РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015Справа №910/29158/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельне підприємство "Укргазкомплект"
до Приватного акціонерного товариства "ЕНЕРГОПОЛЬ-УКРАЇНА"
простягнення 650 286,11 грн.
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Кучерук Ю.А. - представник за довіреністю від 05.10.2015;
від відповідачане з'явились

В судовому засіданні 16.12.2015 в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельне підприємство "Укргазкомплект" до Приватного акціонерного товариства "Еенергополь-Україна"про стягнення 650 286,11 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.09.2011 між сторонами було укладено договір будівельного підряду № 2009, на підставі якого відповідач заборгував позивачу 650 286,11 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.11.2015 порушено провадження у справі № 910/29158/15 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні 16.12.2015.

15.12.2015 через канцелярію суду позивач подав документи на виконання вимог ухвали суду від 16.11.15.

У судове засідання, призначене на 16.12.2015, з'явився представник позивача, який на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі надав через канцелярію суду документи, що були долучені до матеріалів справи, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, про поважні причини неявки суд не повідомив, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 288.

З приводу неявки відповідача в судове засідання господарський суд зазначає наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У п.3 Постанови №11 від 17.10.2014р. Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010р., «Смірнова проти України» від 08.11.2005р., «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006р., «Літоселітіс Проти Греції» від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Таким чином, незважаючи на те, що відповідач не з'явився в судове засідання, справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

20 вересня 2011 року між Приватним акціонерним товариством"Еенергополь-Україна" (далі - замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельне підприємство "Укргазкомплект" (далі - підрядник, позивач) було укладено Договір будівельного підряду № 2009 на прокладання позамайданчикових мереж водопостачання та каналізації (далі - договір), відповідно до умов якого підрядник зобов'язується на замовлення замовника власними та/або залученими силами та засобами, з власних матеріалів згідно робочої документації виконати роботи по прокладанню мереж до об'єкту та здати у встановлений даним договором строк, а замовник зобов'язується передати підряднику робочу документацію виконану згідно ТУ № 5827 від 11.09.2009 на водопостачання об'єкта та ТУ № 5827 від 11.09.2009 на каналізування об'єкта, прийняти виконані роботи та оплатити їх на умовах даного договору.

Згідно з п. 3.1. Договору загальна договірна ціна складає 26 244 160,00 грн. з ПДВ, згідно розрахунку договірної ціни (Додаток № 1 до договору) та локального кошторису, який є невід'ємною частиною даного договору і є твердою.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що договірна ціна враховує вартість всіх матеріалів, роботу механізмів необхідних для виконання робіт за даним договором, поновлення порушеного благоустрою та вивіз будівельного сміття.

Відповідно до п. 3.4 договору додаткові роботи, необхідність в яких буде встановлена в процесі виконання даного договору, оформляються додатковими угодами сторін в письмовій формі.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що датою початку виконання робіт вважається дата отримання узгодженої робочої документації та отримання першого платежу замовником згідно графіка фінансування робіт (додаток № 2 до договору). Дата закінчення робіт 10.03.2012.

Згідно з п.4.3 договору приймання фактично виконаних обсягів робіт оформлюється актами приймання виконаних робіт (типової форми № КБ-2в, КБ-3), далі по тексту - акт. Підрядник не пізніше 01 числа місяця, наступного за звітним, оформляє та передає замовнику для перевірки акти приймання виконаних робіт. Замовник протягом 5-ти робочих днів після отримання акту перевіряє його дійсність та підписує в частині фактично виконаних обсягів робіт або у той же строк доводить до відома підрядника про відмову від його підписання, вказавши обґрунтовану причину відмови.

Датою закінчення виконання всіх робіт по даному договору вважається дата підписання сторонами останнього в часі акту приймання виконаних робіт (п. 4.5 договору).

Фінансування робіт здійснюється згідно графіку фінансування (Додаток № 2 до даного договору).

