ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2015 р. Справа № 927/1225/15

За позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Дружба

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Аромат в особі Філії Ніжинський міськмолзавод

про стягнення 1084872,20грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники:

від позивача ОСОБА_2 (довіреність б/н від 17.02.2014);

від відповідача не зявився.

СУТЬ СПОРУ: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Дружба (далі СТОВ Дружба) звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до Філії Ніжинський міськмолзавод ОСОБА_1 підприємства Аромат про стягнення 1 084 872,20грн у т.ч.:

- 1 074 801,46грн основна заборгованість;

- 9540,70грн пеня за період з 28.08.2015 по 02.09.2015;

- 530,04грн проценти за період з 28.08.2015 по 02.09.2015.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобовязання за договором на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) № 3 від 01.01.2015, в частині оплати за поставлений товар у встановлений договором строк.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 12.10.2015 матеріали вказаної справи направлені за підсудністю до господарського суду Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.10.2015 вказану справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 02.11.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.11.2015 замінено відповідача у справі, а саме залучено до участі у справі в якості відповідача Дочірнє підприємство Аромат в особі Філії Ніжинський міськмолзавод.

Відповідач у справі Дочірнє підприємство Аромат в особі Філії Ніжинський міськмолзавод письмового документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

Дослідивши матеріали справи подані письмові пояснення та докази, заслухавши пояснення позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2015 між СТОВ Дружба (далі продавець) та ДП Аромат в особі Філії Ніжинський міськмолзавод в особі директора, що діє на підставі положення та довіреності (далі покупець) укладено договір №01/07/15-01 поставки (а.с.18-20, далі - договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Враховуючи, що вищевказаний договір від імені відповідача у справі укладено директором філії ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності, такий договір є підставою для набуття прав та обовязків безпосередньо відповідачем у справі - ДП Аромат при укладенні договору відповідачем у даній справі не оспорюються.

За умовами такого договору, продавець зобовязується в порядку і на умовах, визначених вказаним договором, передати у власність покупцеві сількогосподарську продукцію (далі товар), а покупець зобовязується прийняти та оплатити такий товар (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору, місцем передачі товару від продавця покупцеві для подальшого транспортування до місцезнаходження виробничих потужностей покупця визначається місцезнаходження продавця: Борзнянський р-н, с. Сиволож.

Згідно п. 1.4 договору, перехід права власності на товар від продавця до покупця здійснюється після повного та фактичного закінчення процедури приймання товару за місцезнаходженням виробничих потужностей покупця, підписання всіх необхідних документів та наявності відмітки покупця про прийом товару на товарно-транспортній накладній.

У відповідності до п. 2.1 договору, оплату за товар покупець проводить по договірним цінам, що визначаються у відповідному протоколі погодження ціни, який є невідємною частиною вказаного договору. Ціна на товар може змінюватись 2 рази на місяць. Сторона, яка ініціює зміну ціни на товар зобовязана повідомити іншу сторону про зміну ціни не пізніше ніж за 5 календарних днів до такої зміни цінним листом з описом вкладення або передати особисто представнику (працівнику) продавця протокол погодження ціни під підпис.

Згідно п. 2.2 договору, загальна ціна на товар, складається по закінченню терміну дії договору на підставі первинної бухгалтерської документації.

Відповідно до п. 2.5 договору, розрахунки здійснюються шляхом безготівкового розрахунку безпосередньо між сторонами. За домовленістю сторін може проводитись готівковий розрахунок та/або розрахунок векселем. Зміна форми розрахунку закріплюється сторонами у додатковій угоді.

Тобто, сторонами у договорі не встановлений конкретний строк оплати поставленого товару.

Як визначено п. 7.2 договору, вказаний договір діє до 31.12.2017 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань.

Як встановлено під час розгляду справи, у період дії відповідного договору, протягом позивачем здійснювалась поставка товару відповідачу, що підтверджується квитанціями (а.с.22-29).

Частина товару сплачена відповідачем, що підтверджується банківськими виписками (а.с.30-64).

Позивач звертався до відповідача з претензією №95 від 08.08.2015 (а.с.77-78) відповідно до якої вимагав в семиденний термін з дня отримання претензії сплатити заборгованість в розмірі 1 074 801,46грн, що підтверджується описом вкладення (а.с.79) та квитанцією (а.с.80).

Як вбачається, з відомостей УДППЗ «Укрпошта» відправлення №857 отримано 20.08.2015.

Враховуючи, що відповідачем не оплачена частина поставленого йому товару позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд стягнути з відповідача 1 074 801,46грн основного боргу9510,70грн пені та 530,04грн 3% річних.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обовязку оплатити заборгованість за поставлений товар та застосування до нього відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством за порушення відповідного зобовязання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як визначено ч.1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також встановлено ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, враховуючи факт отримання відповідачем 20.08.2015 претензії №95 від 06.08.2015, а також враховуючи семиденний строк виконання вимог визначений у такій претензії, останнім днем виконання відповідачем вимоги про сплату заборгованості є 27.08.2015.

Доказів сплати товару на суму 1 074 801,46грн відповідачем суду не надано, з огляду на що, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення 1 074 801,46грн основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Так, згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 530,04грн за період з 28.08.2015 по 02.09.2015.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком суду розмір 3% річний за заявлений позивачем період становить 530,04грн, у звязку з чим вимоги позивача у даній частині підлягають повному задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 9540,70грн пені за період з 28.08.2015 по 02.09.2015.

Згідно до ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі; правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до п. 4.2 договору, за несвоєчасне, понад встановлений вказаним договором строк, проведення розрахунків за прийнятий товар, продавець вправі вимагати від покупця сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п.2 ч.1 цієї норми, сплата неустойки.

Штраф та пеня є видами неустойки згідно з ст.549 ЦК України. При цьому, відповідно до вказаної норми, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За розрахунком суду розмірі пені за період з 28.08.2015 по 02.09.2015 на заборгованість відповідача в сумі 1 074 801,46грн становить 9540,70грн, у звязку з чим вимоги позивача у даній частині підлягають повному задоволенню.

В силу ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 16 273,08грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства Аромат в особі Філії Ніжинський міськмолзавод на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Дружба 1 074 801,46грн основної заборгованості, 9540,70грн пені, 530,04грн 3% річних.

3. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства Аромат в особі Філії Ніжинський міськмолзавод на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Дружба 16 273,08грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 14.12.2015

Суддя С.І. Чонгова