ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року Справа № 910/10637/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого Овечкіна В.Е.,
суддівКорнілової Ж.О., Чернова Є.В.,
за участю представників:
позивача -Панасюк І.В.,
відповідача -Мітічкін А.С,, Клименко Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2015
у справі№910/10637/15
за позовомТОВ "Науково-виробниче підприємство Моноліт Енерго"
доДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект"
провнесення змін до договору поставки

встановив:

Рішенням господарського суду м.Києва від 08.06.2015 (Отрош І.М.) в позові відмовлено у зв'язку з відсутністю всіх умов для зміни договору поставки №53-129-01-14-00273 від 19.09.2014, передбачених ч.2 ст.652 ЦК України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2015 (судді: Тищенко А.І., Отрюх Б.В., Михальська Ю.Б.) рішення скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позову повністю. Внесено зміни до договору поставки №53-129-01-14-00273 від 19.09.2014 шляхом визнання укладеною додаткової угоди №2 до цього договору в редакції, запропонованій позивачем.

Постанова мотивована посиланням на приписи п.7 ч.5 ст.40 Закону України "Про здійснення державних закупівель", з урахуванням яких суд дійшов висновку про можливість зміни ціни як істотної умови договору про закупівлю у випадку зростання темпів інфляції.

ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" в поданій касаційній скарзі просить постанову скасувати, рішення залишити без змін, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме ст.ст.14,652 ЦК України, ст.ст.42,44,188 ГК України, ч.ч.1,5 ст.40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" та ст.42 ГПК України. Зокрема, скаржник вважає, що чинним законодавством та договором поставки не передбачено обов'язку відповідача змінити (збільшити) ціну договору у випадку зміни індексу інфляції, але такі зміни можливі за взаємною згодою сторін. На думку заявника, позивач не довів наявність усіх 4 передумов, необхідних для зміни договору про закупівлю у зв'язку з істотною зміною обставин, а апеляційний суд зобов'язує державне підприємство збільшити суму договору, не враховуючи недоведеність позивачем тих обставин, що виконання договору №53-129-01-14-00273 від 19.09.2014 може порушити співвідношення майнових інтересів сторін і позбавити заінтересовану сторону (позивача) того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Колегія суддів, перевіривши фактичні обставини справи на предмет правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутніх у засіданні представників сторін, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана постанова - залишенню без змін з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 19.09.2014р. між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Автокомплект" (покупець) та ТОВ "Науково-виробниче підприємство Моноліт Енерго" (постачальник) укладено договір поставки №53-129-01-14-00273, за умовами п.п.1.1,1.2 якого постачальник зобов'язується в порядку і на умовах, визначених у договорі, виготовити та поставити обладнання програмно-технічного комплексу системи автоматичного регулювання турбінного відділення для ВП "Южно-Українська АЕС" ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", а покупець зобов'язується в порядку і на умовах, визначених у договорі, прийняти і оплатити продукцію. Найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура і ціни зазначені у специфікації №1, яка є невід'ємною частиною договору.

Специфікацією №1 (Додаток №1) сторони погодили, зокрема, найменування, технічні характеристики, кількість, ціну та термін поставки товару.

Відповідно до п.п.3.1,3.3,3.4 договору сума договору становить 21498000 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 3583000 грн. В ціну продукції включені витрати, пов'язані з виготовленням Продукції, розробкою та узгодженням технічного завдання (ТЗ) і технічної специфікації (ТС) програми випробувань, проведенням випробувань, проведенням технічної прийомки у відповідності до вимог до даного виду продукції, упаковкою, маркуванням, доставкою Вантажоодержувачу, навчанням персоналу ВП ЮУАЕС, авторським наглядом при проведенні монтажно-налагоджувальних робіт програмно-технічного обладнання програмно-технічного комплексу автоматичного регулювання турбінного відділення, гарантійне сервісне обслуговування. Ціна на продукцію може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Згідно п.п.4.2,5.1,10.1 договору встановлена оплата поставленої продукції: в межах 30% суми укладеного договору, а саме 6 449 400,00грн. з ПДВ - протягом 30 робочих днів після підписання актів приймання-передачі поставленої партії продукції; остаточний розрахунок у розмірі 70% суми укладеного договору, а саме 15 048 600,00грн. з ПДВ - протягом 2016року але не раніше 15.01.2016р., за умови підписаних актів приймання-передачі поставленої продукції. Строк поставки продукції зазначається в Специфікації. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2016.

