ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2015 р. Справа № 914/2841/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Мельник Г.І.

суддів Михалюк О.В.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства Львіввугілля

№ 5/1878 від 05.10.2015 року

на рішення господарського суду Львівської області від 28.09.2015 р.

у справі № 914/2841/15

за позовом Державного підприємства Львіввугілля, м. Сокаль

до відповідача Державного підприємства Регіональні електричні мережі в особі Львівської філії Державного підприємства Регіональні електричні мережі, м. Червоноград

про зобовязання вчинити дії

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_2 представник (довіреність № 381 від 04.12.2015р.)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 28.09.2015 року у справі №914/2841/15 (суддя Синчук М.М.) в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю; судові витрати залишено за позивачем.

Рішення суду мотивоване тим, що матеріалами справи не підтверджено, а позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт порушення будь-якого його права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого позивач звернувся до суду за захистом.

Не погоджуючись з вказаним рішенням місцевого господарського суду Державне підприємство Львіввугілля оскаржило його в апеляційному порядку, звернувшись до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 5/1878 від 05.10.2015 року, в якій просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 28.09.2015р. та прийняти нове рішення, яким зобовязати Львівську філію ДП «Регіональні електричні мережі» встановити розрахункові засоби обліку електроенергії на шахтних поверхневих підстанціях ДП «Львіввугілля», оскільки вважає, що рішення є незаконним, необґрунтованим та прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Свої доводи скаржник аргументує, зокрема, положеннями п. 7.1. Договору про постачання електричної енергії № 19-ЕП від 01.04.2013 року, п. 3.7. Правил користування електричною енергією та тим, що Львівська філія Державного підприємства Регіональні електричні мережі листом № 210 від 08.07.2015 року відмовилась встановлювати розрахункові засоби обліку електроенергії на обєктах електропередавальної організації або споживача, а саме на шахтних поверхневих підстанціях ДП «Львіввугілля».

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, в якому доводи скаржника спростовує та просить рішення господарського суду Львівської області від 28.09.2015 року у справі №914/2841/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.10.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено справу до розгляду на 16.11.2015р. Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.11.2015р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 07.12.2015р.

В дане судове засідання прибув представник відповідача, проте, позивач явки уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.11.2015р.

Враховуючи ту обставину, що позивач належним чином був повідомлений про час, місце розгляду апеляційної скарги та наслідки неявки в судове засідання, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення, судова колегія дійшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника позивача.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Львівської області від 28.09.2015р. у справі №914/2841/15 слід залишити без змін, апеляційну скаргу Державного підприємства Львіввугілля без задоволення, виходячи з наступного.

Аналізом матеріалів справи встановлено, що 01 квітня 2013 року між Львівською філією Державного підприємства Регіональні електричні мережі (Постачальник) та Державним підприємством Львіввугілля (Споживач) укладено Договір про постачання електричної енергії № 19-ЕП (надалі Договір) (а.с. 17-21), відповідно до умов якого, Постачальник постачає електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачує Постачальнику її вартість та здійснює інші платежі та розрахунки згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є невідємними частинами.

Відповідно до п 2.1. Договору Постачальник зобовязується постачати Споживачу електроенергію, як різновид товару в межах 154 050 кВт дозволеної потужності в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього Договору (Додаток №1 "Обсяги постачання електричної енергії Споживачу та Субспоживачу".

При цьому, пунктом 2.2. Договору передбачено, що Споживач зобовязується оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатку № 9 Порядок розрахунків та Додатку № 8 Зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Згідно з п. 7.1. Договору облік електроенергії, спожитої Споживачем (Додаток № 3 «Перелік обєктів Споживача, що живляться від мереж Постачальника або від мереж основного споживача») та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж Споживача (Додаток № 4 «Дані про відпуск електроенергії Субспоживачу, що підключені до електромереж Споживача»), здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. У разі порушення Споживачем вимог нормативно-технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх покази не використовуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електроенергії визначаються Постачальником розрахунковим шляхом в установленому порядку.

Цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2014 року. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 9.5. Договору).

