ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2015 р.Справа № 916/3767/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді: Ліпчанської Н.В.,

суддів: Савицького Я.Ф., Ярош А.І.

(склад колегії суддів змінено на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду №912 від 09.12.2015р.)

При секретарі судового засідання Молодові В.С.

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю №1 від 02.01.2014р.,

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю №97/С від 07.08.2015р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ОТП Капітал"

на рішення господарського суду Одеської області від 30.10.2015р.

по справі № 916/3767/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами "ОТП Капітал",

до відповідача: Приватного підприємства "КОМПРЕД ЮГ",

про зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

04.09.2015р. Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами "ОТП Капітал" (далі Товариство) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства "КОМПРЕД ЮГ" (далі - Підприємство) про зобовязання вчинити певні дії.

Позов мотивовано тим, що позивач являється власником нежитлового приміщення загальною площею 525,3 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. В. Арнаутська, буд. 44. Попереднім власником приміщення було ТОВ ТЕКОМ, за яким залишилась заборгованість зі сплати за послуги з енергопостачання. Відповідач є основним споживачем електричної енергії для позивача. Після переходу права власності 01.08.2014 р. між позивачем та відповідачем було підписано додаткову угоду б/н до договору б/н про спільну експлуатацію приміщення від 01.07.2011р.

Позивач на виконання умов договору та додаткової угоди справно сплачує витрати на утримання адміністративно-службової будівлі. Разом з тим, відповідач в порушення вимог діючого законодавства, ПКЕЕ, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 р. № 1357, щодо строків, неодноразово та безпідставно здійснює дії з перешкоджання господарській діяльності позивача та суборендарів шляхом самовільного відключення приміщення позивача від енергопостачання, мотивуючи свої дії необхідністю сплати позивачем боргів попереднього власника. Внаслідок зазначених дій відповідача орендарям приміщення було нанесено збитки в розмірі 1328,80 грн., які позивач збув змушений відшкодувати, що за домовленістю з орендарями було здійснено шляхом коригування розміру орендної плати.

Крім того, позивач не має фізичного доступу до електрощитової, тому навіть у необхідному випадку не може нею користуватися, внаслідок чого на підставі ст. 188 ГК України підлягає доповненню додаткова угода від 01.08.2014 р. до договору б/н про спільну експлуатацію приміщення від 01.07.2011 р. пунктами, а саме:

«П. 5 щодо права звернення відповідача з позовом до суду при невмотивованій відмові від оплати за договором та не виконанні своїх зобовязань позивачем;

П. 4.3.1. щодо позбавлення відповідача права відключати приміщення позивача від інженерних мереж, якщо між позивачем і постачальниками комунальних послуг укладені прямі договори;

П. 4.3.2 у випадку відключення відповідачем позивача від зазначених інженерних мереж зобовязати відповідача виплатити позивачеві штраф у розмірі 5000 гривень;

П. 6 щодо зобовязання відповідача надати позивачеві постійний доступ до електрощитової, яка знаходиться на першому поверсі адміністративно-службової будівлі, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. В. Арнаутська, буд. 44, та право користування нею шляхом надання ключа від приміщення, в якому вона знаходиться».

У відзиві відповідач позовні вимоги Товариства не визнає та просить у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що договір б/н про спільну експлуатацію приміщення від 01.07.2011 р. на пропозицію відповідача позивачем не підписано з причини незгоди з деякими умовами договору. Варіант договору, запропонований позивачем, не узгоджують інші співвласники будівлі, що підписали зазначений договір. Договірні відносини між позивачем та іншими співвласниками будівлі, а також відповідачем, щодо експлуатації будівлі відсутні, у звязку з чим додаткова угода є нікчемною, оскільки позивач не є учасником основного договору, а тому не може вносити в нього доповнення. Крім того, відповідач не має повноважень самостійно укладати додаткові угоди до договору про спільну експлуатацію приміщення, внаслідок чого підстави для задоволення позову відсутні.

