ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2015 р. Справа № 922/4601/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Плужник О.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 5076 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 07.10.15 р. у справі № 922/4601/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Вімм-Білль-Данн Україна", м. Вишневе

до Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків

про зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Вімм-Білль-Данн Україна" звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить:

1. визнати недійсним п. 1.1. додаткової угоди № 1 від 27.05.2010 р. по договору № 613/1/439 від 27.05.2010 р. та п. 2.2.5. договору № 613/1/439 від 27.05.2010 р. в частині зобов'язання ПАТ "Вімм-Білль-Данн Україна" щодо оформлення земельної ділянки під трансформаторною підстанцією ТП-5038, розташованої за адресою: вул. Роганська, 148, м. Харків;

2. зобов'язати АК "Харківобленерго" здійснити приєднання та підключення електроустановок ПАТ "Вімм-Білль-Данн Україна", розташованої за адресою: вул. Роганська, 148, м. Харків;

3. судові витрати в сумі 2436,00 грн. покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Харківської області від 07.10.2015 р. у справі № 922/4601/15 в позові відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позивачем не доведено порушення його прав та законних інтересів, та ін.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 07.10.2015 р. у справі № 922/4601/15 та прийняти нове, яким визнати недійсним п. 1.1. додаткової угоди № 1 від 27.05.2010 р. по договору № 613/1/439 від 27.05.2010 р. та п. 2.2.5. договору № 613/1/439 від 27.05.2010 р. в частині зобов'язання ПАТ "Вімм-Білль-Данн Україна" щодо оформлення земельної ділянки під трансформаторною підстанцією ТП-5038, розташованої за адресою: вул. Роганська, 148, м. Харків; зобов'язати АК "Харківобленерго" здійснити приєднання та підключення електроустановок ПАТ "Вімм-Білль-Данн Україна", розташованої за адресою: вул. Роганська, 148, м. Харків, до своїх електричних мереж, прийняти устаткування та підписати акт-допуск електроустановок АК "Харківобленерго" в експлуатацію, а також просить стягнути з відповідача судові витрати в сумі 2436,00 грн. та 2679,60 грн., з мотивів та підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що суд першої інстанції, порушуючи норми матеріального права, посилається на те, що зміст правочину не може суперечити ЦК та іншим законам України. Крім того зазначає, що суд в рішенні посилається на те, що позивач був обізнаний з усіма умовами спірного договору, а також те, що даний договір погоджений Харківським територіальним представництвом НКРЕ України. Посилання суду на те, що трансформаторна підстанція є самочинним будівництвом, не відповідає дійсним обставинам справи та наявним у справі документам, також зазначає, що позивачем виконані технічні умови в повному обсязі, та ін.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, з мотивів викладених у відзиві та ін.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, 25.07.2010 р. між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (власником) та Публічним акціонерним товариством "Вімм-Білль-Данн-Україна" (замовником) укладено договір про приєднання до електричних мереж АК "Харківобленерго" електроустановок замовника № 613/1/439 (договір), зі змінами, внесеними додатковими угодами: № 1 від 27.05.2010 р., № 2 від 24.09.2010 р., № 3 від 26.05.2012 р., № 4 від 16.05.2013 р, № 5 від 31.12.2013 р.

Відповідно до п. 1.1. договору, замовник виконує в повному обсязі вимоги технічних умов (ТУ) № 13-54-5009-5011-ТУ/439 від 17.05.2010 р. на підключення власних електроустановок до електричних мереж власника з урахуванням рішення № 13-54-5009/5011/3941 від 10.09.2010 р. в термін до 21.02.2015 р. (включно).

Відповідно до п. 2.2.5. договору, у разі необхідності будівництва об'єктів електричних мереж від точки приєднання до межі балансової належності, замовник зобов'язаний забезпечити узгодження трас ліній і майданчиків об'єктів будівництва та відведення відповідних земельних ділянок згідно з умовами укладеної додаткової угоди.

Згідно з п. 1.1. (з підпунктами) додаткової угоди № 1 від 27.05.2010 р. замовник зобов'язаний прийняти на себе розробку проектів проходження траси ПЛ, відведення земельних ділянок під об'єктами енергетики (ПС,ПЛ, тощо), для чого необхідно:

- забезпечити розробку проектів відведення земельних ділянок безпосередньо під об'єктами енергетики, що мають бути побудовані;

- під час передачі власнику об'єктів, передати копію договору оренди земельної ділянки під об'єктом, що планується під будівництво за Договором про приєднання зареєстрованого в державному кадастровому реєстрі, копію акта встановлення меж земельної ділянки на місцевості, копію листа про відмову від означеної земельної ділянки.

