КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2015 р. Справа№ 910/23828/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Хрипуна О.О.

Яковлєва М.Л.

при секретарі

судового засідання: Колеснік М.П.

за участі представників сторін:

позивача Лихно Я.Ю. - дов. від 23.11.2015 № 117;

відповідача-1 не з'явився, про дату, час та місце судового

засідання був повідомлений належним чином;

відповідача-2 не з'явився, про дату, час та місце судового

засідання був повідомлений належним чином.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги

відповідача-1 ТОВ "ДЕМІС КАНЦ"

на Рішення Господарського суду міста Києва

від 22.07.2015

у справі № 910/23828/14 (суддя Мельник В.І.)

за позовом ПАТ "КБ "Південкомбанк", м. Донецьк

до відповідача-1 ТОВ "Деміс канц", м.Київ

до відповідача-2 ТОВ "Деміс груп", м.Київ

про cтягнення заборгованості у сумі 13 224 592,01 грн.

з якої 12 000 000,00 грн. - основного боргу за

Кредитним договором № 176К-13Ю від 04.07.2013

499 851,99 грн. - заборгованості за процентами,

724 740,02 грн. - пені.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ "КБ "ПІВДЕНКОМБАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб М.А. Славкіної звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до відповідача-1 (позичальника) ТОВ "ДЕМІС КАНЦ" та відповідача-2 ТОВ "Деміс груп" (поручителя) про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості у розмірі 13 224 592,01 грн., з яких 12 000 000,00 грн. - основного боргу за Кредитним договором № 176К-13Ю від 04.07.2013, 499 851,99 грн. - заборгованості за процентами, 724 740,02 грн. - пені за прострочення повернення кредиту та процентів.

13.05.2015 позивачем через відділ канцелярії суду першої інстанції було подано Заяву про збільшення розміру позовних вимог (т. 1 а/с 81-101), за якою він просив стягнути солідарно з відповідачів -1, -2 заборгованість у розмірі: 12 000 000,00 грн. - поточну заборгованість за Кредитним договором № 176К-13Ю від 04.07.2013, 271 333,31 грн. поточної заборгованості за процентами, 1 607 185,32 грн. простроченої заборгованості за процентами, 3 102 158,20 грн. пені.

16.06.2015 позивачем через відділ канцелярії суду першої інстанції було подано другу Заяву про збільшення розміру позовних вимог (т.1 а/с 162-177), за якою він просив стягнути солідарно з відповідачів -1, -2 заборгованість у розмірі 16 980 676,83 грн., з якої: 12 000 000,00 грн. - поточну заборгованість за Кредитним договором, 2 281 851,98 грн. заборгованість по процентам, пеню за прострочення сплати по кредиту в сумі 4 379 855,74 грн., суму інфляційних втрат у розмірі - 6 240 948,83 грн. та 3 % річних у розмірі 327 452,05 грн.

10.07.2015 позивачем через відділ канцелярії суду першої інстанції було подано третю Заяву про збільшення розміру позовних вимог. (т.1 а/с 180-185), за якою він просив стягнути солідарно з відповідачів -1, -2 заборгованість у розмірі 26 256 012,16 грн., з якої: 12 000 000,00 грн. - простроченої заборгованості по кредиту, 2 501 851,98 грн. - заборгованості по сплаті процентів, 5 091 296,12 грн. - пені за прострочення сплати кредиту, 6 294 864,06 грн. - інфляційних втрат, 365 000,00 грн. - 3% річних.

Вказана Заява від 10.07.2015 була прийнята судом першої інстанції до розгляду в порядку ст. 22 ГПК України, подальший розгляд даної справи здійснювався з її врахуванням.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2015 № 910/23828/14 позов задоволено, стягнуто солідарно з відповідача-1 ТОВ "Деміс Канц" та відповідача-2 ТОВ "Деміс Канц" на користь ПАТ "Комерційний банк "Південкомбанк" 12 000 000,00 грн. - простроченої заборгованості по кредиту, 2 501 851,98 грн. - заборгованості по сплаті процентів, 5 091 296,12 грн. - пені за прострочення сплати кредиту, 6 294 864,06 грн. - інфляційних втрат, 365 000,00 грн. - 3% річних.

