ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015р. Справа№ 914/3549/15

Господарський суд Л/о у складі судді Чорній Л.З. розглянувши матеріали

За позовом: Приватного підприємства «Агролеон-Захід», м. Жовква Львівської області

до відповідача: ОСОБА_1 господарства «ОСОБА_2 Захід-Агро», с. Сморжів Радехівського району Львівської області

про стягнення 149 100,00 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3 представ.

від відповідача: не зявився

Судом розяснено зміст ст.ст.20,22 ГПК України, а саме, процесуальні права та обовязки, зокрема, право заявляти відводи. Відводу не заявлено.

Позов заявлено Приватним підприємством «Агролеон-Захід», м. Жовква Львівської області до відповідача ОСОБА_1 господарства «ОСОБА_2 Захід-Агро», с. Сморжів Радехівського району Львівської області про стягнення 149 100,00 грн.

Ухвалою суду від 12.10.2015 року порушено провадження у справі та справу призначено до розгляду в засіданні на 04.11.2015 року. Ухвалою суду від 04.11.15 р. у звязку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 18.11.15 р., 09.12.2015р., 16.12.2015р.

Представник позивача в судове засідання зявився, в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд стягнути з відповідача на рахунок позивача 149 100,00 грн. за отриманий товар.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, письмових пояснень по суті позову суду не надав. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців підприємство відповідача зазначено: 80500, Львівська область, Буський р-н, м.Буськ, майдан Незалежності, буд. 5. Судом надіслано ухвалу з повідомленням про вручення.

В разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), і не повернуто підприємством звязку, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце наступного судового засідання. (Постанова пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р.).

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа слухається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

23 травня 2013 року між Приватним підприємством «Агролеон-Захід» (продавець) та ОСОБА_1 господарством «Серміш Агро» (покупець) укладено договір купівлі-продажу № ДГ-1180,найменування, загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна якого була визначена сторонами у специфікаціях, що були підписані сторонами в якості додатку № 3 до Договору.

Порядок розрахунків та поставки між Покупцем та Продавцем передбачені пунктом 3.1 та 4.1 Договору, відповідно до якого, умови оплати та поставки визначаються Сторонами в Додатках до даного Договору, що є його невідємною частиною.

Відповідно до додатку № 3 від 30.05.2013 року до договору № ДГ- 1180 від 23.05.2013р. продавець повинен здійснити поставку товару, а саме магній сульфат (мішок 25 кг) в кількості 21 тонни (ціна за 1 тонну 7100,00 грн.) на загальну суму 149 100,00 гривень. Згідно даного додатку покупець повинен здійснити остаточну оплату за товар в термін до 05.06.2013 року.

Вказаний товар отриманий покупцем 30.05.2013 р., згідно видаткової накладної №380 від 30.05.2013р., однак кошти на поточний рахунок продавця за товар не були перераховані.

22.07.2014 року між ФГ «Серміш-Агро» та СФГ «ОСОБА_2 Захід-Агро» укладено угоду про переведення боргу № ДГ-1556. Відповідно до вказаної угоди ФГ «Серміш-Агро» (первинний боржник) передає, а СФГ «ОСОБА_2 Захід-Агро» (новий боржник) зобовязується виконати частину грошового зобовязання (боргу), що дорівнює сумі 149 100,00 грн., що виникло з договору № ДГ-1180 від 23.05.2013 року, укладеного між первинним боржником та ПП «Агролеон-Захід» (кредитор).

Однак, станом на час подання позовної заяви до суду заборгованість боржником не погашена.

Відповідач в судове засідання не зявився, письмових пояснень по суті позову суду не надав.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Статтею 193 ГК України передбачено, що господарські зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських зобовязань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем у встановленому законом порядку отримання ПП «Агролеон-Захід» від ОСОБА_1 господарства «Серміш Агро» товару на загальну суму 149 100,00 грн. Вказане підтверджується видатковою накладною №380 від 30.05.13 р. та довіреністю Ф/г ОСОБА_2 №18 від 30.05.13 р. за підписом директора підприємства на отримання товару від позивача. Копії вказаних документів позивачем долучено до метеріалів справи.

Відповідно до угоди про переведення боргу №ДГ-1556 від 22.07.14 р. ФГ «Серміш-Агро» (первинний боржник) передав, а СФГ «ОСОБА_2 Захід-Агро» (новий боржник) зобовязався виконати частину грошового зобовязання (боргу), що дорівнює сумі 149 100,00 грн., що виникло з договору № ДГ-1180 від 23.05.2013 року, укладеного між первинним боржником та ПП «Агролеон-Захід» (кредитор). Вказаний договір на момент звернення з позовом до суду є чинним і підлягає виконанню, зворотнього суду не доведено.

З огляду на викладене заборгованість відповідача перед позивачем на загальну суму 149 100,00 грн. є підставною, обґрунтованою поданими суду доказами і такою, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, позовні вимоги в установленому законом порядку не спростував.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства. Змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватись на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Відповідно до принципу змагальності сторони, інші особи, які беруть участь у справі, якщо вони бажають досягти бажаного для себе, або осіб, на захист прав яких подано позов, найбільш сприятливого рішення, зобов'язані повідомити суду усі юридичні факти, що мають значення для справи, вказати або надати докази, які підтверджують чи спростовують ці факти, а також вчинити інші передбачені законом дії, спрямовані на те, аби переконати суд у своїй правоті.

У відповідності до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач надав суду всі належні та допустимі докази, які дають можливість суду задоволити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача 149 100,00 грн. та судові витрати по справі.

Керуючись ст. 193 ГК України, ст.ст. 204, 526, 610, 612 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82-85 ГПК України суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 господарства «ОСОБА_2 Захід-Агро» (80500, Львівська область, Буський район, м.Буськ, майдан Незалежності, 5; ) на користь Приватного підприємства «Агролеон-Захід» (80300, Львівська область, м. Жовква, вул. Равська,15д; ) 149 100,00 грн. боргу та 2 236,50 грн. судового збору.

Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17.12.2015 р.

Суддя Чорній Л.З.