РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2015Справа №910/22431/15

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Науково-технологічного алмазного концерну (Алкон) Національної академії наук України в особі відокремленого Підрозділу "Алкон-Сервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест-Сервіс Трек"

про визнання відсутнім права на вимогу

за участю представників:

від позивача:Кириченко С.М.- представник за довіреністю № 126 від 17.08.2015 р.
від відповідача:Фомін М.В.- представник за довіреністю б/н від 12.02.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернувся Науково-технологічний алмазний концерн (Алкон) Національної академії наук України в особі відокремленого Підрозділу "Алкон-Сервіс" (далі - НТАК Алкон НАНУ) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест-Сервіс Трек" (далі - ТОВ "Бест-Сервіс Трек") про визнання відсутнім права на вимогу.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на відсутність у ТОВ "Бест-Сервіс Трек" права вимагати стягнення грошових коштів у сумі 56 642,14 грн. (з урахуванням штрафних санкцій) за договором про надання юридичних послуг № 02 від 05.01.2012 р., оскільки фактично відповідачем вказані послуги не надавались, а акт приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 29.06.2012 р., яким відповідач обгрунтовує надані послуги, не відповідає вимогам первинного документу у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Позивач просить суд визнати відсутність у ТОВ "Бест-Сервіс Трек" права на вимогу від НТАК Алкон НАНУ на стягнення суми у розмірі 56 642,14 грн., нарахованої на підставі акту приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 29.06.2012 р. за договором про надання юридичних послуг № 02 від 05.01.2012 р.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що акт приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 29.06.2012 р. є належним доказом надання позивачу юридичних послуг за договором, а подання даного позову не призводить до поновлення порушеного права та не може бути самостійним предметом позову в господарському суді. Просив застосувати строк позовної давності та відмовити у позові.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 05.01.2012 між Приватним підприємством "Юридична компанія "Метод" (виконавець) та Підрозділом "Алкон-Сервіс" НТАК "Алкон" НАНУ (замовник) був укладений договір № 02 про надання юридичних послуг (далі - договір про надання послуг), відповідно до якого замовник в порядку та на умовах, визначених цим договором, дає завдання, а виконавець зобов'язується відповідно до завдання замовника надавати йому за плату юридичні послуги в обсязі та умовах, визначених цим договором (п. 1.1 договору про надання послуг).

Відповідно до п. 4.1 договору про надання послуг за послуги, що будуть надані виконавцем, замовник зобов'язаний сплатити суму, що буде визначена в актах приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг).

Сторонами погоджено, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами (п. 7.1 договору про надання послуг).

У матеріалах справи міститься акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 29.06.2012 р., що був підписаний сторонами - ПП "Юридична компанія "Метод" та Підрозділом "Алкон-Сервіс" на загальну суму 61 000,00 грн.

У подальшому між Приватним підприємством "Юридична компанія "Метод" (первісний кредитор), ТОВ "Юридична компанія "МТД груп" (новий кредитор) та Підрозділом "Алкон-Сервіс" НТАК "Алкон" НАНУ (боржник) був укладений договір про відступлення права вимоги від 01.10.2012 р. (договір про відступлення права вимоги -1).

Згідно з п. 1.1 цього договору первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває права вимоги у повному обсязі, що належить первісному кредиторові та виникли на підставі договору про надання послуг в сумі 61 000,00 грн.

Договір про відступлення права вимоги-1 набрав чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором (п. 4.2).

Також 01.10.2013 між ТОВ "Юридична компанія "МТД груп" (первісний кредитор), ТОВ "Бест-Сервіс Трек" (новий кредитор) та Підрозділом "Алкон-Сервіс" НТАК "Алкон" НАН України (боржник) був укладений договір про відступлення права вимоги (далі - договір про відступлення права вимоги-2).