Не погоджуючись з прийнятим Рішенням, відповідач-1 ТОВ "ДЕМІС КАНЦ" звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить Рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2015 № 910/23828/14 скасувати та прийняти нове судове рішення, за яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Основними доводами апеляційного оскарження відповідача-1 ТОВ "ДЕМІС КАНЦ" є те, що судом першої інстанції порушено ч. 4 ст. 22 ГПК України, оскільки позовні вимоги задоволено з урахуванням Заяви про збільшення розміру позовних вимог від 10.07.2015, за якою позивачем було неправомірно збільшено кількість позовних вимог. Серед іншого, відповідач-1 стверджує і про те, що позивач не виконав свого зобов'язання в частині видачі кредиту за Кредитним договором № 176К-13Ю від 04.07.2013, оскільки за Меморіальним ордером № 581758 від 04.07.2013 неможливо встановити приналежність підпису. Скаржник наголошує, що лише первинні документи банку, що фіксують та підтверджують господарські операції з видачі кредиту були б належними доказами виконання позивачем зобов'язань за названим Кредитним договором.

Ухвалою КАГС від 31.08.2015 № 910/23828/14 порушено апеляційне провадження за скаргою відповідача-1 (колегія суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Авдеєва П.В., Яковлєва М.Л.). та призначено судове засідання.

Розпорядженням секретаря судової палати КАГС від 27.10.2015, у зв'язку з припиненням строку повноважень судді Авдеєва П.В. щодо здійснення правосуддя та перебуванням судді Яковлєва М.Л. на лікарняному, склад колегії суддів було змінено, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В., судді: Хрипун О.О., Скрипка І.М..

За Ухвалою КАГС від 27.10.2015 № 910/23828/14 прийнято апеляційну скаргу відповідача-1 до провадження колегією суддів у складі: головуючої судді Ільєнок Т.В., суддів: Хрипуна О.О., Скрипки І.М..

За Ухвалою КАГС від 27.10.2015 №910/23828/14 було відкладено на 08.12.2015 розгляд даної справи в порядку п. 1 ч. 1 ст. 77 ГПК України, у зв'язку з необхідністю повторного виклику відповідача -2.

За Розпорядженням секретаря судової палати КАГС від 08.12.2015, у зв'язку з виходом з лікарняного постійного члена колегії суддів Яковлєва М.Л., склад колегії суддів було змінено, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В., судді: Хрипун О.О., Яковлєв М.Л..

За Ухвалою КАГС від 08.12.2015 № 910/23828/14 прийнято апеляційну скаргу відповідача-1 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В., судді: Хрипун О.О., Яковлєв М.Л..

06.10.2015 через відділ канцелярії КАГС позивачем в порядку ст.ст. 66, 67 ГПК України було подано Заяву про вжиття заходів до забезпечення позову від 05.10.2015 (вх. 09-10/6428/15).

26.10.15 через відділ документального забезпечення КАГС від відповідача-1 ТОВ "ДЕМІС КАНЦ" надійшло Клопотання про призначення судової економічної експертизи, в порядку ст. 41 ГПК України.

24.11.2015 через відділ канцелярії КАГС позивачем було повторно подано Заяву про вжиття заходів забезпечення позову (вх. 09-10/7829/15).

В судовому засіданні від 08.12.2015 колегія суддів, розглянувши Клопотання відповідача-1 ТОВ "ДЕМІС КАНЦ" про призначення судової економічної експертизи, ухвалила залишити його без задоволення, як заявлене безпідставно та таке, що не відповідає ст. 41 ГПК України.

За Ухвалою КАГС від 08.12.2015 №910/23828/14 Заяву позивача ПАТ "КБ "ПІВДЕНКОМБАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб М.А. Славкіної про забезпечення позову у справі № 910/23828/14 було задоволено, з метою забезпечення позову накладено арешт на грошові кошти, що належать ТОВ "Деміс Канц" та ТОВ "Деміс Груп" у розмірі 26 253 012,16 грн. з яких: 12 000 000,00 грн. - простроченої заборгованості по кредиту, 2 501 851,98 грн. - заборгованості по сплаті процентів, 5 091 296,12 грн. - пені за прострочення сплати кредиту, 6 294 864,06 грн. - інфляційних втрат, 365 000,00 грн. - 3% річних.

За Ухвалою КАГС від 08.12.2015 №910/23828/14 було відкладено на 17.12.2015 розгляд даної справи в порядку п. 1 ч. 1 ст. 77 ГПК України, у зв'язку з необхідністю повторного виклику відповідача -1 -2.

В останнє судове засідання від 17.12.2015 представники відповідача-1, відповідача-2 повторно не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про належне повідомлення ТОВ "Деміс канц" свідчить Телефонограма від 16.12.2015, яку прийнято представником відповідача-1 за довіреністю Шеретовою О.В.. Про належне повідомлення ТОВ "Деміс Груп" свідчить Витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" про вручення відповідачеві-2 Ухвали КАГС від 08.12.2015 №910/23828/14 про призначення судового засідання на 17.12.2015.

