КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2015 р. Справа№ 910/3848/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Майданевича А.Г.

Ільєнок Т.В.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.,

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 15.12.2015 року по справі № 910/3848/15-г (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду міста Києва від 05.05.2015 року у справі № 910/3848/15-г (суддя Демидов В.О.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Гєотранс"

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 9 919,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гєотранс" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою, в якій просив стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованість за договором поставки продукції від 27.12.2011 року № 267 у сумі 5 028,44 грн., 20% річних у розмірі 1 005,69 грн.

01.04.2015 року позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Гєотранс" заборгованість за договором від 27.12.2011 року № 267 у сумі 4 650 грн., 1 674,03 грн. інфляційних нарахувань на суму заборгованості, 20% річних у розмірі 3 595,95 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.05.2015 року у справі № 910/3848/15-г позов задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Гєотранс" суму заборгованості у розмірі 4 650,00 грн., 1 674,03 грн. інфляційних нарахувань на суму заборгованості, 20% річних в розмірі 1 948,87 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення господарського суду міста Києва від 05.05.2015 року у справі № 910/3848/15-г скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Апеляційну скаргу скаржник мотивує тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду обставинам справи.

Відповідно до протоколу про автоматизований розподіл справ між суддями від 27.05.2015 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Кропивна Л.В. (головуючий), судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2015 року у справі № 910/3848/15-г (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Кропивна Л.В. (доповідач), судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.) вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження, а її судовий розгляд призначено на 24.06.2015 року.

23.06.2015 року через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2015 року у справі № 910/3848/15-г докази сплати судового збору у розмірі 133, 00 грн.

У судовому засіданні 24.06.2015 року представник відповідача у порядку ст.38 ГПК України подав клопотання про витребування банківської виписки за рахунком Товариства з обмеженою відповідальністю "Гєотранс" р/р 7230 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" м. Київ МФО 380805 в частині зарахування грошових коштів від ФО-П ОСОБА_2 у період з 2012 року по грудень 2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 15.07.2015 року.

06.07.2015 року до Київського апеляційного господарського суду від публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на виконання вимог ухвали Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 року надійшли документи.

Розпорядженням Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2015 року у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, здійснено заміну у складі колегії суддів у даній справі на наступний: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Жук Г.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2015 року прийнято апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду міста Києва від 05.05.2015 року у справі № 910/3848/15-г до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя: Кропивна Л.В., судді: Жук Г.А., Смірнова Л.Г.

15.07.2015 року колегією суддів оголошено перерву до 29.07.2015 року.

16.07.2015 року до Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли клопотання про витребування документів та клопотання про витребування акту звірки.

29.07.2015 року колегією суддів оголошено перерву до 05.08.2015 року.

04.08.2015 року до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 року у зв'язку з перебуванням судді Жук Г.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, здійснено заміну у складі колегії суддів у даній справі на наступний: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Пашкіна С.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 року прийнято апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду міста Києва від 05.05.2015 року у справі № 910/3848/15-г до провадження зазначеною колегією.

У судовому засіданні, призначеному на 05.08.2015 року, оголошено перерву до 16.09.2015 року.

Розпорядженням В.о. керівника апарату Київського апеляційного господарського суду № 09-52/1178/15 від 15.09.2015 року у зв'язку з перебуванням головуючого суддів (судді-доповідача) Кропивної Л.В. у відпустці, відповідно до підпункту 2.3.50, пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/3848/15-г.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 15.09.2015 року передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Ільєнок Т.В., Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2015 року по справі № 910/3848/15-г прийнято апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до провадження зазначеною колегією і призначено перегляд рішення на 10.11.2015 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 року у зв'язку з перебуванням судді Куксова В.В. у відпустці, здійснено заміну у складі колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді Ільєнок Т.В., Майданевич А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 року прийнято апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду міста Києва від 05.05.2015 року у справі № 910/3848/15-г до провадження зазначеною колегією.

У зв'язку з неявкою представників сторін розгляд справи було відкладено на 15.12.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні надавав свої пояснення та просив рішення господарського суду міста Києва від 05.05.2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - без задоволення.

Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Враховуючи викладене, а також наявність в матеріалах справи всіх необхідних для перегляду ухвали доказів, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутністю представників відповідача, проти чого також не заперечує представник позивача, присутній у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, виступ представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду міста Києва від 05.05.2015 року по справі № 910/3848/15-г - змінити, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Слід зазначити, що відповідно ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.12.2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Гєотранс" (постачальник, позивач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (покупець, відповідач) укладено договір поставки продукції № 267 (а.с. 15, т. 1 договір).

За своєю правовою природою правовідносини, що виникли між сторонами є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п. 1.1 договору позивач продає та поставляє, а відповідач купує та оплачує на умовах та у порядку визначених цим договором, товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в додатках (специфікаціях) та/або накладних, що засвідчують прийом-передачу товару від позивача до відповідача та є невід'ємними частинами цього договору.

Право власності на товар переходить від позивача до відповідача з моменту підписання уповноваженими представниками сторін накладної, яка засвідчує момент передачі товару (п. 1.3 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору найменування та кількість товару зазначається у додатках або накладних, які є невід'ємними частинами цього договору.

Ціна на товар встановлюється на підставі прайс-листів (специфікацій) позивача, що є додатками до договору. Загальна сума договору відповідає загальній сумі всіх накладних, на підставі яких здійснюється постачання товару. Відповідач зобов'язаний оплачувати кожну партію переданого позивачем товару протягом (але не пізніше) семи календарних днів з моменту передачі такої партії товару. Порушення відповідачем строків оплати за поставлений товар є підставою для призупинення позивачем поставок до моменту фактичного розрахунку відповідачем за поставлений йому раніше товар, причому такі дії позивача не будуть являтись порушенням даного договору (п. 3.1, п. 3.2, п. 3.3 договору).

Пунктом 4.1 визначено, що поставка товару позивачем відповідачу здійснюється окремими партіями відповідно до заявок позивача, виходячи з наявного на складі позивача.

Відповідальність сторін визначена розділом 5 договору, відповідно до п. 5.1 якого у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України. Відповідно до п. 5.3 договору у випадку несвоєчасної оплати поставленої партії товару, відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості партії товару за кожний день прострочення платежу, а також 20% річних від простроченої суми за весь період такого прострочення.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 названого кодексу).

Позивачем належним чином виконувалися зобов'язання за договором щодо поставки товару відповідачу, що підтверджується відповідними накладними: ТТН № ГСЧ-004413 від 20.07.2012 року на суму 212,40 грн., ТТН № ГСЧ-004556 від 24.07.2012 року на суму 590,62 грн., ТТН № ГСЧ-004792 від 27.07.2012 року на суму 294,35 грн., ТТН № ГСЧ-004892 від 31.07.2012 року на суму 229,78 грн., ТТН № ГСЧ-006820 від 11.09.2012 року на суму 211,63 грн., ТТН № ГСЧ-000317 від 11.01.2013 року на суму 287,40 грн., ТТН № ГСЧ-000451 від 15.01.2013 року на суму 294,34 грн., ТТН № ГСЧ-000680 від 19.01.2013 року на суму 243,70 грн., ТТН № ГСЧ-000793 від 22.01.2013 року на суму 135,12 грн., ТТН № ГСЧ-000952 від 26.01.2013 року на суму 81,84 грн., ТТН № ГСЧ-000969 від 26.01.2013 року на суму 277,14 грн., ТТН № ГСЧ-001119 від 30.01.2013 року на суму 306,60 грн., ТТН № ГСЧ-001739 від 12.02.2013 року на суму 264,68 грн., ТТН № ГСЧ-002220 від 21.02.2013 року на суму 124,50 грн., ТТН № ГСЧ-002426 від 26.02.2013 року на суму 260,66 грн., ТТН № ГСЧ-002408 від 26.02.2013 року на суму 105,20 грн., ТТН № ГСЧ-005408 від 25.04.2013 року на суму 378,17 грн., ТТН № ГСЧ-006550 від 21.05.2013 року на суму 301,44 грн., ТТН № ГСЧ-006895 від 27.05.2013 року на суму 429,30 грн. Загальна вартість поставленого за договором позивачем відповідачу товару складає 5028,44 грн. (а.с. 17-27, т. 1).

