ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" грудня 2015 р.Справа № 916/3577/15

Господарський суд Одеської області у складі колегії:

Головуючий Зайцев Ю.О.

Суддя Рога Н.В.

Суддя Шаратов Ю.А.

при секретарі судового засідання Ошарін Д.С.

За участю представників сторін:

Від позивача (за первісним позовом): ОСОБА_1 (довіреність №2735 від 03.12.2015р.);

Від відповідача (за первісним позовом): ОСОБА_2С.(довіреність від 12.10.2015р.);

ОСОБА_3 (за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України до відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю „Трексім про стягнення 1 323 619,08 грн., та за зустрічним позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю „Трексім до відповідача Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України про визнання договору припиненим та стягнення 173 018,24 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 28.01.2015р. Державне підприємство „Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю „ТРЕКСІМ про стягнення заборгованості за Договором від 04.10.2013р. №114-П-ОДФ-13 у розмірі 952 862,33 грн., з якої 365 091,20 грн. сума основного боргу, 83 305,85 грн. пеня, 4 465,28 3 % річних.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.10.2015р. за вказаним позовом було порушено провадження у справі з призначенням її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

09.10.2015р. за вх. № 4368/15 до канцелярії господарського суду Одеської області надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю „Трексім до відповідача Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України про визнання договору припиненим та стягнення 173 018,24 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.10.2015р. було прийнято зустрічний позов ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю „Трексім до відповідача Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України про визнання договору припиненим та стягнення 173 018,24 грн. до спільного розгляду з первісним позовом по справі №916/3577/15.

23.10.2015р. до канцелярії господарського суду Одеської області від позивача (за первісним позовом) надійшла заява про уточнення позовних вимог відповідно до якої, ДП „Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України просить суд стягнути з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю „ТРЕКСІМ заборгованість за Договором від 04.10.2013р. №114-П-ОДФ-13 у розмірі 1 323 619,08 грн., з якої 1 211 127,68 грн. сума основного боргу, 106 618,28 грн. пеня, 5 873,12 грн. - 3 % річних.

В судовому засіданні 26.10.2015р. представником відповідача (за зустрічним позовом) надано відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого, відповідач (за зустрічним позовом) просить суд відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви та задовольнити первісний позов.

В судовому засіданні 26.10.2015р. представником відповідача (за первісним позовом) надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач (за первісним позовом) просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

В судовому засіданні 28.10.2015р. представником позивача (за первісним позовом) надано заперечення на відзив на позовну заяву, з підтверджуючими документами.

Ухвалою суду від 02.11.2015р. справу № 916/3577/15 призначено до колегільного розгляду у складі трьох суддів господарського суду Одеської області.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області №1659 від 02.11.2015 р., на виконання ухвали суду від 02.11.2015 року про призначення колегіального розгляду справи №916/3755/15, по справі призначено автоматичний розподіл справи для визначення складу колегії, та визначено наступний склад колегії суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючий суддя - Зайцев Ю.О., суддя Шаратов Ю.А., Щавинська Ю.М.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області №1670 від 03.11.2015 р., приймаючи до уваги перебування члена колегії судді Щавинської Ю.М. з 03.11.2015р. на лікарняному, по справі призначено повторний автоматичний розподіл справи для визначення складу колегії, та визначено наступний склад колегії суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючий суддя - Зайцев Ю.О., судді Рога Н.В., Шаратов Ю.А.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.11.2015р. справу №916/3577/15 було прийнято до колегіального розгляду у наступному складі суду: головуючий суддя Зайцев Ю.О., суддя Рога Н.В., Шаратов Ю.А.

07.12.2015р. у судовому засіданні після повернення з нарадчої кімнати було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

04.10.2013 між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» (надалі адміністрація) та ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ТРЕКСІМ» (надалі підприємство) було укладено договір № 114-П-ОДФ-13 (надалі - Договір).