Відповідно до абз.3 п. 3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 встановлено, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

За пунктом 3.9.2 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1. підпункту 3.9. названої Постанови Пленуму ВГСУ.

Враховуючи, що присутній представник позивача не заперечував проти розгляду апеляційної скарги у відсутності представника позивача, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду справи по суті за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника позивача, дійшла висновку апеляційну скаргу відповідача-1 ТОВ "ДЕМІС КАНЦ" задовольнити частково, Рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2015 по даній справі змінити, відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, прийняти нове судове рішення, за яким в частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних залишити без розгляду, в іншій частині оскаржене рішення залишити без змін. При цьому, колегією суддів взято до уваги таке.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04.07.2013 між позивачем та відповідачем-1 було укладено Кредитний договір № 176К-13Ю про надання відкличної відновлювальної лінії (далі - Кредитний договір), згідно умов вказаного Кредитного договору позивач відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію на поповнення обігових коштів у сумі 12 000 000,00 грн. зі строком користування до 03.07.2014 включно, зі сплатою 20% річних за користування кредитним коштами.

На виконання умов Кредитного договору, позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі - 12 000 000,00 грн., що підтверджується Меморіальним ордером № 581758 від 04.07.2013, копія якого наявна в матеріалах справи, оригінал цього документу було оглянуто у судовому засіданні судом першої інстанції.

Тобто, банк належним чином виконав свої зобов'язання за Кредитним договором.

В подальшому, 26.09.2013 між сторонами було укладено Додаткову угоду №1, згідно якої сторони домовились про те, що відповідач-1 зобов'язується здійснити переведення в строк до 01.10.2013 на рахунок № 9001 у Дніпропетровському РУ ПАТ "КБ "Південкомбанк" щомісячних надходжень грошових коштів в розмірі, пропорційному сумі кредитних зобов'язань позичальника в загальному обсязі отриманих ним кредитів. У випадку невиконання вказаної умови, процентна ставка збільшується на 2 % річних.

Оскільки відповідач-1 вказану умову не виконав, з 01.11.2013 процентна ставка змінилась до 22 % річних.

Пунктами 3.3.5 та 3.3.6 Кредитного договору передбачено, що відповідач-1 зобов'язаний сплачувати проценти та комісії на умовах Договору та повернути у повному обсязі суму отриманих кредитних коштів в строк, визначений умовами Договору.

Згідно п. 2.8 Кредитного договору визначено, що відповідач-1 зобов'язаний сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, по 5 число місяця, наступного за звітним, а також в день повернення кредиту в повній сумі, на рахунок № 9001, виходячи з процентної ставки, визначеної умовами Договору.

04.07.2013 в забезпечення виконання умов Кредитного договору, між позивачем та відповідачем-2 було укладено Договір поруки № 176П-13Ю/2, згідно якого відповідач-2 зобов'язався відповідати перед позивачем за виконання відповідачем-1 його зобов'язань за Кредитним договором про надання відкличної відновлювальної лінії № 176К-13Ю від 04.07.2013.

Станом на 10.07.2015 відповідач-1 своїх договірних зобов'язань не виконав, кредитні кошти у розмірі 12 000 000,00 грн. не повернув позивачу.

Пунктом 4.2 Кредитного договору визначено, що нарахування пені за договором не припиняється через шість місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Таким чином, судом першої інстанції зазначено, що згідно позовної заяви та з урахуванням поданих Заяв про збільшення позовних вимог (від 27.04.2015, від 16.06.2015, від 10.07.2015) позивач просив суд стягнути солідарно з відповідача-1 ТОВ "ДЕМІС КАНЦ" та відповідача-2 ТОВ "Деміс груп" 26 256 012,16 грн., з яких: 12 000 000,00 грн. - прострочена заборгованість по кредиту, 2 501 851,98 грн. - заборгованість по сплаті процентів, 5 091 296,12 грн. - пені за прострочення сплати кредиту, 6 294 864,06 грн. - інфляційних втрат, 365 000,00 грн. - 3% річних.

