ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 р. Справа № 923/1688/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Короткій Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ПАТ Комерційний банк "Приватбанк", м.Дніпропетровськ

до: Повного товариства "Ломбард-Каса Дрібного Кредиту- ПП "Мега-С" і Компанія", м.Херсон

про розірвання договору суборенди приміщення

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, головний юрисконсульт за довіреністю № 3181-0 від 24.09.2012р.;

від відповідача - не прибув.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (позивач) звернулося до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Повного товариства "Ломбард-Каса Дрібного Кредиту- ПП "Мега-С" і Компанія" (відповідач) про розірвання договору суборенди приміщення б/н від 01.12.2012р., виселення (звільнення) відповідача з суборендованого приміщення - частини нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м.Херсон, пр.200 років Херсона, б.32 та стягнення з відповідача суборендної плати за час використання приміщення - 49 070,63 грн., та пеню в розмірі 5 046,78 грн.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, витребуваних документів не надав. Ухвала суду про порушення справи від 05.10.2015р. повернулася до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Згідно витягу з ЄДРПОУ адреса відповідача: м.Херсон, проспект 200 років Херсону, будинок 7, корпус 4. Відповідач в судові засідання не зявлявся, хоч був належним чином повідомлений про час та місце їх проведення, про що свідчить відповідний штамп суду з відміткою про відправку документу на звороті примірника всіх ухвал суду, який містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників ухвали, дату відправки, підпис працівника суду, яким вона здійснена. Як зазначив Вищий господарський суд України у п.19 Інформаційного листа від 13.08.08р. № 01-8/482 "Про деякі питання застосування норм господарського процесуального кодексу України", "… дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу. Відповідно до п.4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році від 02.06.2006 року № 01-8/1228 з останніми змінами від 08.04.08 року, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками „адресат вибув, „адресат відсутній і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Відповідно до п.3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 року № 18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Коли фактичне місцезнаходження юридичної особи учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Відповідно до частини 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місяця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Таким чином, з огляду на вищевикладене суд вважає, що відповідача було повідомлено про час, дату та місце слухання справи належним чином, а відповідач без поважних причин не скористався своїм правом відповідно до ст.22 ГПК України на свій судовий захист.

Враховуючи викладене, суд на підставі ст.75 ГПК України розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, який прибув в судове засідання, суд -

в с т а н о в и в:

03.01.2012 р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендодавець), ПАТ КБ «Приватбанк» (орендар) та ТОВ «Медконтакт ЛТД» (власник) укладено договір суборенди приміщення, яке знаходиться за адресою м.Херсон, проспект 200 років Херсона, 32. Строк дії договору до 31.12.2014 р. 22 грудня 2014 року між вищевказаними сторонами було укладено Додаткову угоду про автоматичну пролонгацію строку дії договору суборенди приміщення від 03.01.2012 р.

Матеріалами справи підтверджується (а.с.26), що власник приміщення не заперечує проти передачі ПАТ КБ «Приватбанк» (орендарем) третім особам частини приміщення за адресою : м.Херсон, вул..200 років Херсона, 32.

1 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (позивач, орендар) та Повним товариством «Ломбард- каса дрібного кредиту ПП «МЕГА-С» 1 Компанія (відповідач, суборендар) укладено договір суборенди приміщення (далі договір), за умовами якого орендар зобовязався передати, а суборендар прийняти у тимчасове користування (суборенду) приміщення, визначене у Договорі за плату та на обумовлений строк для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно приписів ст.774 ЦК України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.1.2. договору приміщення, яке передається в суборенду за договором знаходиться за адресою: м.Херсон, вул.. 200 років Херсона, б.32, має загальну площу 7 кв.м. і знаходиться у користування орендаря на підставі договору суборенди від 03.01.2012 р., укладеного між ПП ОСОБА_2 та позивачем.

Пунктом 1.4. договору приміщення надається суборендареві для використання його у діяльності суборендаря як відокремлений підрозділ ломбарду та здійснення ломбардної діяльності.

Пунктом 2.2. суборендна плата підлягає сплаті до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, із розрахунку 206,40 грн. за 1 кв.м. всього 1444,80 грн. за перший місяць суборенди. Розмір суборендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (індексація).

Положеннями п.7.1. договору передбачено укладення договору на строк до 01.12.2013 р. У разі якщо не пізніше 1 місяця до закінчення дії договору жодна із сторін не повідомить про припинення його дії іншу сторону він вважається продовженим на тих самих умовах на 1 рік.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач поштою направив позивачу додаткову угоду про розірвання договору оренди з 01.12.2013 року та акт приймання-передачі. Суд констатує, що позивачем вищевказані угода та акт не були підписані, оскільки відповідач мав заборгованість з орендної плати. Крім того, позивач в письмових поясненнях зазначає, що відповідач жодного разу не заявив про свій намір здійснити фактичну передачу приміщення.