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1, 2.3, 3.4, 4.1, 4.4 Договору, адміністрація надає послуги з використання частини інфраструктури адміністрації Одеського морського порту (в частині доріг загального використання з супутньої інфраструктури, окрім естакади порту) з метою необхідності забезпечення підприємством максимально ефективного виробничого процесу. Підприємство зобовязалось: своєчасно та в повному обсязі сплачувати послуги адміністрації у порядку та на умовах, передбачених цим договором; забезпечувати підписання акту виконаних робіт протягом 5 робочих днів з моменту їх надання адміністрацією. Адміністрація зобовязалась оформлювати сумісно із підприємством, акт виконаних робіт для надання його адміністрації протягом 5 днів місяця, наступного за звітним. Вартість послуг, що надаються адміністрацією, становить 144 181,87 грн. у місяць, без урахування ПДВ. Рахунки адміністрації повинні бути оплачені не пізніше 15-го числа кожного місяця, наступного за звітним.

Згідно із умовами п. 5.3. Договору, у випадку несвоєчасної оплати платежів підприємство зобовязане сплатити адміністрації пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який сплачується пеня, від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення платежу.

Як зазначає позивач період з лютого по серпень 2015 р. ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ТРЕКСІМ» були спожиті послуги за Договором, шляхом реалізації свого права на використання частини інфраструктури Адміністрації порту, в частині доріг загального користування з супутньою інфраструктурою (окрім естакади порту).

На адресу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ТРЕКСІМ» Адміністрацією були направлені відповідні акти виконаних робіт (наданих послуг), а саме:

акт за лютий 2015 р. - № 17 від 28.02.2015 р. на суму 173 018,24 грн.;

акт за березень 2015 р. -№ 26 від 31.03.2015 р. на суму 173 018,24 грн.;

акт за квітень 2015 р. - № 35 від 30.04.2015 р. на суму 173 018,24 грн.;

акт за травень 2015 р, - № 44 від 31.05.2015 р. на суму 173 018.24 грн.;

акт за червень 2015 р. -№ 53 від 30.06.2015 р. на суму 173 018,24 грн.

акт за липень 2015 р. -№ 62 від 31.07.2015 р. на суму 173 018,24 грн.

акт за серпень 2015 р. -№ 71 від 31.08.2015 р. на суму 173 018,24 грн.

Проте, в порушення умов договору ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ТРЕКСІМ» не підписало вищезазначені акти виконаних робіт за фактично надані та спожиті послуги з використання інфраструктури Адміністрації у лютому - серпні 2015 р.

На виконання умов Договору, Адміністрацією були виставлені ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ТРЕКСІМ» рахунки, а саме:

за лютий 2015 р. -№ 530024 від 02.03.2015 р. на суму 173 018,24 грн.;

за березень 2015 р. -№ 530039 від 02.04.2015 р. на суму 173 018,24 грн.;

за квітень 2015 р. - № 530053 від 06.05.2015 р. на суму 173 018,24 грн.;

за травень 2015 р. - № 530060 від 04-06.2015 р. на суму І73 018,24 грн.;

за червень 2015 р. -№ 530076 від 01,07.2015 р. на суму 173 018,24 грн.

за липень 2015 р. -№ 530076 від 01,07.2015 р. на суму 173 018,24 грн.

за серпень 2015 р. -№ 530076 від 01,07.2015 р. на суму 173 018,24 грн.

Однак, в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства, ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ТРЕКСІМ» послуги за лютий - серпень 2015 р. не оплатило у звязку і чим за ним утворилась заборгованість у загальному розмірі 1 211 127,68 грн.

Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» було направлено на адресу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ТРЕКСІМ» листи №38А/260 від 20.04.2015р. № 38А/336 від 19.05.2015р., № 38А/413 від 19.06.2015р., № 38А/417 від 17.07.2015р. відповідно до яких, просило погасити наявну заборгованість, проте вказані листи залишились без задоволення.

З наведених підстав, Державне підприємство „Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України звернулось до господарського суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю „ТРЕКСІМ та уточненнями до неї, відповідно до яких, просить суд стягнути заборгованість за Договором від 04.10.2013р. №114-П-ОДФ-13 у розмірі 1 323 619,08 грн., з якої 1 211 127,68 грн. сума основного боргу, 106 618,28 грн. пеня, 5 873,12 грн. 3 % річних.

ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю „Трексім звернулось до господарського суду Одеської області із зустрічною позовною заявою до відповідача Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України про визнання договору від 04.10.2013р. №114-П-ОДФ-13 припиненим та стягнення надмірно сплачених коштів у розмірі 173 018,24 грн.

В обґрунтування зустрічного позову, позивач посилається на ті обставини, що між сторонами 30.12.2013р. було укладено договір про експедирування вантажів №457-П-ОДФ-13, який 25.12.2014р. було змінено. Так, позивач (за зустрічним позовом зазначає), що предмет договору експедирування є значно ширшим ніж предмет договору № 114-П-ОДФ-13 від 04.10.2013р., оскільки включає в себе використання інфраструктури, а не її частини.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно ст.ст. 626, 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Частини 1, 4 ст.202 ЦК України визначають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Судом встановлено, що правовідносини сторін по справі виникли на підставі укладеного між ними 04.10.2013 договору № 114-П-ОДФ-13.

За приписами ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобовязання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що в період з лютого по серпень 2015 р. ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ТРЕКСІМ» були спожиті послуги за Договором, шляхом реалізації свого права на використання частини інфраструктури Адміністрації порту, в частині доріг загального користування з супутньою інфраструктурою (окрім естакади порту).

На адресу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ТРЕКСІМ» Адміністрацією були направлені відповідні акти виконаних робіт (наданих послуг), а саме: акт за лютий 2015р. - №17 від 28.02.2015 р. на суму 173 018,24 грн., який отримано ТОВ «ТРЕКСІМ» - 03.03.2015 р.; акт за березень 2015 р. - № 26 від 31.03.2015р. на суму 173 018,24 грн., який отримано ТОВ «ТРЕКСІМ» - 31.03.2015 р.; акт за квітень 2015р. - №35 від 30.04.2015 р. на суму 173 018,24 грн., який отримано ТОВ «ТРЕКСІМ» - 30.04.2015р.; акт за травень 2015 р, - № 44 від 31.05.2015 р. на суму 173 018.24 грн., який отримано ТОВ «ТРЕКСІМ» - 29.05.20.15 р.; акт за червень 2015 р. -№ 53 від 30.06.2015 р. на суму 173 018,24 грн., який отримано ТОВ «ТРЕКСІМ» - 02.07.2015 р.; акт за липень 2015 р. -№ 62 від 31.07.2015 р. на суму 173 018,24 грн., який отримано ТОВ «ТРЕКСІМ» - 14.08.2015р.; акт за серпень 2015 р. -№ 71 від 31.08.2015 р. на суму 173 018,24 грн., який отримано ТОВ «ТРЕКСІМ» - 07.09.2015р.

Проте, в порушення умов договору ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ТРЕКСІМ» не підписало вищезазначені акти виконаних робіт за фактично надані та спожиті послуги з використання інфраструктури Адміністрації у лютому - серпні 2015 р.

На виконання умов Договору, Адміністрацією були виставлені ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ТРЕКСІМ» рахунки, а саме: за лютий 2015 р. -№ 530024 від 02.03.2015 р. на суму 173 018,24 грн.; за березень 2015 р. -№ 530039 від 02.04.2015 р. на суму 173 018,24 грн.; за квітень 2015 р. - № 530053 від 06.05.2015 р. на суму 173 018,24 грн.; за травень 2015 р. - № 530060 від 04-06.2015 р. на суму І73 018,24 грн.; за червень 2015 р. -№ 530076 від 01,07.2015 р. на суму 173 018,24 грн. за липень 2015 р. -№ 530076 від 01,07.2015 р. на суму 173 018,24 грн. за серпень 2015 р. - №530076 від 01.07.2015 р. на суму - 173 018,24грн.

Однак, в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства, ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ТРЕКСІМ» послуги за лютий - серпень 2015 р. не оплатило у звязку і чим за ним утворилась заборгованість у загальному розмірі 1 211 127,68 грн.

