номер провадження справи 7/141/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2015 Справа № 908/5839/15

За позовом: Комунальної установи Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги Запорізької обласної ради, м. Запоріжжя

до відповідача: Субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, с. Лежине, Запорізька область

Суддя Н.С. Кутіщева - Арнет

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_2, дов. № 524/01-11 від 03.12.2015р.

відповідача: не зявився.

Заявлено позов Комунальної установи Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги Запорізької обласної ради до Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 про зобовязання відповідача повернути товар, згідно договору безоплатного зберігання від 05.09.2013р.

Ухвалою суду від 26.11.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, присвоєно провадженню № 7/141/15, судове засідання призначено на 03.12.2015р.

Обґрунтовуючи позові вимоги, позивач посилається на те, що 05 вересня 2013 року між Комунальною установою «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» Запорізької обласної ради та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір поставки № 54-04/13 (надалі - договір). Відповідно до пункту 1.1 розділу 1 (предмет договору), відповідач зобов'язується поставити та передати у власність позивача продукцію, визначену у пункті 2.1 (код ДКПП 23.42.1-196900; код 28.14.1 - 409.00), згідно специфікації, яка є додатком №1 і невід'ємною частиною до договору № 54-04МЗ від 05 вересня 2013р., а саме: комплект (унітаз-бак) косий у кількості, 2шт.- умивальник (раковина) у кількості 2 шт. смеситель «Марс» у кількості 1 шт. смеситель «Марс 41/140 длин» у кількості 1 шт., смеситель без лейки у кількості 1 шт. на загальну на суму 2369 (дві тисячі триста шістдесят дев'ять гривень 00 копійок) (надалі - товар). Згідно умов п.7.7 договору № 54-04/13 від 05 вересня 2013 року та видаткової накладної № С-00000271 від 05 вересня 2013 року 28.05.2014 р. було здійснено оплату за товар в сумі 2369,00 грн. (дві тисячі триста шістдесят дев'ять гривень 00 копійок) (платіжне доручення № 4 від 28.05.2014р.).

05 вересня 2013 року між КУ «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» ЗОР та ФОП ОСОБА_3 було укладено ще один договір - договір безоплатного зберігання від 05 вересня 2013 року без номеру, за яким ФОП ОСОБА_3 виступає зберігачем придбаного товару, згідно додатку №1 «Перелік майна, що передається на безоплатне зберігання» до договору безоплатного зберігання, а саме: - комплект (унітаз-бак) косий у кількості 2 шт. - умивальник (раковина) у кількості 2 шт., смеситель «Марс» у кількості 1 шт., смеситель «Марс 41/140 длин» у кількості 1 шт., смеситель без лейки у кількості 1 шт.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд зобовязати відповідача повернути товар, зазначений в додатку № 1 до договору безоплатного зберігання.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 4-5 ГПК України, невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим кодексом та іншими законами України.

Судове засідання 03.12.2015р. проводилось без застосування засобів технічної фіксації судового процесу по клопотанню представника позивача.

Відповідач чи його представник в судове засідання не зявився.

Спір розглядається згідно зі ст.. 75 ГПК України, по наявних у справі матеріалах.

Судовий процес завершено 03.12.2015р. оголошенням рішення суду в повному обємі в присутності представника позивача.

Дослідивши надані сторонами матеріали, вислухавши пояснення представника позивача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності вимоги щодо повернення товару згідно з договором безоплатного зберігання від 05 вересня 2013 року з додатком № 1.

Згідно п. 2.1.2. договору безоплатного зберігання від 05.09.2013р., зберігач видає на підтвердження приймання акт приймання майна.

Згідно п. 2.1.1 договору безоплатного зберігання, зберігач приймає майно на зберігання через свого представника, повноваження якого підтверджуються довіреністю.

Позивачем не надано суду акту передачі - приймання майна, як того вимагає п. 2.1.2 договору безоплатного зберігання від 05.09.2013р. і довіреність (п. 2.1.1 договору).

Згідно пояснень наданих представником позивача в судовому засіданні, даний акт відсутній, сторонами не складався, тобто відсутній документ, який підтверджує факт передачі товару відповідачу, згідно умов договору.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку

Згідно з абзацом другим пункту 2.1 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року N 88 господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» N 996-ХІУ від 16.07.1999р. підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» N 996-ХІУ від 16.07.1999р., первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: - назву документа (форми); - дату і місце складання; - назву підприємства, від імені якого складено документ; - зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; - посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; - особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Позовна заява і додані до неї матеріали не містять належних доказів, що підтверджують факт приймання - передачі товару на зберігання, тобто акту приймання - передачі товару і довіреність на представника відповідача, як того вимагає п. п. 2.1.1., 2.1.2 договору безоплатного зберігання від 05.09.2013р.

Позивачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами, що товар визначений в додатку № 1 до договору безоплатного зберігання від 05.09.2013р. був переданий відповідачу на зберігання, згідно умов договору і знаходиться у відповідача..

Наявність додатку № 1 до договору безоплатного зберігання від 05.09.2013р., яким позивач обґрунтовує позовні вимоги, є наміром передати дане майно, а не підтверджує факт його передачі відповідачу.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 Про судове рішення передбачено, що рішення з господарського спору повинно прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, с достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Пунктом 4 зазначеної Постанови передбачено, що, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні в мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування й ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

Відповідно до ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, в задоволені позову слід відмовити.

Крім того, слід зазначити, що договір безоплатного зберігання від 05.09.2013р. вже досліджувався господарським судом у справі № 908/3957/15. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.08.2015р., суд зобовязав позивача надати та письмово визначити конкретно предмет спору з належним документальним обґрунтуванням з посиланням на умови договору; надати суду акт передачі-приймання майна (п. 2.1.2 договору безоплатного зберігання від 05.09.2013р.).

Враховуючи те, що позивачем вимоги ухвал суду від 03.07.2015р., 27.07.2015р., та 12.08.2015р. у справі № 908/3957/15 позивачем не були виконані, витребувані судом докази не надані, позов було залишено без розгляду. Позивач знову звернувся до судуд з іншим предметом спору, обґрунтування якого базується знову на тим же доказах, які ним не були надані по справі № 908/3957/15.

Судові витрати покладаються на позивача, згідно ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 22, 28, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Комунальної установи Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги Запорізької обласної ради до Субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його прийняття.

Присутньому представнику сторін в судовому засіданні судом розяснена ст. 87 ГПК України.

Суддя Н.С. Кутіщева-Арнет