ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

01.12.2015р. Справа № 917/2184/15

за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул. Комарова, 2а, м. Полтава, Полтавська область,36008

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1,36020

про стягнення 9000,64 грн.

суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Жадан Т.С.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 дов.в матеріалах справи

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення 9000,64 грн., за договором 3264 від 01.10.2011 року, із яких: основний борг - 4433,92 грн., пеня - 4433,92 грн.,3% річних - 36,34 грн., втрати від інфляції - 93,37 грн.

03.11.2015 року за вхідним №16000(канцелярії суду) представник позивача на виконання вимог ухвали суду подала додаткові документи. Суд подані документи прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, ухвали суду які були направлені на адресу відповідача вказану в позовній заяві ( пров.Піонерський, 3, кв.2, м. Полтава, Полтавська область,36020) повернулися на адресу суду з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки судом були виконані вказані норми, відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказані обставини як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши і оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, а також за результатами оцінки поданих сторонами господарського процесу доказів, у нарадчій кімнаті суд задовольняє позовні вимоги виходячи з наступного:

Між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (далі - ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго») та ФОП ОСОБА_1 укладено договір № 3264 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.10.2011 року (далі - Договір).

За умовами Договору, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» бере на себе забезпечення опалення приміщення по вул. В.Козака,18а в м. Полтаві (продуктовий магазин).

Пунктами 17-18 Договору визначено, що розрахунки за відпущену теплову енергію проводяться відповідно до тарифів, встановлених уповноваженим органом, до 15 числа місяця наступного за розрахунковим на підставі виписаного рахунку.

У відповідності до п. 2 ч.І ст. 5 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» та згідно із абз. 7 ст. 16 Закону України «Про теплопостачання», Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг встановлює тарифи на теплову енергію суб'єктам природних монополій та суб'єктам господарювання на суміжних ринках у сфері теплопостачання.

Пунктом 2 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» № 869 від 01.06.2011 р. (надалі - Порядок формування тарифів) визначено, що Порядок формування тарифів застосовується під час установлення Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг та органами місцевого самоврядування тарифів на теплову енергію, її виробництво транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для суб'єктів природних монополій, а також для суб'єктів господарювання на суміжних ринках та поширюється на таких суб'єктів під час розрахунку зазначених тарифів.

У відповідності до зазначених вище норм, а також згідно Постанови КМУ «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» № 869 від 01.06.2011 р. Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг ( далі - НКРЕКП) прийнято постанову №283 від 27.02.2015, якою встановлено ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів в сумі 1691,29 грн. за 1 Гкал (без ПДВ). Згідно пункту 2 зазначеної Постанови вона набирає чинності з 1 березня 2015 року.

Відповідно до п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007 р. (далі - Правила) розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського Кодексу України ( далі - ГК України) за договором енергопостачання, енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно ст.ст.. 525, 526 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання повинні виконуватися належним чином і одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», ч 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Теплопостачальною організацією за період з березня 2015 р. по квітень 2015 р. (включно) було виконано договірні зобов'язання з надання послуг по постачанню споживачу теплової енергії у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення на загальну суму 4433,92 грн.

Позивачем в дотримання умов Договору було надіслано відповідачеві акти приймання-передачі теплової енергії, а саме: за березень 2015 р. № АВ-8856 від 31.03.2015 р. на суму 3574,20 грн., за квітень 2015 р. № АВ-11741 від 30.04.2015 р. на суму 859,72 грн. та були пред'явлені відповідні рахунки на оплату отриманої ним теплової енергії (копії наявні у матеріалах справи).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов'язання за вищезазначеним Договором на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за Договором та приписів ст. 903 Цивільного кодексу України надані позивачем послуги не оплатив, заборгованість на момент звернення до суду складала 4433,92 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 4433,92 грн. заборгованості за період з березня 2015 р. по квітень 2015 р. (включно), 4433,92 грн. пені за період 15.04.2015 р. по 29.07.2015 р., 36,43 грн. трьох процентів річних за період 15.04.2015 р. по 29.07.2015 р. та 96,37 грн. інфляційних втрат за період за період травень-червень 2015 р.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 611, 612 Цивільного кодексу України).

Статтею 229 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно зі ч. 6 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання», ст. 230 ГК України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій», суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100% загальної суми боргу.

Відповідно до п.21 Договору, у випадку неоплати у вказані строки вводиться пеня у розмірі 1% за кожний день прострочення платежу.

Згідно правової позиції Верховного суду України, викладеної у Постанові від 16.04.2013 р. у справі № 3-6гс13 (справа 18/957/12) нормою ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» встановлено законну неустойку за порушення грошового зобов'язання у сфері відносин з надання житлово-комунальних послуг - пеня в розмірі 1,0 % за кожен день прострочення платежу, але не більше 100 % боргу. Кредитор має право на стягнення цієї законної неустойки у т.ч. й за відсутності у договорі умови про неустойку.

На підставі викладеного ПОКВПТГ "Полтаватеплонерго" та у зв"язку з простроченням виконання зобов'язань за Договором нарахувало ФОП ОСОБА_1 пеню в розмірі 4433,92 грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 4433,92 грн. пені, суд прийшов до висновку, що останній підлягає задоволенню (розрахунок суми пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 8.1.5").

Статтею 625 ЦК України визначено, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. України.

Отже, у зв'язку з невиконанням зобов'язання по оплаті за відпущену теплову енергію Позивачем Відповідачу нараховано 36,43 грн. трьох процентів річних за період 15.04.2015 р. по 29.07.2015 р. та 96,37 грн. інфляційних втрат за період за період травень-червень 2015 р.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, суд визнає їх правомірними (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга.Еліт 8.1.5" та "НІС" Законодавство").

Відповідно до статті 32 ГПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Згідно зі статтею 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом / статті 43 ГПК України.

Позивач відповідно до статей 32-34,36,38 ГПК України надав належні докази, довів обставини, на які він посилався як підставу своїх вимог, та обґрунтував, які дають підставу суду позов задовольнити повністю.

В зв"язку з тим, що спір виник з вини відповідача, відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю.

Враховуючи викладене, матеріали справи, обставин справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши подані додаткові докази, керуючись статтями 4 - 47, 22,28, 32 - 34, 36, 43, 44 - 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, у нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 36020, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", (вул. Комарова, 2а, м. Полтава, 36008; р/р № 260007148 АК "Полтава-банк" МФО 331489) заборгованість за Договором №3264 на відпуск теплової енергії від 01.10.2011 р. в розмірі 9000,64 грн. з яких основний борг в розмірі 4433,92 грн., пеня - 4433,92 грн., 36,34 грн. - 3% річних, 93,37 грн. інфляційні витрати.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 36020, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", (вул.Комарова, 2а,м.Полтава, 36008; р/р № 260007148 АК "Полтава-банк" МФО 331489) витрати на сплату судового збору в розмірі 1218,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 08.12.2015

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.