Рішенням господарського суду Одеської області від 30.10.2015 області (суддя .ОСОБА_3В.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що, позивач не є стороною договору б/н про спільну експлуатацію будівлі від 01.07.2011 р., тому не наділений законом правом на внесення змін до нього у судовому порядку. В той же час внесення змін в додаткову угоду не потягне за собою зміни основного договору та жодним чином не вплине на права та охоронювані законом інтереси позивача, внаслідок чого вимоги позивача щодо позбавлення відповідача права відключати приміщення позивача від інженерних мереж, якщо між позивачем і постачальниками комунальних послуг укладені прямі договори; у випадку відключення відповідачем позивача від зазначених інженерних мереж зобовязати відповідача виплатити позивачеві штраф у розмірі 5000,00 грн.; зобовязання відповідача надати позивачеві постійний доступ до електрощитової задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються на законі, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

В апеляційній скарзі Товариство просило рішення місцевого суду скасувати та постановити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Скарга майже повністю дублює доводи, викладені у позовній заяві. У судовому засіданні скаржник підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні представник відповідача просить рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено місцевим господарським судом 01.07.2011р. між ПП Компред Юг, ТОВ Стражспецтех, ТОВ Теком, ТОВ Джасни, ДП Система, ПКФ Бона-Кью, ПАТ Промінвестбанк в особі філії Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Одесі було укладено договір про спільну експлуатацію будівлі за адресою: м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 44 (а.с. 27-28).

Згідно до ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як свідчать матеріали справи, зокрема, згідно до свідоцтва № 1632 від 10.07.2014 р. позивачеві належить на праві власності майно, що складається з нежитлових приміщень № 520, загальною площею 525,3 кв.м., що раніше належали ТОВ Теком, на підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником ВПВР управління ДВС ГУЮ в Одеській області (а.с. 34).

Відповідно до п. 2.7 договору про спільну експлуатацію будівлі від 01.07.2011 року у випадку повної передачі (продажу) своїх площ іншому (іншим) особам, учасник договору виключається з договору, а нові власники площ включаються в склад учасників договору та несуть такі ж обовязки, як всі учасники.

Як правомірно встановлено місцевим судом та цей факт не заперечується жодною із сторін, договір про спільну експлуатацію будівлі від 01.07.2011 р. до теперішнього часу позивачем не підписано.

Проект договору із змінами, внесеними позивачем, не узгоджено іншими співвласниками будівлі.

Тобто, місцевий суд дійшов до правомірного та обґрунтованого висновку про те, що договірні відносини між позивачем та іншими співвласниками будівлі, а також відповідачем щодо експлуатації будівлі відсутні.

Як свідчать матеріали справи, 01.08.2014 р. між позивачем та відповідачем підписано додаткову угоду до договору про спільну експлуатацію будівлі від 01.07.2011 р., за умовами якої сторони змінили учасника договору ТОВ Теком на позивача, зазначивши, що до позивача переходять всі права та обовязки попереднього власника. При цьому обовязки та борги ТОВ Теком, що виникли до підписання додаткової угоди, погашаються за рахунок ТОВ Теком (а.с. 26).

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що діючим законодавством не передбачено внесення змін та доповнень в договір особою, яка не є стороною договору.

Жодних доказів, які б свідчили про існування у відповідача повноважень на укладення додаткової угоди до договору без відома інших сторін договору б/н про спільну експлуатацію будівлі від 01.07.2011 р. матеріали справи не містять та скаржником в супереч ст. 33 ГПК України суду не надано.

Відповідно до ст.188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов до правомірного та обгрунтованого висновку про те, що позивач не є стороною договору про спільну експлуатацію будівлі від 01.07.2011 р., у звязку з чим не наділений законом правом на внесення змін до нього у судовому порядку.

В той же час внесення змін в додаткову угоду не потягне за собою зміни основного договору та жодним чином не вплине на права та охоронювані законом інтереси позивача.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 ст.14 ЦК України визначається, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї, але обовязковими можуть бути тільки ті дії, як передбачені договором або визначені законом.

Згідно до ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд здійснивши системний аналіз вище наведених норм чинного законодавства, дійшов до правомірного та обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги позивача щодо позбавлення відповідача права відключати приміщення позивача від інженерних мереж, якщо між позивачем і постачальниками комунальних послуг укладені прямі договори; у випадку відключення відповідачем позивача від зазначених інженерних мереж зобовязати відповідача виплатити позивачеві штраф у розмірі 5000,00 грн.; зобовязання відповідача надати позивачеві постійний доступ до електрощитової задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються на законі, внаслідок чого підстави для задоволення позову - відсутні.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.7 Закону України Про судоустрій і статус суддів кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду й про те, що не підлягає задоволенню і вимога щодо наділення відповідача правом звернення з позовом до суду при невмотивованій відмові від оплати за договором та не виконанні своїх зобовязань позивачем, оскільки таким правом позивача вже наділено законом.

Правомірно, відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України, понесені судові витрати по справі на оплату судового збору за подання позову покладені місцевим судом на позивача.

При викладених обставинах колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101- 105 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Одеської області від 30.10.2015р. у справі №916/3767/15 - залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ОТП Капітал" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий Н.В. Ліпчанська

Суддя Я.Ф. Савицький

Суддя А.І. Ярош