Згідно з п. 1.1 договору про відступлення права вимоги-2 первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває права вимоги у повному обсязі, що належать первісному кредиторові та виникли на підставі договору про відступлення права вимоги -1 та договору про надання юридичних послуг від 03.09.2012 р.

Відповідно до п. 1.4 договору про відступлення права вимоги-2 загальний розмір переданих цим договором майнових прав відступлення права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора визначається станом на день укладання цього договору і становить суму 47 314, 41 грн.

Укладанням цього договору боржник надає свою згоду на заміну кредитора у зобов'язаннях, визначених в основному договорі, та зобов'язується здійснити розрахунок в сумі, визначеній у п. 1.4 цього договору (п. 1.8 договору про відступлення права вимоги-2).

Отже, відповідач замінив первісного кредитора - ТОВ "Юридична компанія "МТД груп" та до нього перейшли відповідні права та обов'язки в частині стягнення з позивача - Підрозділу "Алкон-Сервіс" НТАК "Алкон" НАН України суми заборгованості за надані послуги за договором про надання послуг № 02 від 05.01.2012 р.

У той же час позивач вважає, що у ТОВ "Бест-Сервіс Трек" відсутнє право вимагати стягнення заборгованості за наведеними договорами.

Перевіряючи такі доводи позивача, суд виходив з наступного.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 20 Господарського кодексу України.

Реалізація цивільно-правового захисту відбувається шляхом усунення порушень цивільного права чи інтересу, покладення виконання обов'язку по відновленню порушеного права на порушника.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

У той же час, предметом позову не можуть бути докази, які свідчать про фактичні обставини у іншій справі, зокрема, факти, викладені в актах про надання послуг. При цьому необхідно зазначити, що такі акти підтверджують наявність або відсутність будь-яких фактів, з якими пов'язується обгрунтування позову чи заперечення проти висунутих вимог.

Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення.

Таким чином, суд вважає, що заявлена позивачем вимога не призводить до поновлення його порушеного права та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 30.09.2008 р. у справі № 42/388.

Крім того, необхідно зазначити, що під способами захисту права слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення, а у разі встановлення, що заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права, суд приймає рішення про відмову у позові.

Отже, проаналізувавши зміст позовних вимог НТАК Алкон НАНУ та обставини, якими вони обґрунтовані, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не відповідають встановленим законом або договором способам захисту прав, а фактично спрямовані на встановлення судом певних юридичних фактів, а відтак, суд приходить до висновку, що позивачем невірно обрано спосіб захисту його прав та інтересів, які, на його думку, порушено відповідачем, а тому у позові необхідно відмовити.

Зазначене вище також кореспондується з висновком, викладеним у постанові Вищого господарського суду України від 05.11.2015 р. у справі № 910/9198/15 за позовом ТОВ "Бест-Сервіс Трек" до НТАК Алкон НАНУ про стягнення 56 517,21 грн., у якій суд касаційної інстанції, скасовуючи постанову про зупинення провадження до розгляду даної справи, зазначив, що у справі № 910/9198/15 суд під час розгляду спору позовних вимог про стягнення заборгованості не позбавлений можливості надати правову оцінку доказам, якими позивач обгрунтовує позовні вимоги, зокрема і акту виконаних робіт від 29.06.2012 р.

Відповідно до п. 4.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд, дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовити в позові.

Стосовно клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності, від розгляду якого він у подальшому відмовився, суд зазначає, що позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи (п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Отже, зважаючи на той факт, що судом не встановлено порушень прав та інтересів позивача, строк позовної давності в даному випадку не може бути застосований.

За таких обставин, враховуючи положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов про визнання відсутнім права на вимогу за актом приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 29.06.2012 р. задоволенню не підлягає.

Згідно статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 32-35, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Науково-технологічного алмазного концерну (Алкон) Національної академії наук України в особі відокремленого Підрозділу "Алкон-Сервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест-Сервіс Трек" про визнання відсутнім права на вимогу.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 7 грудня 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 14 грудня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.