Місцевим господарським судом зазначено, що укладений між сторонами Договір за своєю юридичною природою є кредитним договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Відповідно до 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд першої інстанції визнав вимоги позивача обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідач-1 ТОВ "ДЕМІС КАНЦ" у доводах апеляційного оскарження наголошує на тому, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме ч. 4 ст. 22 ГПК України, оскільки позовні вимоги судом задоволено з урахуванням Заяв банку від 16.06.2015 та від 10.07.2015, які було подано вже після початку розгляду даної справи по суті (Протокол судового засідання від 08.06.2015) та за якими було збільшено не розмір позовних вимог, а їх кількість. Тобто, за ствердженням скаржника, названі Заяви банку за своєю правовою природою є заявами про зміну предмету позову, за якими додатково заявлено нові позовні вимоги про стягнення 3 % річних, інфляційних втрат. Відповідач-1 наголошує, що банком також неправомірно заявлено позовну вимогу про стягнення заборгованості по сплаті процентів за період з 07.10.2014 по 10.07.2015, оскільки проценти за користування кредитом є платою, що нараховується щоденно та визначається в залежності від періоду користування. В свою чергу, пред'явлення вимоги щодо сплати процентів за інший період ніж вказаний у позові, на думку відповідача-1 є по суті зміною предмету позову. Також, за оцінкою скаржника, неправомірною є вимога банку про стягнення пені за прострочення сплати кредиту та процентів за період з 07.10.2014 по 10.07.2015, посилаючись на те, що пред'явлення вимоги про стягнення пені за інший період ніж у позові є зміною предмету позову. З огляду на викладене, відповідач-1 стверджує, що право позивача на зміну предмета або підстави позову відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України може бути реалізоване лише до початку судового розгляду справи по суті.

З огляду на вищенаведені зауваження скаржника, колегія суддів розглянувши матеріали даної справи, вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Пунктом 3.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, про що зазначається в протоколі судового засідання.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Як вбачається з Протоколу судового засідання від 08.06.2015 (а/с 155-156), місцевий господарський суд після відкриття судового засідання, роз'яснення сторонам їх прав та обов'язків, тощо, перейшов до розгляду справи по суті. Тобто, 08.06.2015 місцевим господарським судом було розпочато розгляд даної справи по суті.

В той же час, як свідчать матеріали справи, 16.06.2015 позивачем через відділ канцелярії суду першої інстанції було подано другу Заяву про збільшення розміру позовних вимог. (т.1 а/с 162-177), за якою він просив стягнути солідарно з відповідачів -1, -2 заборгованість у розмірі 16 980 676,83 грн., з якої: 12 000 000,00 грн. - поточну заборгованість за Кредитним договором № 176К-13Ю від 04.07.2013, 2 281 851,98 грн. заборгованість по процентам, пеня за прострочення сплати по кредиту в сумі 4 379 855,74 грн., та суму ІНФЛЯЦІЙНИХ ВТРАТ у розмірі - 6 240 948,83 грн. та 327 452,05 грн. 3 % РІЧНИХ, які за поданим до суду позовом не заявлялися.

В подальшому, 10.07.2015 позивачем через відділ канцелярії суду першої інстанції було подано третю Заяву про збільшення розміру позовних вимог. (т.1 а/с 180-185), за якою він просив стягнути солідарно з відповідачів -1, -2 заборгованість у розмірі 26 256 012,16 грн., з якої: 12 000 000,00 грн. - простроченої заборгованості по кредиту, 2 501 851,98 грн. - заборгованості по сплаті процентів, 5 091 296,12 грн. - пені за прострочення сплати кредиту, та 6 294 864,06 грн. - ІНФЛЯЦІЙНИХ ВТРАТ, 365 000,00 грн. - 3% РІЧНИХ, які за позовом не заявлялися.

Вказана Заява від 10.07.2015 була прийнята судом першої інстанції до розгляду, подальший розгляд даної справи здійснювався з її врахуванням та 22.07.2015 було прийнято судове рішення.

Як вбачається з поданої до суду позовної заяви від 30.10.2014, предметом даного позову є стягнення солідарно з відповідачів заборгованості у розмірі 13 224 592,01 грн., з яких 12 000 000,00 грн. - основного боргу за Кредитним договором № 176К-13Ю від 04.07.2013, 499 851,99 грн. - заборгованості за процентами, 724 740,02 грн. - пені за прострочення повернення кредиту та процентів.

Таким чином, з викладеного вбачається, що позивач за своїми Заявами від 16.06.2015, від 10.07.2015, додатково заявив до стягнення з відповідачів -1, -2 самостійні позовні вимоги у вигляді 3 % річних та інфляційних втрат.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Тому, зміна розміру позовних вимог не може бути пов'язана з пред'явленням додаткових позовних вимог, про які не заявлялось в позовній заяві.

Аналогічна правова позиція щодо роз'яснення збільшення розміру позовних вимог та збільшення кількості позовних вимог викладена у Постанові Вищого господарського суду України від 25.12.2014 № 908/1976/14.

