ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.12.15р. Справа № 904/9620/15

За позовом публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ "Ощадбанк", м. Дніпропетровськ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Нікополь

про стягнення 35 070,28 грн. заборгованості за договором на еквайрингове обслуговування, 15 318,70 грн. пені, 1 893,80 грн. інфляційних втрат

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: Трепшина К.О., довіреність № 471 від 17.06.2015 року, головний юрисконсульт

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості на суму 52 282,78 грн., з яких:

- 35 070,28 грн. заборгованість за договором на еквайрингове обслуговування;

- 15 318,70 грн. пеня за період з 03.09.2014 року по 31.08.2015 року;

- 1 893,80 грн. інфляційні втрати за період вересня 2014 року по серпень 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором на еквайрингове обслуговування № 50 від 07.05.2014 року в частині своєчасного повернення грошових коштів у сумі 35 070,28 грн., які банк на виконання пункту 3.2.24 зазначеного договору повернув покупцю у зв'язку з придбанням останнім у відповідача товару, який містив суттєві недоліки.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову з наведених у ньому підстав.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, документи витребувані судом не надав.

Відповідач свого повноважного представника у судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог частини першої статті 64 Господарського процесуального кодексу України за адресою, зазначеною у позові, яка збігається з адресою місцезнаходження відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 03.11.2015 року (а.с. 52 том 1).

Відповідно до підпункту 3.9.1. пункту 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Доказом належного повідомлення відповідача про судовий розгляд справи є наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення представнику відповідача поштового відправлення (а.с. 54, 64 том 1).

Відзиву на позов фізична особа-підприємець ОСОБА_1 суду не надало. За таких обставин, а також беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Провадження у справі було порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2015 року з призначенням її до розгляду на 24.11.2015 року, після чого розгляд справи відкладався до 08.12.2015року та до 14.12.2015 року.

У судовому засіданні 14.12.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

07.05.2014 року між публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ "Ощадбанк" (далі - банк, позивач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - торговець, відповідач) укладено договір на еквайрингове обслуговування №50 (далі-договір) відповідно до п. 2.1 якого цей договір регулює порядок взаємодії між торговцем і банком під час технологічного, інформаційного обслуговування банком торговця та з проведення платежів і розрахунків за операціями, здійсненими з використанням банківських платіжних карток (далі - БПК) МПС Visa International i MasterCard International під час оплати товарів, робіт та/або послуг в торговельних точках торговця (здійснення еквайрингу).

За договором торговець бере на себе зобов'язання приймати в торговельних точках торговця до оплати БПК в якості рівноцінного платіжного засобу за товари, роботи та послуги за процедурою, що визначена в цьому договорі. Банк забезпечує на умовах цього договору обробку документів з перерахування коштів на поточний рахунок торговця за операціями, які були проведені за допомогою БПК з використанням устаткування, що обслуговує банк (п.2.2 договору).

Згідно з п.2.3 договору для здійснення еквайрингу в торговельних точках торговця банк передає в строкове, платне, тимчасове користування торговцю устаткування, порядок та умови користування яким визначаються в договорі оренди устаткування, що укладається між банком та торговцем з укладенням сторонами цього договору.

Відповідно до п.3.2.2 договору торговець зобов'язується приймати БПК як платіжний засіб, рівноцінний готівці, використовуючи ті ж ціни та умови оплати у валюті платежу, що і при оплаті готівкою. Виконувати встановлені цим договором та чинним законодавством України вимоги з товарно-касового обліку при оформленні операцій з використанням БПК. Перевіряти відповідність суми на товарному чеку сумі на чеку устаткування. приймати всі дійсні БПК без будь-якої дискримінації у разі їх належного представлення до оплати.

Торговець зобов'язується використовувати для обслуговування операцій з використанням БПК надане банком устаткування згідно договору оренди устаткування та лише в торговельних точках торговця (п.3.2.11 договору).

Також торговець зобов'язується протягом 180 календарних днів після здійснення операції з використанням БПК, сплатити банку всі суми, які будуть списані з банку міжнародною платіжною системою та банками-емітентами, у зв'язку із проведенням в торговельній точці торговця операцій з використанням БПК (п.3.2.17 договору).

