ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року Справа № 910/10687/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя : Корсак В.А.

судді: Данилова М.В., Данилова Т.Б. (доповідач)

розглянувши матеріали касаційної скаргитовариства з обмеженою відповідальністю "ПБК Класик"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 06.10.2015р.
у справі господарського суду№910/10687/15 міста Києва
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Спецінженірінг"
дотовариства з обмеженою відповідальністю "ПБК Класик"
про за участю представників сторін: позивача - відповідача -стягнення 99 134,65грн. не з'явився пр. Матюшков Д.В. - дов. б/н від 21.09.15р.
В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Спец-Інженірінг" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ПБК Класик", в якому просив стягнути з відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "ПБК Класик" на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Спец-Інженірінг", заборгованість за договором поставки товару №10/06/14 від 10 червня 2014 року в сумі: 99 134,65грн.

В обґрунтування позовних вимог товариство з обмеженою відповідальністю "Спец-Інженірінг" зазначило що, 10.06.2014року між сторонами було укладено договір поставки №10/06/14, відповідно до умов якого позивач поставив відповідачу товар згідно видаткових накладних: № СН-0610-02 від 10.06.2014р. на суму 143390,51грн. та № СН-0807-01 від 07.08.2014р. на суму 82814,15грн., всього на суму 226204,66грн. Відповідач отриманий товар оплатив частково, на суму 127070,01грн., внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 99134,65грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.06.2015р. (суддя Маринченко Я.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015р.(суддів Пашкіної С.А., Баранця О.М., Калатай Н.Ф.) позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, товариство з обмеженою відповідальністю "ПБК Класик", звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення і постанову по справі та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши присутнього в судовому засіданні представника відповідача та перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні і постанові та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Спец-Інженірінг" поставлено ТОВ "ПБК Класик" товар - плити гранітні, відповідно до видаткових накладних №СН-0610-02 від 10.06.2014 на суму 143390,51 грн. та №СН-0807-01 від 07.08.2014 на суму 82814,15 грн., в свою чергу відповідачем вказаний товар прийнято та частково оплачено, що підтверджується наданою позивачем банківською випискою за особовим рахунком №7300 з 01.07.2014 по 31.07.2014, згідно якої 09.07.2014 ТОВ "ПБК Класик" оплатило плиту гранітну згідно рахунку №0610-02 від 10.06.2014 на суму 127070,01 грн.

Вказані видаткові накладні підписані представниками сторін, скріплені печатками товариств та містять посилання на замовлення по договору №10/06/14 від 10.06.2014.

Також доводи відповідача про те, що на накладних підпис виконано невідомою особою були розглянуті судом апеляційної інстанції та відхилені, оскільки крім підпису уповноважених осіб, накладні, за якими поставлявся товар відповідачу, скріплені печаткою відповідача. Доказів заволодіння печаткою відповідача третіми особами або в будь-який інший спосіб втрата печатки підприємством відповідачем не надано.

Таким чином несплаченою залишилась поставлена продукція на суму (226204,66-127070,01) 99134,65 грн.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст.692 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі статтею 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи те, що сторони підписали належним чином складені видаткові накладні, якими зафіксовано факт здійснення господарської операції, зокрема отримання відповідачем товару, місцевий господарський та апеляційний господарський суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення заборгованості за поставлений, але неоплачений товар в розмірі 99134,65 грн.

Крім того, про визнання відповідачем факту отримання товару свідчить сплата, як встановлено, частини заборгованості по вказаним накладним, а отже, згідно чинного законодавства, у відповідача наявне зобов'язання оплатити товар.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "ПБК Класик", оскільки доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів по справі, а судами було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для даної справи, їм надано належну правову оцінку та прийнято рішення і постанову з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави залишити їх без змін.

Судові витрати, сплачені касатором до бюджету під час подання касаційної скарги, у зв'язку з відмовою в задоволенні касаційної скарги на підставі ст.49 ГПК України залишаються на касаторі.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.49, 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ПБК Класик" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015р. у справі №910/10687/15 господарського суду міста Києва залишити без змін.

Головуючий суддя В. Корсак

Судді М. Данилова

Т. Данилова