Відтак, з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає окремі висновки суду першої інстанції помилковими, а рішення суду таким, що прийнято з порушенням ч. 4 ст. 22 ГПК України, що призвело до неправомірного стягнення з відповідача-1 суми 3 % річних та збитків від інфляції відповідно до Заяви про збільшення розміру позовних вимог (т.1 а/с 180-185), за якою банк після початку розгляду даної справи по суті (08.06.2015) просив стягнути солідарно з відповідачів 6 294 864,06 грн. - інфляційних втрат, 365 000,00 грн. - 3% річних, які, в свою чергу, у даному випадку, є додатковими самостійними позовними вимогами, про які не заявлялось в позовній заяві.

Зауваження скаржника в частині щодо неправомірного стягнення банком заборгованості по сплаті «процентів за період з 07.10.2014 по 10.07.2015», а також стягнення «пені за прострочення сплати кредиту та процентів за період з 07.10.2014 по 10.07.2015», посилаючись на те, що, ці вимоги пред'явлені за інший період ніж вказано у позові, а тому є зміною предмету позову, колегія суддів вважає недоречними, оскільки такі вимоги розцінюються збільшенням розміру позовних вимог, які заявлялись у позові, що повною мірою відповідає ч. 4 ст. 22 ГПК України.

За оцінкою колегії суддів, ствердження відповідача-1, що місцевим господарським судом не було досліджено виконання позивачем зобов'язання за Кредитним договором № 176К-13Ю від 04.07.2013, зокрема в частині щодо видачі кредиту, оскільки за Меморіальним ордером № 581758 від 04.07.2013 не можливо встановити приналежність підпису, є такими, що не заслуговують на увагу, та спростовуються наявними матеріалами справи.

За таких обставин, суд першої інстанції помилково задовольнив позов в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, відтак, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відповідача-1 ТОВ "Деміс канц" задовольнити частково, Рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2015 № 910/23828/14 змінити, в частині позовних вимог щодо стягнення солідарно з відповідача-1 ТОВ "Деміс Канц" та відповідача-2 ТОВ "Деміс Груп" на користь позивача ПАТ "Комерційний банк "Південкомбанк" 6 294 864,06 грн. - інфляційних втрат, 365 000,00 грн. - 3% річних залишити без розгляду, в іншій частині судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 22, 32-34, 43, 49, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача-1 ТОВ "Деміс канц" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2015 № 910/23828/14 змінити, виклавши резолютивну частину нового судового рішення в наступній редакції:

"Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути СОЛІДАРНО з відповідача-1 ТОВ "Деміс Канц" (01601 м. Київ, вул. Шовковична 42-44, ) та відповідача-2 ТОВ "Деміс Груп" (01033 м. Київ, вул. Саксаганського 77, поверх 2, ) на користь позивача ПАТ "Комерційний банк "Південкомбанк" (83015, м. Донецьк, проспект Ватутіна 33-А, ) 12 000 000 (дванадцять мільйонів) грн. 00 коп. - простроченої заборгованості по кредиту, 2 501 851 (два мільйони п'ятсот одну тисячу вісімсот п'ятдесят одну) грн. 98 коп. - заборгованості по сплаті процентів, 5 091 296 (п'ять мільйонів дев'яносто одну тисячу двісті дев'яносто шість) грн. 12 коп. - пені за прострочення сплати кредиту.

Стягнути СОЛІДАРНО з відповідача-1 ТОВ "Деміс Канц" (01601 м. Київ, вул. Шовковична 42-44, ) та відповідача-2 ТОВ "Деміс Груп" (01033 м. Київ, вул. Саксаганського 77, поверх 2, ) 73 080,00 грн. судового збору в дохід Державного бюджету України.

Позовні вимоги ПАТ "Комерційний банк "Південкомбанк" щодо стягнення солідарно з відповідача-1 ТОВ "Деміс Канц" та відповідача-2 ТОВ "Деміс Груп" 6 294 864 (шість мільйонів двісті дев'яносто чотири тисячі вісімсот шістдесят чотири) грн. 06 коп. - інфляційних втрат, 365 000 (триста шістдесят п'ять тисяч) грн. 00 коп.- 3% річних - залишити без розгляду".

Стягнути з позивача ПАТ "Комерційний банк "Південкомбанк" (83015, м. Донецьк, проспект Ватутіна 33-А, ) на користь відповідача-1 ТОВ "Деміс Канц" (01033 м. Київ, вул. Саксаганського 77, поверх 2, ) 9 269,46 грн. судового збору за апеляційне оскарження судового рішення.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2015 № 910/23828/14 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2015 № 910/23828/14 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Матеріали оскарження № 910/23828/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді О.О. Хрипун

М.Л. Яковлєв