В подальшому між сторонами було укладено додаткову угоду №1 від 28.04.2015, якою сторони внесли зміни та доповнення до договору поставки №53-129-01-14-00273 від 19.09.2014.

Суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що вчинений сторонами правочин за своєю правовою природою є договором поставки та договором про державну закупівлю.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України від 10.04.2014 №1197-VII "Про здійснення державних закупівель" договір про закупівлю - договір, який укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Згідно з ч.2 ст.632 ЦК України зміна ціни після укладання договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Позивач звернувся до відповідача з листом №114/И-145-15 від 10.04.2015, в якому посилаючись на значне збільшення індексів інфляції за період з жовтня 2014 року по березень 2015 року, просив підписати додаткову угоду №2 до договору поставки №53-129-01-14-00273 від 19.09.2014 (надіслану разом із листом), якою п.3.1 договору викладено у новій редакції, а саме: сума Договору становить 27792614 грн. 40 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 4632102 грн. 40 коп.

Відповідач на лист позивача відповідь на надав, додаткову угоду №2 до договору не підписав, що стало підставою для звернення ТОВ "Науково-виробниче підприємство Моноліт Енерго" до господарського суду з позовом до ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про внесення змін до договору поставки №53-129-01-14-00273 від 19.09.2014 шляхом укладення додаткової угоди №2, відповідно до якої позивач, зокрема, просить викласти п.3.1 договору у наступній редакції: "Сума Договору становить 27792614,40 грн., у тому числі ПДВ 20% - 4632102,40 грн.".

Обґрунтовуючи позовні вимоги, постачальник вказав на те, що у зв'язку зі значним збільшенням показників індексу інфляції з жовтня 2014 року по березень 2015 року, що є істотною зміною обставин відповідно до ч.2 ст.652 ЦК України, та відмовою відповідача від внесення змін до договору поставки №53-129-01-14-00273 від 19.09.2014, в силу спеціальних положень п.7 ч.5 ст.40 Закону України "Про здійснення державних закупівель", до укладеного між сторонами договору повинні бути в судовому порядку внесені зміни в частині ціни договору як істотної умови договору про закупівлю.

Місцевим господарським судом було відмовлено у задоволенні позову з тих мотивів, що збільшення індексів інфляції не може бути підставою для задоволення позову про внесення змін до договору поставки №53-129-01-14-00273 від 19.09.2014 шляхом збільшення ціни договору, оскільки відсутні всі умови, обов'язковість яких наведена в ч.2 ст.652 ЦК України. Крім того, на момент укладення цього договору поставки та під час проведення процедури закупівлі (відкритих торгів) сторонам було відомо про всі ризики, пов'язані з економічною ситуацією, що склалася в державі, а тому безпідставним є посилання позивача на те, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. При цьому, ані положеннями чинного законодавства України, ані договором поставки №53-129-01-14-00273 від 19.09.2014 не передбачено обов'язку відповідача змінити (збільшити) ціну договору у зв'язку зі зміною рівня інфляції.

Однак, судом апеляційної інстанції достеменно встановлено, що згідно довідки Головного управління статистики в Харківській області №02-43/53ПІ від 03.04.2015 зростання індексу інфляції за період з вересня 2014р. по лютий 2015р. склало 20,06% . Також зріс індекс інфляції у березні 2015 року до 110,8%, що підтверджується інформацією на офіційному сайті Державної служби статистики України. З урахуванням офіційних даних, за період з жовтня 2014р. по березень 2015р. індекс інфляції склав 29,28%.

Як зазначив апеляційний суд, у зв'язку із збільшенням індексу інфляції, ціна на продукцію, що постачається за договором поставки №53-129-01-14-00273 від 19.09.2014, стала економічно невигідною та збитковою для позивача, що тягне за собою вкрай негативні економічні та соціальні наслідки. Остаточна вартість договору, яка була узгоджена сторонами станом на день укладення договору поставки №53-129-01-14-00273 від 19.09.2014, не покриває витрат, які несе позивач при виконанні своїх обов'язків за договором, що призводить до значних витрат та нерентабельності договору для позивача, а також до неможливості виконання зобов'язання в натурі.

На спірні правовідносини, які виникли між сторонами у зв'язку з внесенням змін до договору поставки №53-129-01-14-00273 від 19.09.2014, який за своєю правовою природою є договором про державну закупівлю, поширюється дія спеціального закону, а саме норм ч.2 ст.2, ч.1, п.7 ч.5 ст.40 та п.2 Прикінцевих положень Закону України від 10.04.2014 №1197-VII "Про здійснення державних закупівель" (в редакції від 16.04.2015р., чинній на момент пред'явлення позову) в їх сукупності, чим спростовуються помилкові посилання суду першої інстанції та скаржника на загальні положення ст.ст.14,652 ЦК України і ст.ст.42,44 ГК України в обґрунтування своїх висновків та заперечень.

