в грошовій формі, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця, що визначений в цьому договорі. Оплата здійснюється на підставі підписаного акту прийому-передачі виконаних робіт протягом 10 робочих днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт (п. п 2.1, 2.2, 2.3 договору).

Термін виконання робіт виконавцем - "25" грудня 2012 року. Початок виконання робіт - наступний день після надання замовником вихідних даних, необхідних для цього виду робіт, перелік яких наведено в додатку 1.1 до договору (п. п 3.1, 3.2 договору).

По завершенню виконання цього договору виконавець надає для підписання замовнику акт приймання-передачі виконаних робіт за виконаний обсяг робіт. Замовник зобов'язаний підписати акти приймання-передачі виконаних робіт, що отримані від виконавця, протягом 5-ти робочих днів з дня їх отримання і один примірник акту приймання-передачі виконаних робіт повернути на адресу виконавця (п. п. 4.1, 4.2 договору).

У разі неналежного виконання виконавцем зобов'язань, у тому числі не проведення робіт у строки, передбачені договором, з виконавця стягується пеня в розмірі 0,1% суми договору за кожен день прострочення (п. 7.3 договору).

На виконання умов спірного договору між сторонами складено та підписано: технічне завдання (додаток 1); перелік вихідних даних (додаток 1.1); протокол узгодження вартості робіт (додаток № 2); поетапний план виконання робіт (додаток № 3).

Протоколом узгодження договірної вартості робіт до договору № 131 на виконання комплексу робіт із землеустрою від 09 серпня 2012 року, сторонами узгоджено вартість робіт, передбачених спірним договором, у розмірі 82 000,00 грн.

05 вересня 2012 року, на виконання вищевказаного договору, позивачем перераховано на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 82 000,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 1446 від 05 вересня 2012 року. Втім, як вказує позивач у позовній заяві, відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконав в повному обсязі, а лише частково на суму 60 000,00 грн., що й стало підставою для позивача звернутися з позовом до суду про стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів у розмірі 22 000,00 грн., 29 930,00 пені, 17 027,22 грн. інфляційних втрат та 1 875,12 грн. 3% річних.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Абзац 1 ч. 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Позивач вважає, що до вказаних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1212 ЦК України з огляду на те, що передбачені договором роботи на суму 22 000,00 грн. відповідачем здійснені так і не були.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Як свідчить аналіз матерiалiв справи, відповідач набув майно за існування достатніх правових підстав, а саме на виконання умов договору № 131 на виконання комплексу робіт із землеустрою від 09 серпня 2012 року.

Отже, правовідносини сторін регулюються нормами зобов'язального права, які застосовуються до окремих видів угод, а не статтею 1212 ЦК України, на яку посилався позивач як на підставу позовних вимог. Таким чином, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути кошти позивачу.

Зазначена правова позиція ґрунтується також на правових висновках Верховного Суду України, викладених у Постановах від 02 жовтня 2013 року, 25 лютого 2015 року, 17 червня 2014 року.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 22 000,00 грн. загальної суми грошових коштів, отриманих без достатньої правової підстави за договором на виконання комплексу робіт із землеустрою № 131 від 09 серпня 2012 року.

Розглянувши частину позовних вимог про стягнення з відповідача 17 027,22 грн. інфляційних втрат та 1 875,12 грн. 3% річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена статтею 625 ЦК України відповідальність застосовується до правовідносин зобов'язального характеру, які виникають з приводу грошових зобов'язань.

У силу положень статей 524, 533, 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Підставою застосування відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання.

Тобто порушенням грошового зобов'язання є невиконання боржником обов'язку сплатити грошові кошти.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли зобов'язання з договору № 131 на виконання комплексу робіт із землеустрою, за умовами якого відповідач зобов'язаний виконати комплекс робіт у строк, визначений договором і передати їх позивачу.