Відповідно до п. 1.2. договору, власник здійснює приєднання та підключення електричних мереж після виконання замовником технічних умов, проектної документації, оплати вартості підключення, вимог пункту 2.2. (з підпунктами) цього договору, укладення замовником договору про купівлю-продаж електричної енергії та у випадках, обумовлених "Правилами користування електричною енергією", договору про спільне використання технологічних електричних мереж або про технічне забезпечення електропостачання й інших передбачених цим договором вимог.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 23387517 від 26.04.2014 р.) об'єкт нерухомого майна: нежитлова будівля літ. "Б-1" загальною площею 49,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Роганська, 148 є держаною власністю, яка знаходилася на балансі позивача.

На підставі рішення 34 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 06.08.2014 р. № 1617/14 зі змінами, внесеними рішенням 36 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 24.12.2014 р., в зв'язку із передачею житлових будинків (колишніх гуртожитків) з державної власності до комунальної власності, 01.09.2014 р. Управління комунального майна та приватизації виданий наказ № 950, згідно з яким створена комісія по передачі у власність АК "Харківобленерго" трансформаторної підстанції по вул. Роганській, 148 у м. Харкові.

11.02.2015 р. позивач звернувся до відповідача із заявою № 65 щодо виконання робіт з підключення трансформаторної підстанції, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Роганська, 148 до своїх електромереж.

У своїй заяві позивач зазначає про повне виконання з його сторони вимоги ТУ 13-54-5009-5011-ТУ/439 від 17.05.2010 р. на підключення власних електроустановок до електричних мереж власника. Разом із заявою відповідачу надані акти комісії ХМЕМ про готовність до включення КЛ 10 кВ ТП 5011 - ТП 5011- ТП 5038І.ІІ від 30.05.2014 року, якими погоджено виконання п.п. 7.1.2. п. 7.1. ТУ, підписані відповідачем.

20.02.2015 р. АК "Харківобленерго" надав позивачеві відповідь № 09-35-5009-5011/539 від 20.02.2015 р., в якій зазначив, що питання про підключення трансформаторної підстанції до електричних мереж компанії є передчасним, оскільки відповідачем в повному обсязі не виконані умови п. 2.2. договору про приєднання від 27.05.2010 р. № 613/1/439, а саме:

1. - п. 2.2.1. договору - не виконані в повному обсязі вимоги технічних умов;

- п. 7.1.1. - в частині встановлення двох трансформаторів 250кВА в ТП № 7 (ТП № 5038);

- п. 7.1.2. - в частині утворення нових КЛ 10кВ "ТП 5038І -ТП 5009І", "ТП № 5038ІІ -ТП 5009ІІ", "ТП 5038І-ТП 5011І", "ТП № 5038ІІ-ТП 5011ІІ".

2. Не виконаний п. п. 2.2.2. Договору.

25.03.2015 р. позивач повторно звернувся до відповідача з вимогою № 139 від 25.03.2015 р. про приєднання електроустановок до електричних мереж, на що листом від 06.04.2015 р. позивачу відмовлено з посиланням на невиконання останнім умов договору в частині п. п. 2.2.2. п. 2.2. договору, а саме: збудовані об'єкти компанії не передані, правовстановлюючі документи на земельну ділянку під трансформаторною підстанцією до компанії не надані та другий трансформатор у ТП - 5038 не встановлений. Також у даному листі зазначено відповідачем, що до моменту виконання позивачем зобов'язань п. 2.2. договору у відповідача не виникають зобов'язання за п. 2.3. договору.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовною заявою у даній справі.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна та належна правова оцінка, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого у справі рішення.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення,

в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України, визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Вимогами ст. 179 Господарського кодексу України (ГК України) передбачено, що при укладанні господарських договорі сторони можуть визначати зміст договору на основі волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Як свідчать матеріали справи, зміст договору № 613/1/439 та додаткові угоди містять умови (пункти), які визначені та погоджені сторонами, про що свідчать їх підписи та печатки.

Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

П. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що під помилкою слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною предмета чи інших істотних умов останнього, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна вважати, що правочин не було б вчинено. Помилка повинна мати істотне значення, зачіпати природу правочину або такі якості його предмета, які знижують можливість його використання за призначенням. При цьому істотною вважається така помилка, наслідки якої неможливо усунути або їх усунення вимагає значних витрат від особи, що помилилася, - з урахуванням її майнового становища, характеру діяльності тощо. Обставин, з приводу яких помилилася особа, мають бути наявними на час вчинення правочину. Обов'язок доведення відповідних обставин покладається на позивача. Не вважається помилкою щодо якості продукції (товару, іншого майна) неможливість її використання або утруднення в її використанні, які сталися після виконання хоча б однією з сторін зобов'язань, що виникли з правочину, і не пов'язані з поведінкою іншої стороні -: правочину. Не має правового значення помилка у мотивах правочину (тобто в обставинах, у зв'язку з якими особа вчиняє правочин) або незнання стороною правочину норм законодавства.