Адже, норми Закону України від 10.04.2014 №1197-VII "Про здійснення державних закупівель" та норми ЦК і ГК України співвідносяться як спеціальні та загальні, пріоритет у застосуванні яких належить нормам спеціального закону.

Наведене випливає з положень ч.2 ст.9 ЦК України та ч.5 ст.4 ГПК України, згідно яких законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання, а господарський суд вирішує господарські спори у сфері державних закупівель з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про здійснення державних закупівель".

Так, відповідно до імперативних приписів ч.2 ст.2 та п.2 Прикінцевих положень Закону України від 10.04.2014 №1197-VII "Про здійснення державних закупівель" умови, порядок та процедури закупівель товарів, робіт і послуг можуть установлюватися або змінюватися виключно цим Законом, крім випадків, передбачених цим Законом. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з ч.1 та п.7 ч.5 ст.40 Закону України від 10.04.2014 №1197-VII "Про здійснення державних закупівель" (в редакції від 16.04.2015р., чинній на момент пред'явлення позову) договір про закупівлю укладається в письмовій формі відповідно до положень Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі, крім випадків зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу інфляції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що чинним законодавством передбачено можливість зміни істотних умов договору про закупівлю, а саме у випадку зростання темпів інфляції.

Вказана вище правова норма, яка регулює особливі (виключні) підстави зміни договору про закупівлю, не містить винятків чи застережень щодо можливості зміни істотних умов договору про закупівлю (в тому числі ціни договору) лише за згодою сторін, а не в судовому порядку.

Тим більше, що згідно з ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Слід також зазначити, що ч.5 ст.40 Закону України від 10.04.2014 №1197-VII "Про здійснення державних закупівель" не відсилає до загальних положень ЦК України, зокрема, до ст.652 цього Кодексу, для регулювання підстав зміни істотних умов договору про закупівлю.

Наведеним спростовується твердження скаржника про те, що чинним законодавством та договором поставки не передбачено обов'язку відповідача змінити (збільшити) ціну договору у випадку зміни індексу інфляції, але такі зміни можливі тільки за взаємною згодою сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, постачальник в обґрунтування підстав задоволення позову послався на спеціальну норму п.7 ч.5 ст.40 Закону України від 10.04.2014 №1197-VII "Про здійснення державних закупівель", яка правомірно застосована апеляційним судом до спірних правовідносин.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження заявника про те, що позивач не довів наявність усіх 4 передумов, необхідних для зміни договору про закупівлю у зв'язку з істотною зміною обставин, а апеляційний суд, не врахував недоведеність позивачем тих обставин, що виконання договору №53-129-01-14-00273 від 19.09.2014 може порушити співвідношення майнових інтересів сторін і позбавити заінтересовану сторону (позивача) того, на що вона розраховувала при укладенні договору, а також про те, що відповідач, як учасник господарських відносин, на власний ризик укладає господарські договори та проводить господарську діяльність, тому збільшення показників інфляційних втрат не є підставою для зміни (збільшення) ціни договору в примусовому (судовому) порядку.

Адже, вказані заперечення скаржника не мають значення для даної справи як такі, що ґрунтуються на положеннях ст.652 ЦК України, якою визначено, зокрема, порядок та підстави виняткової зміни договору у зв'язку з істотною зміною обставин за рішенням суду, а, відтак, не застосовується до спірних правовідносин зміни істотної умови договору про закупівлю, вичерпно врегульованих ч.5 ст.40 Закону України від 10.04.2014 №1197-VII "Про здійснення державних закупівель".

Таким чином, підстави зміни договору, що передбачені нормами ст.652 ЦК України та ч.5 ст.40 Закону України "Про здійснення державних закупівель", не можна ототожнювати.

Отже, за встановлених фактичних обставин значного зростання індексу інфляції за період з жовтня 2014р. по березень 2015р., апеляційна інстанція дійшла правильного висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову.

Зважаючи на вищенаведене, колегія не вбачає підстав для скасування постанови.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1115,1117-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2015 у справі №910/10637/15 залишити без змін, а касаційну скаргу ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" - без задоволення.

Головуючий, суддя В.Овечкін

Судді: Ж.Корнілова

Є.Чернов