ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2015 р. Справа № 922/5275/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В., суддя Тарасова І.В.

при секретарі Логвін О.О.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, довіреність б/н від 07.07.2015

1-го відповідача не зявися

2-го відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Науково-виробничого центру "Сігма" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю, м. Одеса (вх. №5246 Х/3-12)

на рішення господарського суду Харківської області від 22.10.15 р. у справі № 922/5275/15

за позовом Науково-виробничого центру "Сігма"(підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна правова компанія "Бонд інтелект груп", м. Харків

2. Дочірнього підприємства "Фуршет-регіон", м. Ірпинь Київської області

про стягнення 16 622,16 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Науково-виробничий центр"Сігма" (підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна правова компанія "Бонд інтелект групп", першого відповідача та Дочірнього підприємства "Фуршет Регіон", другого відповідача про стягнення з відповідачів солідарно 16 622,16 грн., в тому числі: 10 055,64 грн. основного боргу за договором поставки від 01.06.2012 р. № ФРО13195 та нарахованих цей борг 5 621,08 грн. інфляційних втрат, 604,25 грн. пені та 341,19 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Харківської області від 22 жовтня 2015 року у справі № 922/5275/15 (суддя Чистякова І.О.) відмовлено в задоволенні позову частково. Відмовлено в задоволенні позову в частині позовних вимог, пред'явлених до першого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна правова компанія "Бонд інтелект групп".

В частині позовних вимог до другого відповідача - Дочірнього підприємства "Фуршет Регіон", провадження у справі припинено.

Позивач звернувся з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Харківської області від 22 жовтня 2015 року у справі № 922/5275/15, в якій, просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю, посилаючись на відсутність підстав для припинення провадження у справі. Позивач вважає, що позовна вимога щодо стягнення заборгованості носить майновий характер та жодним чином не підпадає під дію мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Відповідачі відзив на апеляційну скаргу не надали, своїм правом на участь при розгляді апеляційної скарги не скористались, про час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи, що всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте відповідачі не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обовязковою господарським судом, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обовязком сторони, колегія суддів вважає можливим розглянути справу по суті в судовому засіданні 09.12.2015 року за відсутності представників відповідачів за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, вислухавши доводи представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, 01.06.2012 року між позивачем - Науково - виробничим центром "Сігма" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (постачальником) та 2-им відповідачем - Дочірнім підприємством "Фуршет Регіон" (покупцем) укладено договір поставки № ФР013195, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, та у відповідності з замовленням покупця, поставити товар, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в Специфікації. Поставка товару постачальником здійснюється з метою його оптово/роздрібної реалізації покупцем через мережу магазинів "Фуршет".

Договір набирає силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2015 року.

Звертаючись до господарського суду, позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив про те, що на виконання умов договору він поставив 2-ому відповідачу товар за видатковими накладними № 53389 від 14.04.2014р. на суму 1306,49 грн., № 55102 від 16.04.2014р. на суму 123,26 грн., № 54471 від 16.04.2014р. на суму 1551,10 грн., № 54946 від 16.04.2014р. на суму 373,03 грн., № 55103 від 16.04.2014р. на суму 1777,91 грн., № 55138 від 16.04.2014р. на суму 577,20 грн., № 55137 від 16.04.2014р. на суму 372 грн., № 58219 від 23.04.2014р. на суму 117,60 грн., №58220 від 23.04.2014р. на суму 459,60 грн., №58218 від 23.04.2014р. на суму 3345,67 грн. та № 58221 від 23.04.2014р. на суму 779,38 грн.

Також, як стверджує позивач, борг 2-го відповідача за видатковою накладною № 53389 від 14.04.2014р. складає 578,89 грн. та мав бути сплачений не пізніше 28.06.2014 р. Згідно видатковими накладними № 55102 від 16.04.2014р. на суму 123,26 грн., № 54471 від 16.04.2014р. на суму 1551,10 грн., № 54946 від 16.04.2014р. на суму 373,03 грн., № 55103 від 16.04.2014р. на суму 1777,91 грн., № 55138 від 16.04.2014р. на суму 577,20 грн. та № 55137 від 16.04.2014р. на суму 372 грн. сума основного боргу 2-го відповідача складає 4774,50 грн. та мала бути сплачена не пізніше 30.06.2014 р. Згідно видатковими накладними № 58219 від 23.04.2014р. на суму 117,60 грн., №58220 від 23.04.2014р. на суму 459,60 грн., №58218 від 23.04.2014р. на суму 3345,67 грн. та № 58221 від 23.04.2014р. на суму 779,38 грн. сума основного боргу 2-го відповідача складає 4702,25 грн. та мала бути сплачена не пізніше 07.07.2014 р.

