ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.12.15р. Справа № 904/9865/15

За позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ", м. Дніпропетровськ

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

про стягнення 28 926 грн. 62 коп.

Суддя Кармазіна Л.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № 57 від 25.05.2015 року

від відповідача: представник не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про стягнення 28 926 грн. 62 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем умов договору №2015/ТП-Б-173110 на постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб установ та організацій, які повністю або частково фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, у частині своєчасних та повних розрахунків за поставлений природний газ.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2015р., порушено провадження у справі, а розгляд справи призначено на 08.12.2015р.

08.12.2015 року представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити, подав через канцелярію господарського суду супровідним листом документи для долучення до матеріалів справи та заяву про повернення надмірно сплаченого судового збору. (а.с. 63-69)

Представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.58), подав через канцелярію суду заперечення на позов, якими просив суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. (а.с.59-61)

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки останній повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

08.12.2015р. в порядку ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" (позивач-постачальник) та ТУ Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області (відповідач-споживач) укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб установ та організацій, які повністю або частково фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів № 2015/ТП-Б-173110 від 11.03.2015 року, відповідно до умов якого постачальник здійснює споживачу постачання природного газу (згідно з державним класифікатором продукції та послуг ДК 016-2010 код 06.20.1 Газ природний, скраплений або в газорозподільному стані), (далі-газ), в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором. (а.с.16-21)

Відповідно до п. 10.1 договору, цей договір набуває чинності з дати підписання та діє до 31.12.2015 року, а в частині проведення розрахунків - до повного здійснення. Разом з тим, сторони домовились, що відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладення, тобто з 01.01.2015 року.

Відповідно до п. 2.9. договору, акти прийманняпередачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

За умовами п. 4.2. договору, з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року ціна за 1000,00 куб. м природного газу без урахування податку на додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, становить 5 900,00 грн., крім того ПДВ20% 1 180,00 грн.:

збір у вигляді цільової надбавки у розмірі 2%, відповідно до статей 314-317 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI нараховується на ціну газу за 1000,00 куб. м природного газу і складає 118,00 грн., крім того ПДВ 20% 23,60 грн.;

тариф на постачання природного газу за 1000,00 куб. м природного газу становить 73,50 грн., крім того ПДВ 20% 14,70 грн.;

тариф на транспортування природного газу розподільними та магістральними (або газовидобувними) газовими мережами за 1000,00 куб. м природного газу становить 366,70 грн., крім того ПДВ 20% 73,34 грн.;

Всього за 1000,00 куб. м природного газу, з урахуванням збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання 6 458,20 грн., крім того ПДВ 20% 1 291,64 грн., разом за 1000,00 куб. м. 7 749,84 грн.

З 01.02.2015 року ціна за 1000,00 куб. м природного газу без урахування податку на додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, становить 5 700,00 грн., крім того ПДВ 20% 1140,00 грн.:

збір у вигляді цільової надбавки у розмірі 2%, відповідно до пункту 29 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI нараховується на ціну газу за 1000,00 куб. м природного газу і складає 114,00 грн., крім того ПДВ 20% 22,80 грн.;

тариф на постачання природного газу за 1000,00 куб. м природного газу становить 73,50 грн., крім того ПДВ 20% 14,70 грн.;

тариф на транспортування природного газу розподільними та магістральними (або газовидобувними) газовими мережами за 1000,00 куб. м природного газу становить 366,70 грн., крім того ПДВ 20% 73,34 грн.;

Всього за 1000,00 куб. м природного газу, з урахуванням збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання 6 254,20 грн., крім того ПДВ 20% 1250,84 грн., разом за 1000,00 куб. м. 7 505,04 грн.

Додатковою угодою № 1 від 06.04.2015 року до договору (а.с.30), сторони дійшли згоди з 01.03.2015 року викласти п. 4.2. договору у наступній редакції: "ціна за 1000,00 куб. м природного газу без урахування податку на додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, становить 8 900,00 грн., крім того ПДВ 20% 1 780,00 грн.:

збір у вигляді цільової надбавки у розмірі 2%, відповідно до статей 314-317 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI нараховується на ціну газу за 1000,00 куб. м природного газу і складає 178,00 грн., крім того ПДВ 20% 35,60 грн.;

тариф на постачання природного газу за 1000,00 куб. м природного газу становить 73,50 грн., крім того ПДВ 20% 14,70 грн.;

тариф на транспортування природного газу розподільними та магістральними (або газовидобувними) газовими мережами за 1000,00 куб. м природного газу становить 366,70 грн., крім того ПДВ 20% 73,34 грн.;

Всього за 1000,00 куб. м природного газу, з урахуванням збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання 9518,20 грн., крім того ПДВ 20% 1903,64 грн., разом за 1000,00 куб. м. 11 421,84 грн.