З врахуванням часткової сплати відповідачем вартості товару за накладною ТТН №ГСЧ-005408 від 25.04.2013 року в розмірі 378,17 грн., загальна сума заборгованості відповідача за поставлений товар складає 4 650 грн.

У зв'язку з чим, товариство з обмеженою відповідальністю "Гєотранс" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою, в якій просить, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, стягнути з відповідача на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Гєотранс" заборгованість за договором від 27.12.2011 року № 267 у сумі 4 650 грн., 1 674,03 грн. інфляційних нарахувань на суму заборгованості, 20% річних у розмірі 3 595,95 грн.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, колегією суддів було витребувано докази руху коштів по рахунку товариства з обмеженою відповідальністю "Гєотранс" (а.с. 159-350, т. 1).

З наданих виписок вбачається, що 18.10.2012 року відповідачем було оплачено товар у сумі 946,00 грн. (а.с. 164, т. 1); 01.11.2012 року на суму 634,00 грн. (а.с. 173 зворот, т. 1); 06.11.2012 року на суму 460,50 грн. (а.с. 176, т. 1); 14.11.2015 року на суму 607,92 грн. (а.с. 182, т. 1); 27.11.2012 року на суму 631,20 грн. (а.с. 190, т. 1); 14.12.2015 року на суму 270,10 грн. та 490,00 грн. (а.с. 200, т. 1); 03.01.2013 року на суму 511,00 грн. (а.с. 210 зворот, т. 1); 21.01.2013 року на суму 651,60 грн. (а.с. 219, т. 1); 12.02.2013 року на суму 494,10 грн. та 612,00 грн. (а.с. 232 зворот, т. 1); 04.03.2013 року на суму 728,61 грн. (а.с. 244 зворот, т. 1).

Таким чином, відповідачем не здійснено оплату за поставку наступних накладних: ТТН № ГСЧ-006550 від 21.05.2013 року на суму 301,44 грн. та ТТН № ГСЧ-006895 від 27.05.2013 року на суму 429,30 грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Пункт 1 частини 2 статті11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Наявність зобов'язання у відповідача щодо проведення платежів за отриманий товар випливає зі змісту частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, якою регламентовано, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актом цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та п. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону та договору. Згідно зі ст. 525 ЦК України та п. 7 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Статтею 530 Цивільного кодексу України регламентовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки доказів оплати відповідачем 730,74 грн. до суду не надано, то колегія суддів приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу у сумі 730,74 грн.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних у розмірі 1674,03 грн. та 20% річних у розмірі 3 595,95 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Господарським судом міста Києва встановлено, що відповідач у встановлений договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 5.3 договору у випадку несвоєчасної оплати поставленої партії товару, відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості партії товару за кожний день прострочення платежу, а також 20% річних від простроченої суми за весь період такого прострочення.

Позивачем невірно визначено періоди та сума заборгованості, на яку підлягають нарахуванню 20% річних та інфляційних втрат. Таким чином, за розрахунками суду:

- за накладною ТТН № ГСЧ-004413 від 20.07.2012 року на суму 212,40 грн. за період з 30.07.2012 по 01.11.2012 року 20% річних становлять 10,59 грн. та 0 інфляційних втрат;

- за накладною ТТН № ГСЧ-004556 від 24.07.2012 року на суму 590,62 грн. за період з 01.08.2012 року по 03.11.2012 року 20% річних становлять 30,74 грн. та 0 інфляційних втрат;

- за накладною ТТН № ГСЧ-004792 від 27.07.2012 року на суму 294,35 грн. за період з 06.08.2012 року по 06.11.2012 року 20% річних становлять 15,00 грн. та 0 інфляційних втрат;

- за накладною ТТН № ГСЧ-004892 від 31.07.2012 року на суму 229,78 грн. за період з 08.08.2012 року по 14.11.2012 20% річних становлять 12,5 грн. та 0 інфляційних втрат;

- за накладною ТТН № ГСЧ-006820 від 11.09.2012 року на суму 211,63 грн. за період з 19.09.2012 року по 27.11.2012 року 20% річних становлять 8,11 грн. та 0 інфляційних втрат;