Згідно з п.3.2.24 договору торговець зобов'язується при поверненні товару (робіт, послуг), придбаних держателем БПК, здійснювати операцію розрахунку з держателем БПК у зв'язку з повернення товару (кредитову операцію) в безготівковому вигляді за допомогою устаткування.

Банк має право вимагати сплати торговцем, грошових коштів на суму кредитних операцій або зворотних платежів, здійснених з використанням БПК в торговельних точках торговця (п.4.1.3 договору) та у безумовному порядку утримувати з поточних чи наступних відшкодувань або платежів на користь торговця повні суми кредитових зарахувань, що є результатом операцій з повернення коштів (кредитування карткового рахунка держателя БПК в результаті повернення товару або відмови від операції) (п.4.1.7.5договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів відтисками печаток сторін і діє протягом 1 (одного) року. При цьому, у випадку невиконання будь-якою із сторін своїх зобов'язань за цим договором, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами всіх своїх зобов'язань за цим договором (п.12.1 договору).

Якщо за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не заявить про його припинення, строк його дії продовжується на кожний наступний рік на умовах, викладених у цьому договорі(п.12.3 договору).

26.06.2014 року торговець реалізував покупцю товар на загальну суму 37 974,00 грн., з яких: 37 214,52 грн. - сума за товар та 759,48 грн. - комісія банку, за які покупець розрахувався безготівково за допомогою платіжної картки.

04.07.2014 року торговець письмово звернувся до банку з вимогою повернути покупцю грошові кошти у сумі 37 974,00 грн., які були зараховані 26.06.2014 року в безготівковому порядку покупцю на рахунок, у зв'язку з тим, що проданий товар містив суттєві недоліки.

На виконання пункту 3.2.24 договору банк повернув покупцю грошові кошти у сумі 37 974,00 грн. перерахувавши їх на платіжну картку покупця в безготівковому порядку використавши свої власні кошти.

28.07.2015 року позивач направив відповідачу вимогу № 19/19-438/3561 про усунення порушення зобов'язань за договором еквайрингового обслуговування №50 від 07.05.2014 року (а.с. 24 - 26 том 1).

Не виконання відповідачем свого обов'язку по сплаті банку повної суми кредитових зарахувань, що є результатом операцій з повернення коштів (кредитування карткового рахунка держателя банківської платіжної картки в результаті повернення товару) є причиною виникнення спору.

Відповідно до статей 175, 173 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В силу вимог статей 627, 629 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідач зобов'язання за договором виконав частково у сумі 2 144,24 грн. Таким чином, сума основного боргу становить 35 070,28 грн. (37 214,52 - 2 144,24 = 35 070,28).

За таких обставин, беручи до уваги наведене вище, враховуючи, що відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, не відшкодував банку суму кредитових зарахувань, що є результатом операцій з повернення коштів, а також те, що розмір заявленої до стягнення суми основного боргу відповідає фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 35 070,28 грн. основного боргу підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами і не спростована у встановленому порядку відповідачем.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 5.6 договору торговець сплачує банку пеню за несвоєчасне повернення платежу банку на вимогу останнього у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку пені встановлено, що він здійснений вірно, а тому заявлена до стягнення пеня у сумі 15 318,70 грн. за період з 03.09.2014року по 31.08.2015 року підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення інфляційні втрати розраховані за період з вересня 2014 року по серпень 2015 року у сумі 1 893,80 грн.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат встановлено, що він здійснений вірно, а тому заявлені до стягнення інфляційні втрати у сумі 1 893,80 грн. підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача у сумі 1 218,00 грн.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (53200, АДРЕСА_1; АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ "Ощадбанк" (49050, м. Дніпропетровськ, проспект Гагаріна, 115, р/р , МФО 305482, ідентифікаційний код 09305480) основний борг у сумі 35 070,28 грн., пеню у сумі 15 318,70 грн., інфляційні втрати у сумі 1 893,80 грн., 1 218,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.12.2015 року.

Суддя Е.М. Бондарєв