Суд звертає увагу відповідача, що п.5.3. договору передбачено, що суборендна плата підлягає сплаті до дня фактичного звільнення приміщення.

Докази звільнення приміщення відповідачем в матеріалах справи відсутні.

Статтею 764 ЦК України передбачено правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору найму якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Матеріалами справи підтверджується неодноразове звернення позивача до відповідача з претензіями щодо сплати основного боргу (а.с.27-30).

Відповідач у своїх відповідях (лист №141 від 24.06.2014 р. та №181 від 13.08.2014 р.) підтверджує наявність заборгованості за договором, факт користування приміщенням, але заборгованість не погасив.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 6.3. договору передбачено, що у випадку заборгованості по виплаті орендної плати суборендар сплачує орендареві пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 5046,78 грн. пені.

Згідно частини 1 статті 230 ГК України пеня й штраф є господарськими штрафними санкціями, які учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Суд за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи «Ліга» (з врахуванням Порядку проведення підрахунку заборгованості та штрафних санкцій, затвердженого листом Верховного суду України від 03.04.97р. №62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ») перевірив розрахунки в частині стягнення пені та дійшов висновку, що розрахунок зроблено вірно.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 49070,63 грн. заборгованості з орендної плати та 5046,78 грн пені є доведеними обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач просить суд розірвати договір та виселити повне товариство «Ломбард каса дрібного кредиту ПП «МЕГА-С» 1 компанія» із суборендованого приміщення.

За приписами ст..611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. При цьому відповідно до ст..614 ЦК України та ст..218 ГК України така відповідальність за порушення господарського зобовязання настає за умови наявності вини в особи, яка його порушила, якщо не доведе, що вжила всіх належних від нього заходів для належного виконання зобовязання та недопущення господарського правопорушення.

Згідно ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Пунктом 3.1. Постанови Пленуму ВГС України від 29.05.2013 р. №12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм)майна» встановлено, що з урахуванням ч.2 ст.124 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 №15-рп/2002 у справі №1-2/2002 приписи ст.188 ГК України та статті 11 ПК України не позбавляють сторону договору права на звернення до суду з вимогою про зміну або розірвання договору оренди без дотримання порядку досудового врегулювання спору. Також в розділі 5 вищевказаної Постанови Пленуму вказано, що законом передбачена можливість розірвання договору найму (оренди) за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, а ст.782 ЦК України право наймодавця на односторонню відмову від такого договору у разі невнесення наймачем плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Відповідне право наймодавця на відмову від договору найму не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою щодо розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо має місце істотне порушення умов договору.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо розірвання договору та виселення відповідача з приміщення підлягають задоволенню.

З огляду на неявку представника відповідача, суд зазначає, що в силу статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони мають право брати участь в господарських засіданнях. Сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст.28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють в межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Відповідно до ст.77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Суд зауважує, що відкладення на підставі ст.77 ГПК України розгляду справи у разі незявлення представника сторони за викликом господарського суду є правом, а не обовязком суду, і використовується ним, якщо причини неявки є поважними та обґрунтованими, та неявка представника сторони перешкоджає вирішенню спору в даному судовому засіданні.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За приписами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного рішення.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивачу на підставі ст..49 ГПК України відшкодовуються судові витрати за рахунок відповідача.

На підставі вищевикладених норм права та керуючись, ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, - суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити у повному обсязі.

2.Розірвати Договір суборенди приміщення б/н від 01.12.2012 р., який укладено між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (49094, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, буд.50, ) та Повним товариством «Ломбард-Каса дрібного кредиту ПП «Мега-С» 1 Компанія» (73000, м.Херсон, просп..200 років Херсона, будинок 7, корпус 4).

3.Виселити (звільнити) Повне товариство «Ломбард-Каса дрібного кредиту ПП «Мега-С» 1 Компанія» (73000, м.Херсон, просп..200 років Херсона, будинок 7, корпус 4) з суборендованого приміщення частини нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м.Херсон, пр..200 років Херсона, б.32.

4.Стягнути з Повного товариства «Ломбард-Каса дрібного кредиту ПП «Мега-С» 1 Компанія» (73000, м.Херсон, просп..200 років Херсона, будинок 7, корпус 4) суборендну плату за час використання приміщення основний борг в розмірі 49070,63 грн., пеню в розмірі 5046,78 грн. та судовий збір в сумі 3654,00 грн.

Повне рішення складено 14.12.2015 р.

Суддя В.В.Литвинова