Додатковою угодою № 2 від 08.04.2015 року до договору (а.с.31), сторони дійшли згоди викласти п. 4.2. договору у наступній редакції: "ціна за 1000,00 куб. м природного газу без урахування податку на додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, становить 7 200,00 грн., крім того ПДВ 20% 1 440,00 грн.:

збір у вигляді цільової надбавки у розмірі 2%, відповідно до статей 314-317 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI нараховується на ціну газу за 1000,00 куб. м природного газу і складає 144,00 грн., крім того ПДВ 20% 28,80 грн.;

тариф на постачання природного газу за 1000,00 куб. м природного газу становить 134,90 грн., крім того ПДВ 20% 26,98 грн.;

тариф на транспортування природного газу розподільними та магістральними (або газовидобувними) газовими мережами за 1000,00 куб. м природного газу становить 656,20 грн., крім того ПДВ 20% 131,24 грн.;

Всього за 1000,00 куб. м природного газу, з урахуванням збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання 8 135,10 грн., крім того ПДВ 20% 1 627,02 грн., разом за 1000,00 куб. м. 9 762,12 грн.

Додатковою угодою № 3 від 03.06.2015 року до договору (а.с.32), сторони дійшли згоди викласти п. 4.2. договору у наступній редакції: "ціна за 1000,00 куб. м природного газу без урахування податку на додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, становить 6810,00 грн., крім того ПДВ 20% 1362,00 грн.:

збір у вигляді цільової надбавки у розмірі 2%, відповідно до статей 314-317 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI нараховується на ціну газу за 1000,00 куб. м природного газу і складає 136,20 грн., крім того ПДВ 20% 27,24 грн.;

тариф на постачання природного газу за 1000,00 куб. м природного газу становить 134,90 грн., крім того ПДВ 20% 26,98 грн.;

тариф на транспортування природного газу розподільними та магістральними (або газовидобувними) газовими мережами за 1000,00 куб. м природного газу становить 656,20 грн., крім того ПДВ 20% 131,24 грн.;

Всього за 1000,00 куб. м природного газу, з урахуванням збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання 7737,30 грн., крім того ПДВ 20% 1547,46 грн., разом за 1000,00 куб. м. 9 284,76 грн.

Додатковою угодою №4 від 15.06.2015 року до договору (а.с.33), сторони дійшли згоди викласти п. 4.2. договору у наступній редакції: "ціна за 1000,00 куб. м природного газу без урахування податку на додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, становить 6600,00 грн., крім того ПДВ 20% 1320,00 грн.:

збір у вигляді цільової надбавки у розмірі 2%, відповідно до статей 314-317 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI нараховується на ціну газу за 1000,00 куб. м природного газу і складає 132, 20 грн., крім того ПДВ 20% 26,40 грн.;

тариф на постачання природного газу за 1000,00 куб. м природного газу становить 134,90 грн., крім того ПДВ 20% 26,98 грн.;

тариф на транспортування природного газу розподільними та магістральними (або газовидобувними) газовими мережами за 1000,00 куб. м природного газу становить 656,20 грн., крім того ПДВ 20% 131,24 грн.;

Всього за 1000,00 куб. м природного газу, з урахуванням збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання 7523,10 грн., крім того ПДВ 20% 1504,62 грн., разом за 1000,00 куб. м. 9 027,72 грн.

Відповідно до п.4.7. договору, оплата вартості послуг з постачання газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника.

Споживач може самостійно розраховувати суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці (п. 4.6.2. договору).

Пунктом 4.6.3. договору встановлено, що у випадку недоплати вартості послуг з постачання та транспортування газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше п'ятого числа місяця, наступного за розрахунковим.

На виконання умов договору позивач в період з лютого 2015р. по квітень 2015р. передав відповідачу природний газ на загальну суму 27 818,01 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу №ДНП00001317 від 28.02.2015 р., №ДНП00002575 від 31.03.2015р. та №ДНП00003771 від 30.04.2015р., які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств позивача та відповідача. (а.с.34-36)

Проте в порушення своїх зобовязань за договором, відповідач за отриманий газ розрахувався частково на загальну суму 12083 грн. 39 коп., у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 15734,62 грн., що не заперечується відповідачем та підтверджується актами звіряння від 19.10.2015р. та від 17.11.2015р., які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств позивача та відповідача. (а.с.39, 64)

На підставі п. 6.2.2. договору, яким передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 8304 грн. 73 коп.

На підставі ст. 625 ЦК України, за неналежне виконання грошових зобов'язань, позивач нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 444,79 грн. та втрати від інфляції 4442,48 грн.

Причиною виникнення спору є неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором на постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб установ та організацій, які повністю або частково фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів № 2015/ТП-Б-173110 від 11.03.2015 року, в частині сплати основного боргу, пені, 3% річних та втрат від інфляції.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши представника позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав:

Сторони є субєктами господарювання, тому відповідно до положень ст.ст. 4, 173-175 і 193 ГК України до прав і обовязків сторін, що виникли на підставі зазначеного договору і є господарськими зобовязаннями, мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Пунктом 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. (ст. 530 ЦК України )

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Факт отримання відповідачем природного газу, підтверджується матеріалами справи, а саме актами актами приймання-передачі природного газу №ДНП00001317 від 28.02.2015 р., №ДНП00002575 від 31.03.2015р. та №ДНП00003771 від 30.04.2015р., які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств позивача та відповідача. (а.с.34-36)

Доказів повної оплати поставленого позивачем природного газу, матеріали справи не містять.