За твердженням позивача, 2-ий відповідач, в порушення умов договору, за отриманий товар не розрахувався, чим порушив умови договору щодо строків розрахунків за одержаний товар та не здійснив його оплату в повному обсязі та в обумовлені строки, у зв`язку з чим у 2-го відповідача виникла заборгованість в розмірі 10055,64 грн. Також, за порушення 2-им відповідачем грошового зобов`язання позивачем заявлено вимогу про стягнення пені у розмірі облікової ставки НБУ на підставі ч.6 ст. 231 Господарського кодексу України в сумі 604,25 грн., а також 3% в сумі 341,19 грн. та інфляційних втрат в сумі 5621,08 грн. згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, які розраховані станом на 20.08.2015 року.

Крім того, 02.06.2014 року між позивачем та ТОВ "Міжнародна правова компанія "Бонд інтелект груп" (1-й відповідач) укладено договір поруки № 02/06 від 02.06.2014 року, відповідно до умов якого 1-й відповідач поручився перед позивачем за виконання 2-м відповідачем всіх грошових зобовязань, які виникли або виникнуть у майбутньому за договором поставки № ФР013195 від 01.06.2012 року.

Враховуючи викладені обставини, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна правова компанія "Бонд інтелект групп" та Дочірнього підприємства "Фуршет Регіон" 16 622,16 грн., в тому числі: 10 055,64 грн. основного боргу за договором поставки від 01.06.2012 р. № ФРО13195 та нарахованих цей борг 5 621,08 грн. інфляційних втрат, 604,25 грн. пені та 341,19 грн. 3% річних.

Вирішуючи даний господарський спір суд першої інстанції виходив з обставин, за якими встановив, що ухвалою господарського суду Київської області від 30.07.2015р. по справі №911/1892/15 порушено провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Фуршет Регіон". На офіційному веб - сайті Вищого господарського суду України 31 липня 2015 року було оприлюднено оголошення про порушення справи про банкрутство Дочірнього підприємства "Фуршет Регіон" за № 20895. Враховуючи, що грошові зобов`язання 2-го відповідача за вищезазначеним договором виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Фуршет Регіон", суд першої інстанції вважав, що вимоги позивача до 2-го відповідача є конкурсними, а не поточними в розумінні ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Також, місцевим господарським судом встановлено, що позовну заяву подано до суду 09 вересня 2015р., тобто після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. Позивач не звертався із заявою про визнання його грошових вимог до боржника в межах справи про банкрутство.

Таким чином, керуючись ч. 1 ст. 17, ч. 4 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також зважаючи на те, що вимоги позивача до 2-го відповідача виникли до порушення справи про банкрутство, суд першої інстанції дйшов висновку про те, що такі вимоги не можуть розглядатись у межах позовного провадження, а тому повинні вирішуватися у межах справи про банкрутство в господарському суді Київської області. За таких обставин провадження у справі відносно 2-го відповідача припинено на підставі п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України в порядку позовного провадження, оскільки існують спірні правовідносини пов'язані з вчиненням юридично значимих дій в ході провадження у справі про банкрутство.

Проте, колегія суддів не може погодитись з рішенням суду першої інстанції в частині припинення провадження у справі відносно заявлених позовних вимог до 2-го відповідача саме на підставі п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, виходячи з наступного.

Так, за приписами ч.2 ст.1 та п.1 ч.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності. Господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду.

Як роз'яснено в п.п.3.1,3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації, а також спори зі справ, що виникають з корпоративних відносин. З огляду на приписи ч.2 ст.1 та ст.12 ГПК зазначені справи підвідомчі господарським судам і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

В даному випадку, спір виник між позивачем та 2-м відповідачем, як субєктами господарювання, та обумовлений наявністю між ними господарських відносин за договором поставки № ФР013195 від 01.06.2012 року. За таких обставин, суд першої інстанції помилково припинив провадження на підставі п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою господарського суду Київської області від 30.07.2015р. по справі №911/1892/15 порушено провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Фуршет Регіон".

На офіційному веб - сайті Вищого господарського суду України 31 липня 2015 року було оприлюднено оголошення про порушення справи про банкрутство Дочірнього підприємства "Фуршет Регіон" за № 20895.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи грошові зобов`язання 2-го відповідача за вищезазначеним договором виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Фуршет Регіон", а тому вимоги позивача до 2-го відповідача не є поточними в розумінні ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", як-то зазначає позивач.

Крім того, колегія судів зазначає, що згідно ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, предявлений позов, який ґрунтується на грошових зобовязаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство.

Як вищевстановлено судом на офіційному веб - сайті Вищого господарського суду України 31 липня 2015 року було опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство за № 20895.