Додатком № 2 до Договору встановлено розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін. За змістом п. 3. вказаного додатку (однолінійна схема електроустановки, точки встановлення розрахункового обліку, межі балансової належності мереж, джерела живлення і лінії, що живлять споживача) приведені точки встановлення розрахункового обліку та межа відповідальності постачальника та споживача. При цьому, вказана в п. 3. додатку №2 до Договору однолінійна схема електроустановки з точками встановлення розрахункового обліку, узгоджена споживачем і скріплена печаткою позивача.

Як встановлено з матеріалів справи, підставою звернення позивача до суду з даним позовом є необхідність встановлення позивачем розрахункового засобу обліку електричної енергії, що передбачено вимогами п. 3.7. Правил користування електричною енергією (Місця та умови встановлення розрахункових засобів обліку визначаються згідно з ПУЕ та проектними рішеннями), згідно яких розрахункові засоби обліку електроенергії встановлюються на об'єктах електропередавальної організації або на об'єктах субспоживача.

Тобто позивач, покликається на те, що відповідачем вчиняються перешкоди в частині надання доступу до інформації щодо обліку електроенергії, хоча умовами укладеного між сторонами Договору № 19-ЕП передбачено, що позивачу, як споживачу електроенергії має бути забезпечено виконання зобовязань на умовах Додатку № 8 до Договору «Зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Перевіряючи доводи позовної заяви та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Взаємовідносини, які виникають в процесі купівлі, продажу електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами регулюються Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996р. (з наступними змінами та доповненнями).

Зі змісту п. 1.1. Правил користування електричною енергією, затверджених Національною комісією регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996р. (із змінами та доповненнями) (далі - ПКЕЕ) вбачається, що ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії). Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).

Згідно з п. 1.13. ПКЕЕ укладення, внесення змін, продовження чи розірвання дії будь-якого із договорів здійснюються відповідно до вимог законодавства та цих Правил.

Пунктом 1.3. ПКЕЕ передбачено, що постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Відповідно до п. 5.1. ПКЕЕ договір про постачання електричною енергією є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Відповідно до вимог ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" та ПКЕЕ постачання електричної енергії здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, який укладається між споживачем та постачальником електричної енергії.

У відповідності до ст. 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно умов, визначених у частині 2 цієї норми. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Отже, істотна зміна обставин повинна ускладнити виконання зобов'язань настільки, що це призведе до неможливості його виконання у зв'язку з такими обставинами. Під зміною обставин розуміються ускладнення, що пов'язані з дійсними перешкодами виконання такого зобов'язання.

Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині покликання скаржника на п. 3.7. ПКЕЕ щодо необхідності встановлення розрахункового засобу обліку електричної енергії, колегія суддів вважає такі необгрунтованими враховуючи наступне.

Відповідно до п. 3.7. ПКЕЕ (Місця та умови встановлення розрахункових засобів обліку визначаються згідно з ПУЕ та проектними рішеннями) для розрахункового обліку електричної енергії мають використовуватися засоби обліку, які пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

Місця та умови встановлення розрахункових засобів обліку визначаються згідно з ПУЕ та проектними рішеннями. Засоби обліку мають бути встановлені таким чином, щоб для контролю за обсягом споживання електричної енергії забезпечити технічну можливість безперешкодного доступу до засобів обліку:

1) які встановлені на об'єктах електропередавальної організації, - відповідальних працівників Держенергонагляду, постачальника електричної енергії та споживача;

2) які встановлені на об'єктах споживача (основного споживача), - відповідальних працівників Держенергонагляду, постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та субспоживача;

3) які встановлені на об'єктах субспоживача, - відповідальних працівників Держенергонагляду, постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та основного споживача.

Згідно з п. 3.8. ПКЕЕ у разі встановлення або заміни засобів обліку споживачем електропередавальна організація відповідно до вибраного споживачем виду тарифу із переліку, передбаченого нормативно-правовими актами НКРЕ, та вимог нормативно-технічних документів щодо організації комерційного обліку має запропонувати споживачу перелік розрахункових засобів обліку електричної енергії та вимірювання величини споживаної електричної потужності, а також перелік каналів зв'язку, якими має забезпечуватися передача інформації щодо обліку, у тому числі форматів представлення даних щодо забезпечення можливості зчитування даних з засобів обліку електричної енергії та/або локального устаткування збору та обробки даних.

