номер провадження справи 18/151/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2015 справа № 908/5479/15

за позовом публічного акціонерного товариства ВІДРАДНЕНСЬКЕ (70406, Запорізька область, Запорізький район, с. Відрадне, вул. Перемоги, буд. 3)

до відповідача публічного акціонерного товариства Запорізький втормет (69081, місто Запоріжжя, вул. Панфьорова, буд. 240)

про стягнення 6039,78 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1222 від 05.12.2014 р., паспорт серія СЮ № 040252 від 16.05.2007 р.;

від відповідача: не зявився;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 27.10.2015 р. звернувся позивач публічне акціонерне товариство «ВІДРАДНЕНСЬКЕ» з позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Запорізький втормет» про стягнення 6039,78 грн., які складаються з: 4278,00 грн. основного боргу, 80,52 грн. 3% річних, 1681,26 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 28.10.2015 року порушено провадження у справі № 908/5479/15, присвоєно справі номер провадження 18/151/15, судове засідання призначене на 25 листопада 2015 року; розгляд справи відкладався на 10.12.2015 р.; здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу за наявними у справі документальними доказами та закінчений 10.12.2015 р., судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача на вимогу суду надав витребувані документи; підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, що викладені у позові. Підставою для звернення з позовом до суду зазначав неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором купівлі-продажу брухту та відходів чорних металів № 28-14 від 13.02.2014 р., внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 4278,00 грн. Враховуючи положення договору та приписи діючого законодавства за порушення виконання відповідачем грошового зобовязання позивач нарахував до стягнення 3% річних та інфляційні втрати.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, повноважного представника не направив. Про час і місце судового засідання відповідач попереджений належним чином, в порядку ст. 64 ГПК України. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 21488561 від 03.12.2015 р. місцезнаходженням публічного акціонерного товариства «Запорізький втормет» є 69081, місто Запоріжжя, вул. Панфьорова, буд. 240. Саме на цю адресу надсилались процесуальні документи. Зазначене свідчить, що судом вжиті заходи повідомлення відповідача про порушення провадження у справі, місце та час розгляду справи.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Відрадненське» (продавець, позивач у справі) та публічне акціонерне товариство «Запорізький втормет» (покупець, відповідач у справі) 13.02.2014 р. уклали договір купівлі-продажу брухту та відходів чорних металів № 28-14 (надалі договір).

Пунктом 1.1 договору встановлено, що продавець зобовязується продати та передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти та оплатити металобрухт та відходи чорних металів (далі товар) згідно ДСТУ 4121-2002 у кількості 3,44 тн (орієнтовно).

Відповідно до п. 2.2 договору продавець постачає товар за свій рахунок на умовах «склад покупця» у пункти поставки (територія цехів та дільниць), що зазначені у Додатках до договору автотранспортом чи залізним транспортом. Приймання товару від продавця здійснюється покупцем шляхом оформлення акта приймання металів чорних (вторинних).

Пунктами 2.4-2.5 договору встановлено, що право власності на товар від продавця до покупця за цим договором переходить з моменту прийняття товару покупцем, що оформлюється актом приймання металів чорних (вторинних) на території цехів та дільниць покупця, що зазначені в додатках до договору. Товар вважається таким, що переданий продавцем та прийнятим покупцем: за кількістю у відповідності до ваги на вагах покупця, зазначеної у акті приймання металів чорних (вторинних); за якістю відповідно до вимог ДСТУ 4121-2002, з визначенням виду та фактичного відсотка засміченості під час приймання товару на території цехів та дільниць покупця. Результати приймання товару зазначаються у акті приймання металів чорних (вторинних), який є остаточним документом, що визначає якість товару.

Ціни на товар визначаються в національній валюті і є договірними та узгоджуються на момент продажу товару у додатках до договору, які є невідємною частиною цього договору (п. 3.1 договору).

Оплата за товар проводиться покупцем за цінами, що діють на момент здачі товару платіжними дорученнями на підставі акта приймання металів чорних (вторинних).

Згідно з п. 6.6 договору (в редакції додаткової угоди від 25.12.2014 р.) термін дії цього договору встановлюється з 13 лютого 2014 р. по 31 грудня 2015 р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Сторонами 26.12.2014 р., враховуючи положення договору, узгоджена специфікація, відповідно до якої сторонами узгоджено про поставку вторинного металу ДСТУ 4121-2002 вид № 500, 501; при постачанні транспортом продавця, ціна за 1000 кг без ПДВ складає 1200 грн. пункт постачання Сонячна дільниця ПАТ «Запорізький втормет» (п. Сонячний, Сонячне шосе, 1).