А отже в даному випадку позивач повинен довести, що при укладанні договору та додаткової угоди № 1 він неправильно сприймав предмет зазначених угод чи інші істотні умови, що вплинуло на його волевиявлення, за відсутності якого можна вважати, що угода не була б укладена.

Проте, всупереч вищезазначеним правовим нормам позивач не надав доказів наявності помилки, тобто того, що при укладанні договору № 613/1/439 та додаткової угоди № 1 з боку позивача мало місце неправильне сприйняття фактичних обставин правочину і це вплинуло на його волевиявлення, за відсутності якого можна б було вважати, що в спірній частині правочин не був би вчинений.

До того ж, текст договору між позивачем та відповідачем укладено на основі договору про приєднання до електричних мереж компанії електроустановок замовника, який погоджений Харківським територіальним представництвом НКРЕ України.

Текст додаткової угоди № 1, що є додатком 2 до порядку приєднання до електричних мереж АК "Харківобленерго" електроустановок замовника, укладення та переукладення договорів про постачання електричної енергії, підключення споживачів до електричних мереж АК "Харківобленерго", затверджений наказом по компанії від 28.09.2009 р. № 667 та затверджений начальником РА НКРЕ в Харківській області ОСОБА_5

Разом з тим, укладений договір та додаткова угода № 1 згідно з вимогами ст. 633 ЦК України є публічним є договором, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець (в даному позові Відповідач) не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору.

Договір № 613/1/439 від 27.05.2010 р. укладено на умовах, однакових з аналогічними договорами про приєднання до електричних мереж АК "Харківобленерго" інших замовників з відповідачем.

Відповідно до п. 2.1 договору, сторони зобов'язані у разі необхідності будівництва (що пов'язано із зміною розміру чи призначення земельної ділянки) об'єктів електричних мереж від точки приєднання до межі балансової належності укласти додаткову угоду до цього договору, якою визначити взаємні права та обов'язки із проведення правового узгодження трас ліній і майданчиків об'єктів будівництва та відведення земельних ділянок під об'єктами електричних мереж, що підлягають будівництву, із визначенням категорій землі згідно з п. "ж" ст. 19 Земельного кодексу України, меж та розмірів земельних ділянок згідно з ДБН В.2.5.-16-99 та мети використання - "будівництво та експлуатація об'єктів енергетики".

Згідно з ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно зі ст. 95 Земельного кодексу України, право користування землею надає землекористувачеві право на зведення житлових будинків, виробничих та інших споруд, тобто без належно оформленого права користування земельною ділянкою (договору оренди) будівництво на цій ділянці заборонено.

Статтею 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документу, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Будівництво вважається самочинним за відсутності документа щодо відведення земельної ділянки на дане будівництво, а отже, і відсутності документів, що посвідчують право користування або право власності цією земельною ділянкою.

Таким чином, до початку забудови певної земельної ділянки особа зобов'язана у встановленому порядку набути право власності або користування земельною ділянкою, що відповідає вимогам п. 2.1 цього договору, а особа, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, не може набути право власності на нього в порядку статті 331 ЦК України.

Трансформаторна підстанція за адресою м. Харків, вул. Роганська, 148, літ "Б" розміщена на земельній ділянці, яка належним чином не оформлена.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки, це - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно з ст. 334 ЦК України, власник нерухомого майна має право розпоряджатися цим майном тільки після проведення державної реєстрації його права на це майно.

А отже, в разі передачі відповідачу будинку трансформаторної підстанції без належно оформленого права користування земельною ділянкою на позивача, відповідач не зможе використовувати об'єкт, переданий за договором відповідно до його цільового призначення.

З урахуванням вищевикладеного, вимоги договору та додаткової угоди № 1 щодо оформлення права користування земельною ділянкою відповідають вимогам чинного законодавства та містять загальні вимоги щодо оформлення права власності або права користування земельною ділянкою для здійснення будівництва на ній та відповідно не вимагається оформлення права користування земельною ділянкою на АК "Харківобленерго", як про це зазначає позивач.