Тобто, правовідношення, які виникли між сторонами, не є грошовим зобов'язанням, тому до спірних правовідносин не застосовуються положення частини другої статті 625 ЦК України, у зв'язку із чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 17 027,22 грн. та 1 875,12 грн.

Розглянувши частину позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 29 930,00 грн. пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 7.3 договору, сторонами передбачено, що у разі неналежного виконання виконавцем зобов'язань, у тому числі не проведення робіт у строки, передбачені договором, з виконавця стягується пеня в розмірі 0,1% суми договору за кожен день прострочення.

В силу статей 546-551 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч. 2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Суд зазначає, що право нарахування пені виникає у кредитора з наступного дня після спливу кінцевого терміну виконання зобов'язань і з врахуванням приписів ст. 232 ГК України припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Як вбачається з розрахунку суми пені, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 29 930,00 грн. за період з 29 жовтня 2014 року по 28 жовтня 2015 року, втім як вбачається з умов спірного договору, а саме п. 3.1 договору, право нарахування пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за спірним договором виникає у позивача з 26 грудня 2015 року (кінцевий термін виконання робіт 25 грудня 2015 року) та закінчується, відповідно, через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (25 червня 2013 року), що повністю узгоджується з приписами ст. 232 ГПК України. Враховую вищевикладене, суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 29 930,00 грн. за період з 29 жовтня 2014 року по 28 жовтня 2015 року, як в необґрунтованому та такому, що суперечить вимогам вище зазначених норм права.

Суд вважає за необхідне зазначити, що твердження позивача про часткове виконання договору відповідачем спростовується матеріалами справи, а саме:

по-перше: підписаним та скріпленим сторонами Актом приймання-передачі за договором № 131 від 09 серпня 2012 року на суму 82 000,00 грн. від 05 вересня 2012 року;

по-друге: наявною в матеріалах справи технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" для експлуатації та обслуговування виробничих та допоміжних будівель і приміщень по вул. Вишневій, 40 у Комінтернівському районі м. Харкова, з якої вбачається що весь комплекс робіт по складанню вказаної технічної документації проводився Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківземінформ" (відповідачем по справі), доказів звернення позивача до іншої організації, для складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) останнім до суду не надано.

по-третє: присвоєним кадастровим номером земельної ділянки 0:02:005:0046, що є неможливим без виготовлення технічної документації та додатком № 2 до Рішенням Харківської міської ради Харківської області 20 сесія 6 скликання від 24 жовтня 2012 року № 896/12 "Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель та спору", відповідно до якого позивачу надано в оренду в строком до 01 жовтня 2017 року земельну ділянку загальною площею 1,4468 га за рахунок земель промисловості по вул. Вишневій, 40 у Комінтернівському районі (кадастровий номер 0:02:005:0046) в межах, які визначені актом встановлення меж земельної ділянки на місцевості, реєстраційний № 514/12 від 08 червня 2012 року.

Підсумовую вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України, особа має право звертатися до суду за захистом своїх порушених прав, а факт порушення відповідачем прав позивача не знаходить свого підтвердження матеріалами даної справи.

Посилання позивача на акт приймання-передачі від 30 вересня 2012 року на думку суду є безпідставними з огляду на наступне: по-перше, в матеріалах справи наявні два акти за вказаним договором, а саме від 05 вересня 2012 року (який не є відкликаними, скасований, недійсним, тощо) та від 30 вересня 2012 року; по-друге акт приймання-передачі виконаних робіт є документом, який складається за наслідками виконання робіт і свідчить про їх (робіт) прийняття (виконання), при цьому належними доказами виконання робіт є первинна документація, в даному випадку надана відповідачем технічна документація із землеустрою за договором, який є предметом провадження у даній справі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по розгляду даної справи покладаються на позивача.

З огляду на наведене, відповідно до ст. 173, 193, 230, 232 ГК України, ст. ст. 6, 11, 509, 524, ст.ст. 533-535, ст.ст. 546-551, 625, 627, 901, 903, 1212 ЦК України та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 14.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_3

справа № 922/5907/15