ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2015 р. Справа №914/3861/15

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

при секретарі судового засідання Кришталь М.Б.,

за участю представників:

від позивача (скаржника) ОСОБА_1

від відповідача не зявився

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства «Холдингова компанія «ЕКО-ДІМ», вих.№475 від 16.11.2015 року

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.11.2015 року (суддя Мороз Н.В.)

про передачу за підсудністю

справи №914/3861/15

за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства «Холдингова компанія «ЕКО-ДІМ», м. Львів

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», м. Київ

про тлумачення умов кредитного договору №183/КС-12 від 31.10.2012 року

в с т а н о в и в :

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.11.2015 року справу №914/3861/15 за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства «Холдингова компанія «ЕКО-ДІМ» до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про тлумачення умов кредитного договору №183/КС-12 від 31.10.2012 року передано за підсудністю Господарському суду м. Києва.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що згідно з п.20.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10.2011 року «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» (зі змінами, внесеними постановою Вищого господарського суду №6 від 10.07.2014 року), визначаючи територіальну підсудність справи, господарські суди повинні виходити, зокрема, з того, що спори, повязані з укладанням, зміною умов, розірванням чи визнанням недійсними договорів, підлягають вирішенню господарським судом за місцем знаходження однієї з сторін, до якої звернувся заявник. При цьому, враховуючи, що місцезнаходженням відповідача (сторони, до якої звернувся позивач з вимогою про тлумачення умов кредитного договору №183/КС-12 від 31.10.2012 року) ОСОБА_2 акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» є м. Київ, суд першої інстанції, на підставі ст.ст.15, 17 ГПК України, вирішив передати дану справу за підсудністю до Господарського суду м. Києва.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач Публічне акціонерне товариство «Холдингова компанія «ЕКО-ДІМ» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.11.2015 року по справі №914/3861/15. Зокрема, зазначає, що відповідно до ч.1 ст.15 ГПК України даний спір слід розглядати за місцезнаходженням позивача , тобто сторони, зобовязаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії. Поряд з тим, посилається на п.20.5 постанови Пленуму ВГС України №10 від 24.10.2011 року «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам».

Згідно з ч.1 ст.106 ГПК України окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема і про передачу справи за підсудністю (п.4).

Відповідно до ч.2 ст.102 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.11.2015 року по справі №914/3861/15.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення ухвали суду (арк. справи 34).

Оскільки явка представника відповідача не визнавалась обовязковою та останній належним чином повідомлений про судове засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача (скаржника), розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «Холдингова компанія «ЕКО-ДІМ» (м. Львів) звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (м. Київ) про тлумачення умов кредитного договору №183/КС-12 від 31.10.2012 року.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.11.2015 року справу №914/3861/15 за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства «Холдингова компанія «ЕКО-ДІМ» до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про тлумачення умов кредитного договору №183/КС-12 від 31.10.2012 року передано за підсудністю Господарському суду м. Києва.

Відповідно до ч.2 ст.17 ГПК України ухвалу про передачу справи за підсудністю може бути оскаржено.

Згідно з п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24 жовтня 2011 року «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного господарського суду.

Статтею 637 ЦК України встановлено, що тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст.213 цього Кодексу.

За змістом статті 213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими ч. 3 цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.

Частиною першою ст.15 ГПК України передбачено, що справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобовязаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо.

Поряд з тим, у пункті 20.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24 жовтня 2011 року «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» (з урахуванням змін, внесених постановою Вищого господарського суду України №6 від 10.07.2014 року) розяснено, що визначаючи територіальну підсудність справи, господарські суди повинні виходити з того, що спори, пов'язані з укладанням, зміною умов, розірванням чи визнанням недійсними договорів, підлягають вирішенню господарським судом за місцем знаходження однієї з сторін, до якої звернувся заявник.

З позовної заяви вбачається, що місцезнаходження відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» є м. Київ, вул. Хорива, 11А. В даному випадку саме Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» (м. Київ) є стороною, до якої звернувся позивач з позовом про тлумачення умов договору.

Враховуючи наведене, вище, з огляду на місцезнаходження відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (м. Київ), колегія суддів погоджується з висновком Господарського суду Львівської області, що даний спір належить до підсудності Господарського суду міста Києва.

Частиною першою ст.17 ГПК України визначено, якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю не пізніше п'яти днів з дня надходження позовної заяви або винесення ухвали про передачу справи.

Таким чином, оскаржувана ухвала Господарського суду Львівської області відповідає вимогам чинного законодавства.

Щодо посилань скаржника в апеляційній скарзі на п.20.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24 жовтня 2011 року «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», колегія суддів наголошує, що зазначений пункт виключено згідно з постановою Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 10.07.2014 року.

З огляду на наведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали немає.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, в порядку ст.49 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.101, 102, 103, 105, 106 ГПК України, суд,

постановив:

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.11.2015 року у справі №914/3861/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства «Холдингова компанія «ЕКО-ДІМ» без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи №914/3861/15 направити до Господарського суду міста Києва.

Повну постанову складено 10.12.2015 року

Головуючий-суддя: Якімець Г.Г.

Судді: Бойко С.М. Бонк Т.Б.