ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.12.15р. Справа № 904/9234/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Павлоград

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3

про стягнення процентів за користування чужими коштами

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м. Павлоград звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Дніпропетровськ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, м. Дніпропетровськ про стягнення процентів за користування чужими коштами.

Позивач посилається на те, що рішення господарського суду від 08.08.2013 року по справі №904/5426/13, на підставі якого встановлено факт порушення договірних відносин між сторонами та присуджено до стягнення з відповідача 30 693,12 грн. заборгованості за договором позики, 3% річних в розмірі 2355,77грн. та 11 788,01 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами не виконано, а відтак позивач просить стягнути 3% річних в розмірі 5608,46грн. та проценти за користування грошовими коштами в розмірі 55308,25 грн.

Відповідач відзив на позов не надав, явку повноважного представника в судові засідання, призначені для розгляду справи, не забезпечив, про дату, час і місце проведення судових засідань відповідач повідомлений належним чином за його місцезнаходження.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови).

14.12.2015 року від позивача надійшло клопотання в порядку ст.83 ГПК України, з урахуванням якої останній просить вийти за межі позовних вимог та стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 6505,74грн. та 66386,13 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами. Позивач просить вийти за межі позовних вимог з підстав зміни періоду нарахування заявлених ним сум, внаслідок чого збільшено позовні вимоги. Господарський суд зазначає, що позивач не позбавлений права та можливості направлення відповідачу заяви про збільшення позовних вимог з дотриманням вимог до останньої, а відтак відмовляє в задоволенні вищезазначеного клопотання та розглядає позов в межах первісних позовних вимог.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 14.12.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.08.2010р. між позивачем (позикодавець) та відповідачем 1 (позичальник) було укладено договір позики, за умовами якого позичальник позичив у позикодавця грошові кошти в сумі 30 286,00 грн., що з урахуванням поточного курсу НБУ 788,70 грн. за 100 доларів США еквівалентно 3 840,00 доларів США.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.2013 року по справі №904/5426/13 було встановлено факт порушення договірних відносин між сторонами та присуджено до стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 30 693,12грн., 2 325,77грн., 3% річних, 11 788,01грн. процентів за користування чужими грошовими коштами та 1 720,50грн. судового збору.

З урахуванням того, що у справі № 904/5426/13 було встановлено факт наявності основного боргу, а також визначено періоди, за які були проведені нарахування, зокрема, 3% річних процентів за користування чужими грошовими коштами, судом під час розгляду даної справи вказані обставини не встановлюються та не доводяться з огляду на наступне.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

За змістом наведеної норми, неодмінною умовою її застосування є один і той самий склад сторін як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі (або справах) зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні факти, що мають значення для розглядуваної справи.

Преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

На час розгляду справи №904/9234/15, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.2013року по справі № 904/5426/13 набрало законної сили, що відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України є підставою для звільнення позивача від доказування обставин, встановлених під час розгляду справи № 904/5452/13.

Так, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на адресу відповідача та третьої особи було направлено вимогу про сплату штрафних санкцій, однак грошові кошти не сплачено.

Зважаючи на те, що рішенням по справі №904/5426/13 року задоволено позовні вимоги в частині стягнення 3% річних за період з 01.10.2010року по 30.06.2013року, заявлені 3% річних з 01.07.2013 року по 30.09.2015 року в розмірі 5608,46грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно п.7 договору позики якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити на вимогу позикодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ та проценти за користування грошовими коштами в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за весь період прострочення.

Заявлені до стягнення проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 55 308,25 грн. за період з 01.07.2013 року по 30.09.2015 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, судовий збір стягується з відповідача.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 21, 32, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ЄДРПОУ НОМЕР_2) 3% річних в розмірі 5 608,46 грн., 55 308,25 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами та 1218 судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.12.2015року.

Суддя С.В. Мартинюк