Таким чином, позовні вимоги про визнання недійсним пункту 1.1. додаткової угоди №1 від 27.05.2010 р. по договору № 613/1/439 від 27.05.2010 р. та пункту 2.2.5. договору № 613/1/439 від 27.05.2010 р. в частині зобов'язання ПАТ "Вімм-Білль-Данн Україна" щодо оформлення земельної ділянки під трансформаторною підстанцією ТП-5038, розташованої за адресою; вул. Роганська, 148, м. Харків є необґрунтованими та недоведеними.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання АК "Харківобленерго" здійснити приєднання та підключення електроустановок позивача, прийняти устаткування та підписати акт - допуск електроустановок АК "Харківобленерго" в експлуатацію, суд зазначає наступне.

Пунктом 1.2 договору визначено, що відповідач здійснює приєднання та підключення електроустановок позивача до своїх електричних мереж після виконання позивачем технічних умов, проектної документації, оплати вартості підключення, вимог п. 2.2 (з підпунктами) цього договору, укладення позивачем договору про постачання електричної енергії та/або договору про купівлю-продаж електричної енергії та у випадках, обумовлених "Правилами користування електричною енергією", договору про спільне використання технологічних електричних мереж або про технічне забезпечення електропостачання й інших передбаченим цим договором вимог.

Також, п. 2.2 договору встановлені зобов'язання позивача, а саме:

- виконати вимоги ТУ від 17.05.2010 № 13-54-5009-5011-ТУ/439 на приєднання електроустановок до електромереж власника (відповідача), з урахуванням рішення від 10.09.2010 № 13-54-5009-5011/3941 в повному обсязі і в передбачені терміни (пп. 2.2.їв редакції додаткової угоди від 14.09.2010 № 2);

- до підключення усі об'єкти, що будуються, встановлюються згідно з ТУ від точки приєднання до межі балансової належності, передати у власність АК "Харківобленерго" з дотриманням вимог, передбачених законодавством України (пп. 2.2.2);

- оплатити вартість наданих власником послуг (пп. 2.2.3);

- до підключення електроустановки до електричної мережі укласти договір про постачання електричної енергії, а за необхідності інші договори, передбачені "Правилами користування електричною енергією" (пп. 2.2.4);

- у разі необхідності будівництва об'єктів електричних мереж від точки приєднання до межі балансової належності забезпечити узгодження трас ліній і майданчиків об'єктів будівництва та відведення відповідних земельних ділянок згідно з умовами укладеної додаткової угоди (пп. 2.2.5).

Пунктом 4.2 договору встановлено, що до виконання п. 2.2.2 (а саме передачі ТП-5038 у власність компанії) підключення позивача до електричних мереж відповідача не здійснюється.

Відповідно до п. 2.3 договору, власник зобов'язаний підключити електроустановки замовника до своїх електричних мереж протягом 5 днів після виконання замовником (позивачем) п. 2.2 (з підпунктами) цього договору, прийняття устаткування державною комісією та оформлення акта-допуску електроустановок замовника в експлуатацію.

А отже, до моменту виконання позивачем зобов'язань за п. 2.2 договору у відповідача не виникають зобов'язання за п. 2.3 Договору.

Відповідач стверджує, що тільки після підписання акта прийому передачі комісією та його затвердженням АК «Харківобленерго» та Харківською міською радою майно вважається прийнятим до власної компанії

Позивач обґрунтовує неможливість виконання п. 2.2 договору в частині переоформлення земельної ділянки під трансформаторною підстанцією відсутністю в нього такого права, оскільки після передачі трансформаторної підстанції до комунальної власності позивач не є балансоутримувачем об'єктів по вул. Роганській, 148 в м. Харкові.

Дійсно, рішенням 34 сесії 6 скликання Харківської міської ради від 06.08.2014 р. № 1617/14 із змінами, внесеним рішенням 36 сесії 6 скликання від 21.14.2014 р. № 1754/14 затверджено перелік майна, прийнятого до комунальної власності та перелік об'єктів, що передаються у власність компанії.

Наказом Управління комунального майна і приватизації від 01.09.2014 р. № 950 створена комісія по передачі у власність АК "Харківобленерго" об'єктів енергоспостачання по вул. Роганській, 148.

Документами, що підтверджують виконання відповідного рішення Харківської міської ради, є акти приймання-передачі майна до комунальної власності територіальної громади міста Харкова та з комунальної власності у власність компанії, тільки після підписання вказаного акта прийому-передачі всіма членами комісії та його затвердження представниками АК "Харківобленерго" та Харківської міської ради майно вважається прийнятим до власності компанії.

Проте, вищезгадані акти приймання-передачі майна жодною зі сторін до суду надані не були.