Відповідач (за первісним позовом) проти позовних вимог заперечує, та звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до відповідача Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України про визнання договору від 04.10.2013р. №114-П-ОДФ-13 припиненим та стягнення надмірно сплачених коштів у розмірі 173 018,24 грн. та наполягає на задоволенні зустрічних позовних вимог, посилаючись на ті обставини, що між сторонами 30.12.2013р. було укладено договір про експедирування вантажів №457-П-ОДФ-13, який 25.12.2014р. було змінено. Так, позивач (за зустрічним позовом зазначає), що предмет договору експедирування є значно ширшим ніж предмет договору № 114-П-ОДФ-13 від 04.10.2013р., оскільки включає в себе використання всієї інфраструктури порту, а не її частини.

Однак дані доводи позивача (за зустрічним позовом) не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ТОВ «ТРЕКСІМ» є стивідорною компанією (портовим оператором) та відповідно до ст. 1 Закону України «Про морські порти України» виступає суб'єктом господарювання, що здійснює експлуатацію морського терміналу, проводить вантажно-розвантажувальні роботи, обслуговування та зберігання вантажів, обслуговування суден і пасажирів, а також інші пов'язані з цим види господарської діяльності.

Відповідно до умов Договору №114-П-ОДФ-13 від 04.10.2013р. для здійснення господарської діяльності у якості стивідорної компанії ТОВ «ТРЕКСІМ» користується частиною інфраструктури Адміністрації та сплачує ДП «АМПУ» відповідну плату.

На виконання умов Договору, протягом 2014 р. ТОВ «ТРЕКСІМ» були спожиті послуги за Договором, тобто Відповідач (за первісним позовом) реалізував своє право на використання частини інфраструктури Адміністрації порту, а саме доріг загального користування. Крім того, протягом 2014 р. Договір виконувався Підприємством належним чином та в повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними банківськими виписками, що свідчать про оплату ТОВ «ТРЕКСІМ» спожитих послуг.

Також, 30.12.2013 р. між ДП «АМПУ» та ТОВ «ТРЕКСІМ» було укладено договір №457-П-ОДФ-13 (далі - Договір експедирування), відповідно до умов якого Адміністрація приймає на себе зобов'язання із надання послуг, що виникають в процесі митного огляду контейнерів на території Адміністрації, та послуг,пов'язаних з видачею та відвантаженням з території Адміністрації, а також інших послуг, пов'язаних із здійсненням перевалки, зберігання та внутрішньопортового експедирування вантажів (п. 1.2 Договору експедирування), зокрема, і з використання автотранспортними засобами ТОВ «ТРЕКСІМ» інфраструктури Адміністрації (п. 2.2.20 Договору експедирування).

В межах Договору експедирування ТОВ «ТРЕКСІМ» діє як представник вантажовласника та виступає суб'єктом господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, означених договором транспортного експедирування.

За приписами ст. 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.

Таким чином, при здійсненні саме експедиторської діяльності ТОВ «ТРЕКСІМ» сплачує (за рахунок клієнта) за використання частини інфраструктури Адміністрації (інфраструктура транзитно-вантажного терміналу та шляхопроводів) за Договором експедирування № 457-П-ОДФ-13 від 30.12.2013 р.

Додатковою угодою від 25.12.2014 р. Сторони внесли зміни до Договору експедирування та виклали останній у новій редакції.

Відповідно до п. 3.2 Додаткової угоди до Договору експедирування, Підприємство здійснює оплату послуг Адміністрації відповідно до місцевих тарифів, затверджених наказами начальника Адміністрації Одеського морського порту.

Так, наказом начальника адміністрації Одеського морського порту від 16.12.2014 р. 2 668 «Про введення тарифів на послуги СЛ та ОА для сторонніх організацій» було стверджено та введено в дію з 01.01.2015 р. місцеві тарифи, зокрема, за надання послуг: з використання інфраструктури СЛ і ОА та шляхопроводів порту великовантажними автотранспортом; з використання території та інфраструктури СЛ і ОА великовантажним автотранспортом в очікуванні оформлення; з використання інфраструктури СЛ і ОА та шляхопроводів порту великовантажним автотранспортом без попереднього оформлення.

Таким чином, судом встановлено, що до тарифу, за яким ТОВ «ТРЕКСІМ» сплачує послуги з використання інфраструктури за Договором експедирування, включені витрати на утримання інфраструктури тільки СЛ і АО, до якої включається інфраструктура транзитно-зантажного терміналу (ТВТ) та/або інфраструктура так званого «Сухого порту» (ВМК ТОВ «Євротермінал») та шляхопроводів, які з'єднують територію ТВТ та ТОВ Євротермінал» з основною територією порту.