Зобов'язання відповідача, щодо оплати за отриманий газ передбачено умовами договору та нормами законодавства.

Відповідачем повну оплату поставленого природного газу не здійснено, тобто порушено умови договору, який підписаний між сторонами.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач неналежним чином виконав свої зобовязання за вищевказаним договором, спір між сторонами виник з його вини, відповідач проти наявності заборгованості та прострочення зобовязання за договором не заперечує, тому позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 15734 грн.62 коп. - доводяться матеріалами справи, є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо заперечень відповідача (а.с.59-61), суд зазначає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобовязання. Ці положення повністю кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, де зазначено, що непереборною силою, тобто надзвичайними і невідворотними обставинами не вважаються, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі „ОСОБА_1 ЛТД, Чечеткін та Юліус проти України (від 18.10.2005) та у справі „Бакалов проти України (від 30.11.2004) зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності.

Отже, заперечення відповідача про неможливість оплати за укладеним договором, у зв'язку з відсутністю фінансування з Державного казначейства України є безпідставними.

Відповідно до частини 1 статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини під терміном "власність" розуміє також грошові кошти, що підлягають оплаті за поставлений товар. Невиконанням обовязку щодо оплати продукції відповідач порушує права позивача, безпідставно не перераховуючи кошти (вартість товару) у власність позивача.

Таким чином, посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування не звільняє відповідача від виконання зобовязань щодо оплати, оскільки відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, передбаченого договором. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі N 11/446.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає наступне:

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобовязань на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тому підставою відповідальності за грошовим зобов'язанням є сам факт порушення зобов'язання, який полягає в неповерненні відповідних грошових коштів у строк, і цей факт є вирішальним для застосування такої відповідальності.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Судом перераховано наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, у відповідності до вимог чинного законодавства, у звязку з чим позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат у розмірі 4442,48 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судом перевірено розрахунок 3% річних з урахуванням п.1.9. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17 грудня 2013 року, яким встановлено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. (Якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну, судом встановлено, що наданий позивачем розрахунок здійснено вірно.

Виходячи з того, що факт отримання відповідачем природного газу від позивача є доведеним матеріалами справи, а оплата за поставлений природний газ відповідачем проведена у повному обсязі та у встановлений строк не була, що доведено позивачем шляхом надання належних доказів та не заперечується відповідачем, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань, вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 3% річних у розмірі 444 грн.79 коп. - підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 8304 грн. 73 коп., суд зазначає наступне:

Відповідно до частини першої статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст.548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу, розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до положень ч. 2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (надалі-Закон) встановлено, що його норми регулюють договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Відповідно до ст. 1 Закону платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону).

На підставі п. 6.2.2. договору, яким передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, позивач нарахував відповідачу пеню на загальну суму 8304 грн. 73 коп. за зобов'язання лютого 2015 року за період з 12.03.2015 року по 06.09.2015р.; за зобов'язання березня 2015 року за період з 06.04.2015 року по 10.11.2015р.; за зобов'язання квітня 2015р. за період з 06.05.2015 року по 10.11.2015р.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені (а.с.14), з урахуванням діючого законодавства, доходить до висновку, що розрахунок пені за зобов'язаннями березня та квітня 2015 року, що підлягає до стягнення було здійснено позивачем без врахування положень п.6 ст.232 Господарського кодексу України, яким встановлено, що розмір нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом перераховано розрахунок пені (за 183 дні) прострочення зобов'язань по кожному акту окремо, а саме: за зобов'язання лютого 2015 року за період з 12.03.2015 року по 06.09.2015р. на суму 2092 грн. 78 коп.; за зобов'язання березня 2015 року за період з 06.04.2015 року по 06.10.2015р. на суму 3643,10 грн.; за зобов'язання квітня 2015р. за період з 06.05.2015 року по 04.11.2015р. на суму 2181,17 грн., у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 8304,73 грн., підлягають частковому задоволенню у розмірі 7914 грн. 89 коп.

Отже, факт неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором, щодо своєчасної та повної оплати за спожитий газ, встановлено судом та доведено матеріалами справи.

Оскільки позивачем при звернені з позовною заявою було сплачено судовий збір у сумі 6234 грн. 67 коп., а сума судового збору за розгляд даної позовної заяви про стягнення 28926,62 грн. складає 1218 грн.00 коп., у зв'язку з чим відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, отже враховуючи, що позивачем було заявлено клопотання про повернення надлишково сплаченого судового збору, тому підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету 5016 грн. 67 коп. судового збору.

Згідно зі ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області (49000, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 21А, ) на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, буд. 2, ) суму основного боргу у розмірі 15734 грн. 62 коп., пеню у розмірі 7914 грн. 89 коп., 3% річних у розмірі 444 грн. 79 коп., втрати від інфляції у розмірі 4442 грн. 48 коп. та суму судового збору у розмірі 1201 грн. 59 коп.

В решті позову відмовити.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Повернути публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, буд. 2, ) з державного бюджету України 5016 грн. 67 коп. суму надмірно сплаченого судового збору, про що видати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскаржене протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 10.12.2015р.

Суддя ОСОБА_2