РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2015Справа №910/29357/15

За позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва";

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1;

про стягнення 14 845,40 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: Євдокименко В. М., представник, довіреність № б/н від 14.07.2015 р.;

Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 11 411,97 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №219/2015 від 15.01.2015 року, 660,94 грн. інфляційних втрат, 149,33 грн. 3% річних та 2 623,16 грн. пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 року порушено провадження у справі № 910/29357/15, розгляд справи призначено на 10.12.2015 року.

У судовому засіданні 10.12.2015 року представником позивача подана заява, у якій останній просить суд, у зв'язку з частковим погашенням відповідачем основної заборгованості, припинити провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 3 850,00 грн. та стягнути з відповідача 7 561,97 грн. заборгованості зі сплати орендної плати, 660,94 грн. інфляційних втрат, 149,33 грн. 3% річних та 2 623,16 грн. пені.

Відповідач був належним чином повідомлений про час, день і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою представника відповідача, яка міститься у матеріалах справи.

Відповідач не направив в судове засідання своїх повноважних представників, а також не надав письмовий відзив на позовну заяву.

З огляду на неявку представника відповідача в судове засідання, господарський суд враховує, що за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, керуючись принципами розумності строків судового провадження, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між Комунальним підприємством "Дирекція з управління та обслуговування нежитлового фонду" Дарницького району міста Києва (балансоутримувач), Дарницькою районною в м. Києві державною адміністрацію (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) 15.01.2015 року було укладено договір № 219/2015 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, відповідно до умов якого орендодавець на виконання п. 1.1.5 протоколу засідання постійної комісії Київради з питань власності від 04.12.2014 № 19, розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 15.01.2015 № 16 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (не житлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва. Далі об'єкт оренди, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, для використання під розміщення перукарні.

Згідно до п. 2.1. договору об'єктом оренди є: нежилі приміщення, загальною площею 15,90 м2.

За цим договором (п. 3.1) за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22 вересня 2011 року № 34/6250. Розмір орендної плати згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною цього договору на дату підписання договору, за перший місяць оренди становить без ПДВ: 84 грн. 39 коп. за 1 кв. м. орендованої площі, що в цілому складає 1 341 грн. 75 коп. (додаток № 2).

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому в поточному місяці (п. 2.3 договору).

Відповідно до п. 3.4, п. 3.6 договору, орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця. Додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який: сплачується орендарем разом з орендною платою.

Згідно з п. 3.5 договору, орендна плата сплачується орендарем на рахунок балансоутримувача, комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування нежитлового фонду" Дарницького району м. Києва, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві.

Відповідно до п. 9.1 договору, договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 15.01.2015 до 13.01.2018.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до акту приймання-передачі від 15.01.2015 орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду вищезазначені нежитлові.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання щодо оплати орендної плати починаючи з лютого 2015 року, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість по неоплаті виставлених рахунків по договору на суму 11 411,97 грн.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України та Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи (акт приймання-передачі орендованого приміщення від 15.01.2015) підтверджується факт передачі нерухомого майна в оренду, користування ним відповідачем у спірний період та існування за відповідачем станом на момент звернення позивача до суду заборгованості зі сплати орендної плати у розмірі 11 411,97 грн. за час фактичного користування майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3.6. договору орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи п. 3.6. договору оренди строк виконання грошового зобов'язання відповідача по сплаті орендних платежів за договором на момент розгляду справи настав.

Частиною 3 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що одним із основних обов'язків орендаря є внесення орендної плати своєчасно і в повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що після звернення позивача з даним позовом до суду, відповідачем було частково погашено суму основного боргу в розмірі 3 850,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 статті 80 ГПК), зокрема, у таких випадках, як спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Відповідно п. 1-1 ст. 80 ГПК України, судом прийнято рішення про припинення провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 3 850,00 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 219/2015 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, станом на день розгляду справи, становить 7 561,97 грн.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 149,33 грн. та інфляційні втрати у розмірі 660,94 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3% річних та інфляційні витрати, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права за порушення грошового зобов'язання відповідачем вимагати сплати останнім інфляційні втрати та проценти річних від простроченої суми, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 149,33 грн. та 660,94 грн. інфляційних втрат.

Позивачем, також заявлена вимога про стягнення з відповідача пені в сумі 2 623,16 грн.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 статті 216 ГК України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з п. 6.2 договору за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь балансоутримувача пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок вищевказаної суми пені, і визнано його обґрунтованим та арифметично правильним, а відтак, заявлені позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва" є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 3 850,00 грн. припинити.

2. Інші позовні вимоги задовольнити повністю.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (01033, АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва" (02091, м. Київ, Харківське шосе, 148А, ) 7 561 (сім тисяч п'ятсот шістдесят одну) грн. 97 коп. основного боргу, 2 623 (дві тисячі шістсот двадцять три) грн. 16 коп. пені, 149 (сто сорок дев'ять) грн. 33 коп. трьох процентів річних, 660 (шістсот шістдесят) грн. 94 коп. інфляційних втрат та 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 11.12.2015 р.