РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2015Справа №910/22399/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго";

до Комунального підприємства "Дирекція замовника з управління житловим

господарством Дарницького району міста Києва";

про стягнення 8 200 974,68 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від заявника: Кучкова Ю. В., представник, довіреність № 91/2014/12/26-11 від 26.12.2014 р.;

Від відповідача: Матвієнко Н. І., представник, довіреність № 45/1276-Д від 01.10.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 5 695 427,83 грн. боргу за спожиту активну електричну енергію, 6 834,22 грн. боргу за перетікання реактивної електричної енергії, 2 326 186,07 грн. інфляційної складової боргу, 172 526,56 грн. трьох відсотків річних, а також 73 080,00 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2015 року порушено провадження у справі № 910/22399/15, розгляд справи призначено на 15.09.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2015 р. відкладено розгляд справи до 29.09.2015 р.

Через відділ діловодства господарського суду 29.09.2015 р. від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 826/6876/15.

Судом відхилено вищезазначене клопотання, оскільки відповідачем не обґрунтовано неможливості розгляду даного спору без вирішення справи № 826/6876/15.

У судовому засіданні 10.11.2015 р. представником позивача подано заяву про зміну предмету позову та зменшення позовних вимог, у якій останній просить суд стягнути з відповідача 3 486 876,27 грн. боргу за спожиту активну електричну енергію, 5 921,44 грн. боргу за перетікання реактивної електричної енергії, 2 356 543,02 грн. інфляційної складової боргу та 186 084,05 грн. трьох відсотків річних

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до початку розгляду господарським судом справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до п.17 Листа Вищого господарського суду від 20.10.2006, № 01-8/2351 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в I півріччі 2006 року" відповідно до частини четвертої статті 22 ГПК позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, зменшити розмір позовних вимог. Під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціни позову.

Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач.

Приймаючи до уваги, що вищевказана заява не суперечить вимогам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне прийняти її до розгляду, у зв'язку з чим спір у даній справі вирішується виходячи з нового предмету та нової ціни позову.

У судовому засіданні 24.11.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засідання та у своєму письмовому відзиві проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» та Комунальним підприємством «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва» 27.02.2002 р. укладено договір на постачання електричної енергії № 200 (далі - договір), о/р № 33-0200.

Відповідно до п. 1. договору, позивач постачає електричну енергію відповідачу, а відповідач оплачує її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами договору та додатками до договору.

П. 2.1 Додатку 2 «Порядок розрахунків» до договору зобов'язує відповідача здійснювати повну поточну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії за розрахунковий період за фактичними показаннями засобів обліку електричної енергії згідно з виписаним рахунком.

Згідно п. 2.2 додатку 2 остаточний розрахунок за спожиту активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, оплата рахунків за перетікання реактивної електроенергії та інших платежів згідно з умовами цього договору здійснюється на підставі виставлених постачальником рахунків протягом 5 операційних днів з моменту їх отримання.

Згідно п. 5 додатку 2, за даними акта про використану електричну енергію з урахуванням розрахункової величини втрат визначається обсяг фактично спожитої активної електроенергії та перетікання реактивної електроенергії. Цей обсяг сторони фіксують в «Акті про приймання - передавання товарної продукції», «Акті надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії», два примірники яких відповідач надає позивачу. Останній має повернути погодженими по одному примірнику зазначених документів в наступному розрахунковому періоді.

Позивач зазначає, що внаслідок порушення відповідачем зобов'язання щодо сплати вартості спожитої електричної енергії відповідно до умов договору у останнього за період з 01.10.2012 року по 01.04.2015 року перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 01.11.2015 р. за використану активну електричну енергію становить 3 486 876,27 грн., за реактивну електричну енергію за період з 01.09.2014 р. по 01.04.2014 р. в розмірі 5 921,44 грн.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав суду копії копії актів (звітів) про спожиту активну/реактивну електричну енергію за спірний період, рахунки та рахунки - розшифрівки за спірний період, акти прийняття-передавання товарної продукції за спірний період.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що договір, укладений між сторонами є договором енергопостачання.

Згідно ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6, 7 ст. 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, поставляв споживачу електричну енергію згідно умов договору, а відповідач в супереч умовам договору не сплатив вартість спожитої електричної енергії за спірний період та має перед позивачем заборгованість за спожиту активну електричну енергію в розмірі 3 486 876,27 грн. та за реактивну електричну енергію в розмірі 5 921,44 грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За таких обставин, враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача, а відповідач в установленому законом порядку не довів суду належними і допустимими доказами належного виконання ним своїх зобов'язань за спірним договором, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" щодо стягнення з Комунального підприємства "Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва" суми основної заборгованості в розмірі 3 486 876,27 грн. боргу за спожиту активну електричну енергію та 5 921,44 грн. боргу за перетікання реактивної електричної енергії, визнаються судом такими, що підлягають задоволенню.

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" просить суд також стягнути з відповідача 2 356 543,02 грн. інфляційної складової боргу та 186 084,05 грн. трьох відсотків річних у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором, то з нього, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, за розрахунком позивача, перевіреним судом, підлягають стягненню 2 356 543,02 грн. інфляційної складової боргу та 186 084,05 грн. трьох відсотків річних.

Враховуючи вищенаведене, позов Публічного акціонерного товариства "Київенерго" підлягає задоволенню повністю з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва (02091, м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 148-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, ) 3 486 876 (три мільйони чотириста вісімдесят шість тисяч вісімсот сімдесят шість) грн. 27 коп. боргу за спожиту активну електричну енергію, 5 921 (п'ять тисяч дев'ятсот двадцять одну) грн. 44 коп. боргу за перетікання реактивної електричної енергії, 2 356 543 (два мільйони триста п'ятдесят шість тисяч п'ятсот сорок три) грн. 02 коп. інфляційної складової боргу, 186 084 (сто вісімдесят шість тисяч вісімдесят чотири) грн. 05 коп. трьох відсотків річних та 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору. Видати наказ.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 07.12.2015 р.