Відповідно до п. 5.4 договору остаточний розрахунок в сумі 1000 000,00 грн. проводиться замовником протягом 5 банківських днів після повного документального підтвердження виконання робіт по прокладанню мереж, змонтованої, зданої в експлуатацію та підписання сторонами останнього в часі акту приймання виконаних робіт та видачі виконавчої документації.

Пунктом 15.1. Договору передбачено термін його дії з моменту підписання та до моменту виконання сторонами своїх зобов'язань, що з нього випливають в повному обсязі.

Додатковою угодою № 1 від 13.11.2012 сторони дійшли згоди у зв'язку зі зміною обсягів робіт в сторону збільшення в зв'язку виникненням додаткових робіт по улаштуванню камери В-3 (третя черга) на дільниці санації В-1, сторони домовились збільшити загальну вартість робіт договору № 2009 від 20.09.2011 на 1 550 096,48 грн. У зв'язку з цим в пункті 2.1 договору № 2009 від 20.09.2011 було визначено загальну ціну робіт в розмірі 27 794 256,48 грн. з ПДВ.

На виконання умов Договору підряду позивачем виконано комплекс робіт по прокладанню мереж до об'єкту, що підтверджується Актами (ф. КБ-2в) приймання виконаних будівельних робіт № 3 за листопад 2012 року на суму 1550096,48 грн., № 2 за листопад 2012 року на суму 210208,60 грн., № 1 за листопад 2012 року на суму 920 527,09 грн., № 1 за лютий 2013 року на суму 599691,40 грн. та Довідками про вартість виконаних будівельних робіт (ф. КБ-3) за лютий 2013 на суму 559 691,40 грн. та листопад 2012 на суму 2680832,17 грн., які підписані сторонами без зауважень і заперечень та скріплені печатками обох підприємств.

Однак, всупереч умов Договору відповідач виконані позивачем роботи в повному обсязі не оплатив, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 650 286,11 грн.. що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2013, який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

Направлена позивачем письмова вимога № б/н від 06.10.2015 р. про оплату боргу в сумі 650 286,11 грн. відповідачем була залишена без задоволення, що і стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено умовами договору (п.5.2, 5.4 Договору) остаточний розрахунок в сумі 1000 000,00 грн. проводиться замовником протягом 5 банківських днів після повного документального підтвердження виконання робіт по прокладанню мереж, змонтованої, зданої в експлуатацію та підписання сторонами останнього в часі акту приймання виконаних робіт та видачі виконавчої документації. Таким чином, з урахуванням акту приймання виконаних будівельних робіт № 1 за лютий 2013 року на суму 599691,40 грн., відповідач мав здійснити розрахунок з позивачем в строк до 07.03.2013 включно.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На підтвердження виконання позивачем передбачених договором підрядних робіт останній надав суду підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками Акти (ф. КБ-2в) приймання виконаних будівельних робіт № 3 за листопад 2012 року, № 2 за листопад 2012 року, № 1 за листопад 2012 року, № 1 за лютий 2013 року та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт (ф. КБ-3) за лютий 2013 та листопад 2012, які підписані сторонами без зауважень і заперечень та скріплені печатками обох підприємств

За приписами частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

З урахуванням норм ст.. 530 ЦК України та п.п. 5.2, 5.4 договору, строк виконання замовником грошових зобов'язань щодо оплати виконаних робіт станом на момент вирішення спору настав. Розмір заборгованості відповідача, серед іншого, підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2013.

Зважаючи на встановлені обставини справи, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 650 286,11 грн. основного боргу, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено обґрунтованість заявлених позивачем вимог, вони підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати щодо сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" (04201, місто Київ, вулиця Кондратюка, будинок 1; ідентифікаційний код 20022334) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельне підприємство "Укргазкомплект" (08341, Київська область, Бориспільській район, село Петровське, вулиця Молодіжна, будинок 5; ідентифікаційний код 31127361) 650 286 (шістсот п'ятдесят тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 11 коп. - заборгованості та 9 754 (дев'ять тисяч сімсот п'ятдесят чотири) грн. 29 коп. - судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.12.2015.

Суддя Пукшин Л.Г.