На виконання умов договору позивач продав відповідачу товар (вторинний метал ДСТУ 4121-2002 вид № 501) загальною вартістю 4278,00 грн., про що свідчить акт приймання металів чорних (вторинних) № 14 від 26.12.2014 р. підписаний обома сторонами та скріплена печатками підприємств.

Листом вих. № 53 від 19.01.2015 р. позивач просив покупця перерахувати вартість отриманого товару за зазначеними банківськими реквізитами. У звязку з відсутністю будь-яких дій з боку відповідача щодо погашення виниклої заборгованості на його адресу повторно направлявся лист № 193 від 13.02.2015 р. (з додатком копія акту приймання металів чорних (вторинних) № 14 від 26.12.2014 р.) з проханням погасити борг.

Відповідач зобовязання щодо вчасної та повної оплати отриманого товару не здійснив, чим порушив умови договору, сума боргу склала 4278,00 грн. Листи позивача залишив без відповіді.

Внаслідок наявності порушень з боку відповідача на його адресу позивачем спрямована претензія № 523 від 30.04.2015 р. з вимогою протягом семи днів з моменту отримання даної претензії сплатити прострочену заборгованість.

Претензія залишена без реагувань, борг без оплати.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань щодо оплати отриманого товару, позивач за захистом порушених своїх прав та законних інтересів звернувся з позовом до суду.

Приписами ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України. Цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З приписами ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору

Відповідно до приписів ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього грошову суму.

Згідно ст. 692 ЦК України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобовязання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обовязок щодо оплати поставленого позивачем товару на суму 4278,00 грн., у встановлений договором строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача 4278,00 грн. основного боргу обґрунтована та задовольняється судом.

За порушення виконання відповідачем грошового зобовязання з оплати поставленого товару позивач, посилаючись на приписи ст. 625 ЦК України, просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 80,52 грн. за період з 25.12.2014 р. по 10.08.2015 року, інфляційні втрати у розмірі 1681,26 грн. за період прострочення з січня 2015 р. по липень 2015 р. (включно).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати повязані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат суд визнав виконаним вірно, а вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з січня 2015 р. по липень 2015 р. (включно) у розмірі 1681,26 грн. такою, що підлягає задоволенню.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 80,52 грн. за період прострочення з 25.12.2014 р. по 10.08.2015 р. суд визнав виконаним невірно через невірне визначення дати прострочення виконання зобовязання. Враховуючи положення ст. 692 ЦК України та п. 3.3 договору, оплата товару проводиться покупцем на підставі акту приймання металів. Поставка товару відбулася 26 грудня 2014 р. про що сторонами складений відповідний акт. Таким чином, прострочення виконання зобовязання починається з 27 грудня 2014 р., а не з 25 грудня 2014 р., як то зазначено позивачем.

Згідно з перерахунком, зробленим судом 3% річних за період з 27.12.2014 р. по 10.08.2015 р., дорівнюють 79,82 грн. Враховуючи викладене, вимога про стягнення 3% річних підлягає задоволенню у розмірі 79,82 грн., в решті заявлених позовних вимог щодо стягнення 0,70 грн. 3% річних суд відмовляє в позові.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказів оплати наявної заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат відповідач суду не надав, викладені в позові обставини не спростував.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Запорізький втормет» (69081, місто Запоріжжя, вул. Панфьорова, буд. 240, , р/р 7230 в АТ «Ощадбанк» м. Запоріжжя, МФО 313957) на користь публічного акціонерного товариства ВІДРАДНЕНСЬКЕ (70406, Запорізька область, Запорізький район, сел. Відрадне, вул. Перемоги, буд. 3, , р/р 4358 в ПАТ «Першого Українського Міжнародного Банку» м. Київ, МФО 334851) 4278,00 грн. (чотири тисячі двісті сімдесят вісім грн. 00 коп.) основного боргу, 79,82 грн. (сімдесят девять грн. 82 коп.) 3 % річних, 1681,26 грн. (одну тисячу шістсот вісімдесят одну грн. 26 коп.) інфляційних втрат, 1217,86 грн. (одну тисячу двісті сімнадцять грн. 86 коп.) судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 15 грудня 2015 р.

Суддя В.В. Носівець