Проаналізувавши вищевказане,суд приходить до висновку, що ТОВ «ТРЕКСІМ» відповідно до кожного із договорів використовує різну інфраструктуру, що знаходиться на балансі Адміністрації та, відповідно, сплачує за її використання на виконання умов різних договорів:

- за договором №114-П-ОДФ-13 від 04.10.2013р. - за використання доріг загального користування з супутньою інфраструктурою (окрім естакади порту).

- за договором №457-П-ОДФ-13 від 30.12.2013р. - за використання інфраструктура транзитно-вантажного терміналу (ТВТ) та/або інфраструктура так званого «Сухого порту» (ВМК ТОВ «Євротермінал») та шляхопроводів, які з'єднують територію ТВТ та ТОВ «Євротермінал» з основною територією порту.

Крім того, судом не приймаються до уваги посилання відповідача (за первісним позовом) про припинення Договору №114-П-ОДФ-13 від 04.10.2013р., шляхом новації зобов'язань при укладанні Додаткової угоди до Договору експедирування.

Відповідно до ст. 604 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація не допускається щодо зобов'язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом. Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

Проте, будь-яких домовленостей та посилань у Додатковій угоді на припинення зобовязань між Адміністрацією та ТОВ «ТРЕКСІМ» за Договором № П4-П-ОДФ-13 від 04.10.2013 р. відсутні. Будь яких інших доказів, що підтверджували б викладені у зустрічній позовній заяві факти позивачем (за зустрічним позовом) надано не було, а отже і вимога про стягнення з ДП «АМПУ» надмірно сплачених коштів у сумі 173 018,24 грн. задоволенню не підлягає.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі.

Щодо первісного позову, суд зазначає, що перевіривши розрахунок заборгованості наданий позивачем (за первісним позовом) та не спростований відповідачем (за первісним позовом), останнім в порушення вищезазначених приписів чинного законодавства України та умов договору - зобовязання щодо оплати вартості отриманих послуг за період з лютого 2015р. по серпень 2015р. на загальну суму 1 211 127,68 грн. не виконані, внаслідок чого за відповідачем утворився борг, у зв'язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума боргу за отриманий товар, в розмірі 1 211 127,68 грн.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 106 618,28грн. пені та 5 873,12 грн. 3% річних.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є господарські санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобовязання.

Згідно із умовами п. 5.3. Договору, у випадку несвоєчасної оплати платежів підприємство зобовязане сплатити адміністрації пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який сплачується пеня, від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення платежу.

Вимогами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України також передбачено, що одним із наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки (пені) є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо забезпечення зобовязання вчиняється у письмовій формі.

За приписами ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Із змісту ст.551 Цивільного кодексу України вбачається, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У відповідності з п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки сторони у договорах не передбачили інший розмір відсотків за користування коштами, на думку суду, право позивача вимагати від відповідача сплатити 3% річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Перевіривши розрахунок пені та 3% річних наданий позивачем, суд встановив, що такий розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, здійснений належним чином, у звязку з чим позовні вимоги в даній частині підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Згідно статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32,33,34,38,43,44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України до відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю „Трексім - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю „ТРЕКСІМ (65026, м. Одеса, вул. Приморська, 23, оф. 20, ) на користь Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (65026, м. Одеса, Митна площадь, 1, ) суму основного боргу у розмірі 1 211 127 /один мільйон двісті одинадцять тисяч сто двадцять сім/ грн. 68 коп., 106 618 /сто шість тисяч шістсот вісімнадцять/ грн. 28 коп. пені, 5 873 /пять тисяч вісімсот сімдесят три/ грн. 12 коп. 3% річних та витрати на сплату судового збору у розмірі 24 618 /двадцять чотири тисячі шістсот вісімнадцять/ грн. 61 коп.

3. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю „Трексім до відповідача Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено та підписано 14 грудня 2015 р.

Головуючий Ю.О. Зайцев

Суддя Н.В. Рога

Суддя Ю.А. Шаратов