Позовну заяву подано до суду 09 вересня 2015р., тобто після порушення справи про банкрутство та офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ДП "Фуршет Регіон".

Як свідчать матеріали справи та встановлено з пояснень в суді апеляційної інстанції представника позивача, позивач із заявою про визнання його грошових вимог до боржника в межах справи про банкрутство не звертався.

Колегія суддів враховує, що згідно статті 41 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Провадження в справах про банкрутство регулюється Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який містить спеціальні норми, які мають пріоритет у застосуванні щодо інших законодавчих актів України.

Стаття 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі по тексту Закон) визначає кредитора у справі про банкрутство як фізичну або юридичну особу чи державний орган, вимоги яких щодо грошових зобов'язань до боржника підтверджені у встановленому порядку документами, включені до реєстру вимог кредиторів та визнані судом. Вказаною нормою також визначено, що конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 14 Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Боржник разом з розпорядником майна за наслідками розгляду зазначених вимог повністю або частково визнає їх або відхиляє, з обґрунтуванням підстав відхилення, про що розпорядник майна повідомляє письмово заявників і господарський суд. Відповідно до частини 6 статті 14 названого Закону вимоги кредиторів, визнані боржником або господарським судом, включаються розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Проте, згідно ч. 4 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Відповідно до ч. 15 ст. 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з моменту порушення провадження у справі про банкрутство:

пред'явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство.

За таких обставин, заявлені позивачем вимоги повинні розглядатись з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", тобто в межах справи про банкрутство та не можуть розглядатись в межах позовного провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для припинення провадження провадження у справі відносно 2-го відповідача на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України у звязку з відсутністю предмету спору, заявленого в межах позовного провадження.

Що стосується позовних вимог до 1-го відповідача, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанціїв про відмову у їх задоволенні за безпідставністю, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 02.06.2014 р. між позивачем - Науково - виробничим центром "Сігма" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (Кредитор) та 1-им відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна правова компанія "БОНД ОСОБА_2" (Поручитель) укладено Договір поруки № 02/06 (Договір поруки).

Згідно п.1.1. Договору поруки Поручитель поручився перед Кредитором за виконання Боржником (2-им відповідачем) всіх грошових зобов`язань, які виникли або можуть виникнути в майбутньому за договором поставки № ФР013195 від 01.06.2012 р. (надалі - Основний договір), укладеного між Постачальником (Кредитором за даним Договором) та Покупцем (Боржником за даним Договором).

Відповідно п. 1.2 і п. 1.3 Договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором за невиконання або неналежне виконання Боржником зобов'язань за Основним договором, які забезпечуються Поручителем в повному обсязі (основний борг з урахуванням індексу інфляції, відсотки за користування чужими грошовими коштами, збитки, неустойка, валютні зміни ціни товару).

Згідно п.5.1. Договору поруки цей договір вважається укладеним з дати зазначеної в правому верхньому куті першої сторінки тексту цього Договору (02.06.2014 р.). Порука припиняється 25.09.2015.

Статтею 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

На правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем, розповсюджується вимоги ст. 530 ЦК України, а саме якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п.2.1.1. Договору поруки Поручитель зобов'язується погасити заборгованість Боржника протягом 60-ти календарних днів з моменту отримання письмової вимоги від Кредитора.

Отже, моментом, коли боржник буде вважатися таким, що прострочив виконання, настає зі спливом 60-ти денного строку з моменту отримання письмової вимоги від Кредитора. Саме з цього ж моменту буде порушення права кредитора і виникнуть підстави для звернення до суду за захистом порушених прав.

Як повідомив представник позивача, під час розгляду справи як в суді першої, так і апеляційної інстанції, він не надсилав 1-ому відповідачу вимоги про сплату заборгованості 2-го відповідача.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

За таких обставин, подання позову до 1-го відповідача про захист порушеного права є передчасним, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог до 1-го відповідача, оскільки позивач не довів наявність тих обставин, на підставі яких він просить позов задовольнити. Тому рішення в зазначеній частині підлягає залишенню без змін.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду Харківської області від 22.10.15 р. у справі № 922/5275/15 в частині припинення провадження відносно 2-го відповідача ДП "Фуршет Регіон" на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п. 4 ч. 1 ст. 104, ст. ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Науково-виробничого центру "Сігма" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю, м. Одеса задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 22.10.15 р. у справі № 922/5275/15 в частині припинення провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 ГПК України відносно другого відповідача - Дочірнього підприємства "Фуршет Регіон" скасувати.

Провадження у справі відносно другого відповідача - Дочірнього підприємства "Фуршет Регіон" припинити на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Тарасова І. В.