КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2015 р. Справа№ 910/19661/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Лобаня О.І.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 09.12.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Форест» на рішення господарського суду міста Києва від 29.09.2015 (повне рішення складено 05.10.2015)

у справі №910/19661/15 (суддя Ломака В.С.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Форест»

до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною

про стягнення 30 000,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.09.2015 у справі №910/19661/15 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ТОВ «Юнайтед Форест» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 29.09.2015 у справі №910/19661/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В своїх доводах скаржник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими та має місце порушення норм матеріального права.

Ухвалою від 13.11.2015 Київським апеляційним господарським судом прийнято вказану вище апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи №910/19661/15 за участю уповноважених представників сторін.

Представник позивача брав участь в судовому засіданні, підтримував доводи, що викладені в апеляційній скарзі, надавав пояснення та просив апеляційну скаргу ТОВ «Юнайтед Форест» задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 29.09.2015 у справі №910/19661/15 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким позов задовольнити.

Представник відповідача брав участь в судовому засіданні, заперечував щодо доводів апеляційної скарги, надавав пояснення та просив апеляційну скаргу ТОВ «Юнайтед Форест» залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 29.09.2015 у справі №910/19661/15 - без змін.

Державним підприємством з питань поводження з відходами як вторинною сировиною на підставі ст. 96 Господарського процесуального кодексу України надано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу ТОВ «Юнайтед Форест» залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 29.09.2015 у справі №910/19661/15 - без змін.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перерахував відповідачу грошові кошти в загальній сумі 30 000,00 грн., а саме:

- згідно з платіжним дорученням №5194 від 20.02.2015 - 10 000,00 грн., призначення платежу: сплата за утилізацію тари та упаковки згідно дог. №11/1214-ІМ від 26.08.2009, у т.ч. ПДВ 1 666,67 грн.;

- згідно з платіжним дорученням №5299 від 19.03.2015 - 10 000,00 грн., призначення платежу: сплата за утилізацію тари та упаковки згідно дог. №11/1214-ІМ від 26.08.2009, у т.ч. ПДВ 1 666,67 грн.;

- згідно з платіжним дорученням №5300 від 19.03.2015 - 10 000,00 грн., призначення платежу: сплата за утилізацію тари та упаковки згідно дог. №11/1214-ІМ від 26.08.2009, у т.ч. ПДВ 1 666,67 грн.

11.07.2015 ТОВ «Юнайтед Форест» направлено на адресу ДП з питань поводження з відходами як вторинною сировиною вимогу №09/07 від 09.07.2015 про повернення помилково перерахованих грошових коштів, яка відповідачем задоволена не була.

У зв'язку з цим, у липні 2015 року ТОВ «Юнайтед Форест» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ДП з питань поводження з відходами як вторинною сировиною про повернення помилково перерахованих коштів у розмірі 30 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вищевказані грошові кошти були перераховані відповідачу на підставі платіжних доручень помилково, без належних правових підстав, у зв'язку з чим просить суд повернути їх з посиланням на ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що 26.08.2009 між Київським міським управлінням державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси» (виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Форест» укладено договір №11/1214-ІМ, предметом якого є послуги з організації збирання, заготівлі та утилізації використаних тари і пакувальних матеріалів імпортованої продукції на умовах і за тарифами, визначеними цим договором, згідно з Постановою КМУ від 26.07.2001 №915 зі змінами та доповненнями.

Відповідно до п. п. 2.1.1., 2.3.3. договору виконавець зобов'язується надати послуги з організації збирання, заготівлі та утилізації використаних тари і пакувальних матеріалів, а замовник зобов'язується оплатити означені послуги виконавця до закінчення митного оформлення до закінчення митного оформлення у відповідності з обсягом, зазначеним замовником у відомості.

Пунктами 5.1., 5.2. договору передбачено, що замовник зобов'язується здійснити оплату послуг виконавця шляхом перерахування коштів на його спеціальний казначейський рахунок. В платіжному документі замовник зобов'язаний вказати номер та дату договору, а також номер і дату відомості, за якими здійснюється оплата. Обов'язок по здійсненню розрахунків за цим договором виникає у замовника стосовно надання послуг щодо тари і пакувальних матеріалів з-під імпортованої продукції - на момент митного оформлення, незалежно від термінів надання виконавцем акту.

27.12.2012 між сторонами укладено додаткову угоду до договору №11/1214-ІМ від 26.06.2009 відповідно до якої, визначено, що виконавцем договору є Державне підприємство з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (ДП «Укрекоресурси), що діє через Центральне територіальне управління регіонального розвитку та контролю Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (територіальне управління «Центрекоресурси»); отримувач коштів - ДП «Укрекоресурси.

При прийняті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено відсутність правових підстав щодо набуття та утримування відповідачем спірних грошових коштів, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Так, судом встановлено, що на підставі платіжних доручень №5194 від 20.02.2015, №5299 від 19.03.2015, №5300 від 19.03.2015 позивач перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 30 000,00 грн. із призначенням платежу - сплата за утилізацію тари та упаковки згідно дог. №11/1214-ІМ від 26.08.2009.

Нормами ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз даної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.10.2013 у справі №6-88цс13.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами було укладено договір №11/1214-ІМ від 26.08.2009 про надання відповідачем позивачу послуг з організації збирання, заготівлі та утилізації використаних тари і пакувальних матеріалів.

Позивачем не надано суду доказів розірвання або визнання договору №11/1214-ІМ від 26.08.2009 недійсним, а тому кошти не можуть бути витребувані відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, як безпідставно набуті.

При цьому, у постанові Верховного Суду України від 14.10.2014 у справі №3-129гс14 зазначено, що, оскільки правовідносини сторін у відповідному спорі регулюються нормами зобов'язального права, - договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо вимоги повернути замовнику попередньо сплачені кошти у зв'язку з неналежним виконанням виконавцем умов договору.

Твердження скаржника про те, що наданий відповідачем договір №11/1214-ІМ від 26.08.2009 не має відношення до сторін у справі, оскільки він укладений між ТОВ «Юнайтед Форест» та Київським міським управлінням «Київміськекоресурси», а не між позивачем та відповідачем судова колегія вважає безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

З укладеного між сторонами договору №11/1214-ІМ від 26.08.2009 вбачається, що утримувачем коштів є ДК «Укрекокомресурси» КМ України ().

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.11.2010 №1074 Державну компанію з утилізації відходів як вторинної сировини перейменовано на Державне підприємство з питань поводження з відходами як вторинною сировиною.

Окрім того, 27.12.2012 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору №11/1214-ІМ відповідно до якої змінено преамбулу договору та зазначено, що виконавцем договору є Державне підприємство з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (ДП «Укрекоресурси), що діє через Центральне територіальне управління регіонального розвитку та контролю Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (територіальне управління «Центрекоресурси»). Отримувачем коштів є ДП «Укрекоресурси ().

Таким чином, з огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами ст. 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 29.09.2015 у справі №910/19661/15 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв'язку із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і є таким що відповідає нормам закону.

Зважаючи на те, що доводи позивача законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення господарського суду міста Києва від 29.09.2015 у справі №910/19661/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Юнайтед Форест» - без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Форест» на рішення господарського суду міста Києва від 29.09.2015 у справі №910/19661/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 29.09.2015 у справі №910/19661/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/19661/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.І. Лобань

Р.В. Федорчук