Установлення (заміна) засобів обліку електричної енергії та/або локального устаткування збору та обробки даних виконується електропередавальною організацією або іншою організацією, яка має право на виконання таких робіт, за рахунок власника відповідного обладнання, якщо такі дії вимагаються нормативно-правовими актами, або за рахунок організації, на вимогу (за ініціативою) якої здійснюється установлення (заміна) розрахункового обліку.

Установлення (заміна) засобів розрахункового обліку без зміни електричної схеми обліку здійснюється на підставі заяви споживача за його рахунок електропередавальною організацією або іншою організацією, яка має право на виконання таких робіт, за погодженням з електропередавальною організацією. Робочий проект на встановлення (заміну) засобів розрахункового обліку із зміною електричної схеми обліку та/або локального устаткування збору та обробки даних виконується проектною організацією за договором, укладеним із організацією, на балансі якої перебувають розрахункові засоби обліку.

Крім цього, узгодженим документом, який визначає точки комерційного та технічного обліку, вимоги до вимірювання електричної енергії, процедури зчитування показань лічильників, а також порядок експлуатації засобів вимірювання для використання в системі забезпечення функціонування Оптового ринку електричної енергії України (Енергоринок) є Інструкція про порядок комерційного обліку (Інструкція), яка затверджена рішенням Ради Оптового ринку електричної енергії від 8 жовтня 1998 р., протокол № 12 (затверджене постановою НКРЕ від 19 жовтня 1998 р. № 1349).

Інструкція розповсюджується на Сторони, які беруть участь в діяльності Енергоринку згідно Договору між членами Енергоринку.

Нормативно-правові документи, якими регламентовані правовідносини між сторонами, дозволяють дійти висновку, що лічильники, які можуть використовуватися для обліку електроенергії, розрізняють на декілька видів, залежно від їхнього функційного призначення.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями представника відповідача у судовому засіданні, належні відповідачу лічильники для розрахункового (комерційного) обліку згідно укладеного між сторонами Договору, у відповідності до положень пункту 2.2. Інструкції були встановлені на обладнанні ПАТ "Львівобленерго" на межі балансової належності електромереж між Львівською філією ДП «Регіональні електричні мережі» та ПАТ "Львівобленерго".

При цьому, відповідно до положень Інструкції межа балансової належності - точка розподілу електричних мереж між двома суб'єктами підприємницької діяльності, що зафіксована в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги обґрунтовані з покликанням на Договір про постачання електричної енергії № 19-ЕП.

Як вже зазначалося вище, додатком 2 до Договору, який є його невідємною частиною, встановлено розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін. За змістом п. 3. вказаного додатку (однолінійна схема електроустановки, точки встановлення розрахункового обліку, межі балансової належності мереж, джерела живлення і лінії, що живлять споживача) приведені точки встановлення розрахункового обліку та межа відповідальності постачальника та споживача.

Відповідно до п. 2.19. Інструкції відповідальність за збереження лічильників, пристроїв обліку та цілість пломб несе власник об'єкта, на якому вони встановлені.

Проте, з матеріалів справи не вбачається, а позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що ним здійснювалась повірка засобів вимірювання, проводились заходи по підтримці засобів обліку електроенергії (лічильників) в робочому стані та у зв'язку з чим наявні у нього лічильники технічного обліку вийшли з ладу.

Відтак, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи скаржника не спростовують обґрунтованого висновку місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що скаржником у справі не доведено обставини на які він покликається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 28.09.2015р. відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а інші зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює спірні правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, - Львівський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 28.09.2015р. у справі № 914/2841/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Державного підприємства Львіввугілля № 5/1878 від 05.10.2015 року без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення Господарського суду Львівської області в апеляційному порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи скеровуються в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складений 10.12.2015р.

Головуючий-суддя Мельник Г.І.

Суддя Михалюк О.В.

Суддя Плотніцький Б.Д.