ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2015 р.Справа № 922/6075/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Богодухівжитло" виконкому Богодухівської міської ради Харківської області, м. Богодухів
до Акціонерної компанії "Харківобленерго" м. Харків
про визнання неправомірними дій
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 за довіреністю №680 від 04.11.2015

відповідача - ОСОБА_2 за довіреністю №01-42юр/3633 від 12.05.2015

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2015 року Комунальне підприємство "Богодухівжитло" виконкому Богодухівської міської ради Харківської області (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерної компанії "Харківобленерго" (відповідач) в якому просить суд визнати неправомірними нарахування Акціонерною компанією «Харківобленерго» обсягу не облікованої електроенергії, вказаної в рахунку № 51455 від 30 жовтня 2015 року на суму 27 719 грн. 15 коп., складеного на підставі актів про порушення №102428, №102429, №102430, №102431, №102432, №102515, №102515 від 24 вересня 2015 року та протоколів №34, №35, №36, №37, №38, №39, №40 від 28 жовтня 2015 року.

В обгрунтування своїх вимог, позивач вказує, що спірні акти та протоколи були складені відповідачем з порушенням вимог "Правил користування електричної енергії". Також, відповідачем не надано жодного доказу в підтвердження того, що зафіксовані в актах порушення ПКЕЕ порушення є наслідком вчинення неправомірних дій КП «Богодухівжитло» та не доведено вини позивача у вчиненні зазначених порушень, що свідчить про відсутність складу правопорушення і правових підстав для здійснення відповідачем перерахунку за користування КП «Богодухівжитло», а тому, акти про порушення № 102428, № 102429, № 102430, № 102431, № 102432, № 102515, №102515 від 24 вересня 2015 року та протоколи № 34, № 35, №36, № 37, №38, № 39, № 40 від 28 жовтня 2015 року, які прийняті на підставі актів є недійсними.

Ухвалою суду від 20.11.2015 було порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 01 грудня 2015 року.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. №48032 від 01.12.2015) в якому проти позову заперечує повністю, вказує на те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, а тому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив та додані до нього документи було долучено судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні, яке розпочалося 01 грудня 2015 року було оголошено перерву до 07.12.2015.

Представники сторін надали заяви про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу (вх. №48030 від 01.12.2015 та вх. №48926 від 07.12.2015), які судом було задоволено.

07 грудня 2015 року позивачем надано до суду уточнену позовну заяву (вх. №48824).

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Дослідивши уточнену позовну заяву та викладені в ній обставини, суд встановив, що позивачем в наданими уточненнями було змінено як предмет позову так і його підставу. Крім того, в судовому засіданні 01 грудня 2015 року суд перейшов до розгляд справи по суті, про що було зазначено в протоколі судового засідання від 01.12.2015, в вказану заяву було подано позивачем 07.12.2015, тобто після того як було розпочато розгляд справи по суті.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що уточнену позовну заяву було подано позивачем з порушенням норм ч. 4 ст. 22 ГПК України, у зв"язку з чим, суд відмовляє в її прийнятті.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Норми ст.22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Між КП «Богодухівжитло» виконкому Богодухівської міської ради та Акціонерною Компанією «Харківобленерго» було укладено договір на користування електроенергією № 51455 від 27 травня 2009 року та договір про спільне використання технологічних електричних мереж № 0502 від 31 березня 2011 року.

На виконання п. 6.3. договору про спільне використання технологічних електричних мереж № 0502, п. 7.5. ПКЕЕ 17 вересня 2015 року КП «Богодухівжитло» було надіслано відповідачу та його структурному підрозділу Богодухівському районному відідленню «Харківенергозбут» повідомлення про припинення електропостачання через електричні мережі спільного використання шляхом відключення засобів обліку, через які дана електрична енергія перетікала. Запропоновано надати власного представника для присутності під час проведення робіт по припиненню електропостачання.

24 вересня 2015 року працівниками КП «Богодухівжитло» були проведені роботи по припиненню електропостачання через електричні мережі спільного використання шляхом відключення загальнобудинкових засобів обліку, через які дана електрична енергія перетікала, за результатами яких було складено акт № 578/1 від 24 вересня 2015 року. Акт направлено відповідачу для ознайомлення.

Акціонерною Компанією «Харківобленерго» (працівниками її структурного підрозділу Богодухівським РВ «Харківенергозбут») 24 вересня 2015 року було складено акти про порушення № 102428, № 102429, № 102430, №102431, №102432, №102515, №102515 про порушення п. 7.6. ПКЕЕ «самовільне підключення споживачем струмоприймачів поза розрахунковим засобом обліку». 19 жовтня 2015 року дані акти були направлені КП «Богодухівжитло» для ознайомлення.

28 жовтня 2015 року відбулося засідання комісії по розгляду актів порушення № 102428, № 102429, № 102430, № 102431, № 102432, № 102515, №102515 за результатами якої прийнято рішення шляхом складання протоколів № 34, № 35, №36, № 37, №38, № 39, № 40, згідно з яким КП «Богодухівжитло» було визначено обєм необлікової електроенергії.

30 жовтня 2015 року на адресу КП «Богодухівжитло» надійшов рахунок на сплату акту про порушення ПКЕЕ № 51455 на суму 27 719 грн. 15 коп.

02 листопада 2015 року на адресу КП «Богодухівжитло» надійшло повідомлення про припинення подачі електроенергії.

Позивач не погоджується з порушеннями, викладеними в актах № 102428, № 102429, № 102430, № 102431, № 102432, № 102515, №102515 від 24 вересня 2015 року та протоколах № 34, № 35, №36, № 37, №38, № 39, № 40 від 28 жовтня 2015 року КП «Богодухівжитло», а тому вважає, що дії відповідача щодо нарахування ним обсягу електричної не облікованої енергії, вказаної в рахунку №51455 від 30.10.2015 порушують права та охоронювані законом інтереси позивача.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог та заперечень проти них, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1 Господарського кодексу України, державні органи наділені правом звернення до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених Господарським кодексом України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав та інтересів розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких суд здійснює поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав чи інтересів та вплив на правопорушника.

Відповідно до ст.12 Цивільного кодексу України, особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

В силу ч.1 ст.20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. При цьому, суд зауважує, що розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Частина 2 статті 20 ГК України серед актів, визнання незаконними яких передбачено статтею 16 ЦК України, як спосіб захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, встановлює, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживача. Тобто за змістом вказаної норми господарські суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, у тому числі, актів господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акту.

Предметом позову КП "Богодухівжитло" виконкому Богодухівської міської ради є визнання неправомірним нарахування обсягу не облікованої електроенергії, відображених у рахунку № 51455 від 30 жовтня 2015, але у розумінні приписів ст. 202 ЦК України рахунок не є правочином, а визнання його недійсним, як і визнання неправомірних дій, пов"язаних з його складанням не передбачено чинним законодавством, як спосіб захисту прав, оскільки рахунок є документом що містить виражений у числах результат яких-небудь підрахунків, обчислень, загальну кількість, підсумок на певну дату, тобто рахунками не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер.

Відповідно до оглядового листа Верховного суду України від 01 квітня 2014 року, суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем невірно було обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів, тобто предмет позову не відповідає встановленим законом способам захисту прав, а тому позовні вимоги останнього не спричинять до усунення порушень і захисту його прав і законних інтересів.

Суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, керується ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких судовий збір покладається на позивача.

На підставі вищевикладеного та ст.129 Конституції України, ст.ст.12, 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20, Господарського кодексу України, та керуючись ст. ст. 1, 12, 33, 34, 43, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 11.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_3

(Справа №6075/15)