- за накладною ТТН № ГСЧ-000317 від 11.01.2013 року на суму 287,40 грн. за період з 21.01.2013 року 20% річних становлять 0 грн. та 0 інфляційних втрат;

- за накладною ТТН № ГСЧ-000451 від 15.01.2013 року на суму 294,34 грн. за період з 23.01.2013 року 20% річних становлять 0 грн. та 0 інфляційних втрат;

- за накладною ТТН № ГСЧ-000680 від 19.01.2013 року на суму 243,70 грн. за період з 28.01.2013 року по 12.02.2013 року 20% річних становлять 2,14 грн. та 0 інфляційних втрат;

- за накладною ТТН № ГСЧ-000793 від 22.01.2013 року на суму 135,12 грн. за період з 30.01.2013 року по 12.02.2013 року 20% річних становлять 1,04 грн. та 0 інфляційних втрат;

- за накладними ТТН № ГСЧ-000952 від 26.01.2013 року, ТТН № ГСЧ-000969 від 26.01.2013 року на суму 358,48 грн. за період з 04.02.2013 року 20% річних становлять 1,57 грн. та 0 інфляційних втрат;

- за накладною ТТН № ГСЧ-001119 від 30.01.2013 року на суму 306,60 грн. за період з 07.02.2013 року по 12.02.2013 року 20% річних становлять 10,84 грн. та 0 інфляційних втрат;

- за накладною ТТН № ГСЧ-001739 від 12.02.2013 року на суму 264,68 грн. за період з 20.02.2013 року по 04.03.2013 року 20% річних становлять 1,89 грн. та 0 інфляційних втрат;

- за накладною ТТН № ГСЧ-002220 від 21.02.2013 року на суму 124,50 грн. за період з 01.03.2013 року по 04.03.2013 року 20% річних становлять 0,27 грн. та 0 інфляційних втрат;

- за накладними ТТН № ГСЧ-002426 від 26.02.2013, ТТН № ГСЧ-002408 від 26.02.2013 року на суму 365,96 грн. 20% річних становлять 0 грн. та 0 інфляційних втрат;

- за накладною ТТН № ГСЧ-006550 від 21.05.2013 року на суму 301,44 грн. 20% річних становлять 111,16 грн. та 152,68 грн. інфляційних втрат ;

- за накладною ТТН № ГСЧ-006895 від 27.05.2013 року на суму 429,30 грн. 20% річних становлять 156,42 грн. та 217,44 грн. інфляційних втрат.

З огляду на наявність прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання апеляційний суд здійснивши перерахунок прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення 20 % річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, а саме 20 % у розмірі 352,27 грн. та інфляційних втрат у розмірі 370,12 грн.

За правилами ст. 4-7 ГПК України, судове рішення приймається колегіально за результатами обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та подати до суду відповідні докази.

Як встановлено ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

У відповідності до пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

З огляду на вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що зазначеним вище обставинам місцевий господарський суд не надав належної оцінки, що призвело до прийняття невірного рішення. Зокрема, рішення господарського суду міста Києва від 05.05.2015 року прийнято після неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, і є таким що не відповідає нормам закону.

Таким чином, апеляційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду слід змінити.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на зміну апеляційним господарським судом рішення місцевого господарського суду та часткового задоволення апеляційної скарги відповідача, колегія суддів вважає за необхідне провести перерозподіл судових витрат.

З огляду на вищезазначене, керуючись ст. ст. 4-7, 33, 43, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду міста Києва від 05.05.2015 року у справі № 910/3848/15-г задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 05.05.2015 року у справі № 910/3848/15-г змінити та викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (04108, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Гєотранс" (01054, м. Київ, вул. Гоголівська, 8, код. 37817351) суму заборгованості у розмірі 730,74 грн., 370,12 грн. інфляційних нарахувань на суму заборгованості, 20% річних в розмірі 352,27 грн. та 267,62 грн. судового збору.

В іншій частині у позові відмовити».

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Гєотранс" (01054, м. Київ, вул. Гоголівська, 8, код. 37817351) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (04108, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 779,68 грн. судового збору за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

4. Видачу наказів на виконання постанови доручити господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи № 910/3848/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді А.Г. Майданевич

Т.В. Ільєнок