Крім того, законодавством встановлені певні вимоги щодо новозбудованих, реконструйованих або технічно переоснащених об'єктів, які необхідно виконувати замовнику для приєднання цих об'єктів до електричних мереж постачальника. Перелік цих вимог зазначається в технічних умовах, тобто у документі, що видається замовнику власником електричних мереж і містить вихідні дані для проектування. Виконання технічних умов є необхідною умовою для надійного і якісного електропостачання.

У відповідності до п. 2.2.1 договору, позивач зобов'язаний виконати вимоги ТУ від 17.05.2010 № 13-54-5009-5011-ТУ/439 з урахуванням рішення від 10.09.2010 №13-54-500-5010/3941 на приєднання електроустановок позивача до електромереж АК "Харківобленерго'' в повному обсязі і в передбачені терміни.

Відповідач зазначає, що позивач не в повному обсязі виконав технічні умови, а саме: не виконаний п. 7.1.1 ТУ - другий трансформатор 250 кВА в ТП 7 ТП-5038 не встановлений, внаслідок чого не демонтовано старий та п. 7.1.2 - не виконано врізку в КЛ ЮкВ ТП-5009-ТП-5011, внаслідок чого не відключені кабельні лінії від існуючої електроустановки.

Згідно з "Правилами технічної експлуатації електроустановок споживачів затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 25.07.2006 року №258, виконання технічних умов підтверджує довідка про виконання технічних умов, яка видається Замовнику власником електричних мереж (Відповідачем) про виконання всіх його умов.

Відповідач вищезазначену довідку позивачу не надавав, оскільки вимоги технічних умов договору приєднання не були виконані в повному обсязі.

Акти про готовність до включення Трансформатора № 1, трансформатора № 2 та КЛ 10 кВ ТП 5011-ТП 50381.II, що надані позивачем в підтвердження виконання технічних умов, не є документами, які підтверджують, а ні виконання технічних умов, а ні допуск електроустановок до експлуатації, а є тільки підтвердженням того, що роботи окремих частин об'єктів, які зазначені в акті проведені та в разі виконанню ТУ можуть бути взяті під напругу.

Документом, що підтверджує готовність електроустановок до експлуатації, є акт-допуску, який у позивача відсутній.

Так, позивач зазначає про готовність до включення КЛ 10 кВ ТП 2011 - ТП 50381.ІІ, посилаючись на акти комісії ХМЕМ, але за позовом посилається на підписання акта допуску.

При цьому, як зазначив представник відповідача спірні електроустановки позивача підключені до електромереж іншого постачальника електроенергії "Харківських магістальних електромереж", про що, свідчить в тому числі, акт розмежування балансової належності електромереж (додаток № 8 до договору) а перепідключення до мереж відповідача повинно відбуватися за умов зазначених договорів та вимог законодавства.

Як зазначено вище, у відповідності до умов укладеного між сторонами договору, відповідач зобов'язаний підключити електроустановки позивача до своїх електричних мереж тільки після виконання вимог п. 2.2 договору, в тому числі і ТУ від 17.05.2010 р. № 13-54-5009-5011-ТУ/439. Але матеріали справи не містять доказів виконання позивачем вищезазначених вимог в повному обсязі, а отже вказане дає підстави суду дійти висновку щодо необґрунтованості та безпідставності вимог позивача стосовно зобов'язання АК "Харківобленерго" здійснити приєднання та підключення електроустановки ПАТ "Вімм-Білль- Данн Україна", розташованої за адресою: вул. Роганська, 148, м. Харків, прийняти устаткування та підписати акт-допуск електроустановок в експлуатацію.

До того ж, відповідно до додаткової угоди від 31.12.2013 р. № 5 термін дії договору № 613/1/439 та ТУ № 13-54-5009-5011/439 продовжені до 21.02.2015 р.

Як зазначає відповідач у своєму відзиві, 31.03.2015 р. на адресу позивача відповідачем направлено два примірники проекту додаткової угоди № 6 щодо продовження терміну дії договору до 21.08.2015 р., проте всупереч вимогам ст. 181 ГК України позивач не повернув належним чином оформлені примірники додаткової угоди в 20-ти денний термін.

Докази пролонгації договору № 613/1/439 в матеріалах справи відсутні, а отже договір та ТУ № 13-54-5009-5011/439 вважаються припиненими з 21.02.2015 р., що свідчить про те, що момент звернення позивача до суду з позовними вимогами договірні відносини між сторонами відсутні.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновками господарського суду про відмову у задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Харківської області від 07.10.15 р. у справі № 922/4601/15 прийнято з урахуванням фактичних обставин справи та чинного законодавства.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні господарського суду відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105 ГПК України, судова колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Харківської області від 07.10.15 р. у справі № 922/4601/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 14.12.2015 р.

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Плужник О.В.