РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2015Справа №910/26726/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія

«ІНГО Україна»

до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія»

про відшкодування шкоди в розмірі 21 371,84 грн.

Суддя Андреїшина І.О.

У судовому засіданні брали участь представники сторін:

від позивача: Храмов Я.М.

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про відшкодування шкоди в розмірі 21 371,84 грн. в результаті настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26.01.2014 р. в Київській області, Києво-Святошинському районі, селі Тарасівка, по вулиці Чапаєва об 11 год. 45 хв. за участю транспортних засобів марки «Renault Kangoo», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, що належить ОСОБА_3, та марки «Ford Fusion», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, що належить ОСОБА_5

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2015 р. за даною позовною заявою порушено провадження у справі № 910/26726/15 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 25.11.2015 р., зобов'язано сторін надати певні документи, також направлено запит до МТСБУ для витребування інформації.

27.10.2015 р. через відділ діловодства від МТСБУ надійшла відповідь на судовий запит, 03.11.2015 р. від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, які залучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 25.11.2015 р. представник позивача надав суду оригінали документів для огляду в судовому засіданні просив відкласти розгляд справи, для надання йому можливості представити суду додаткові докази у справі.

Розглянувши дане клопотання, суд його задовольнив з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання 25.11.2015 р. не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, вимог ухвали не виконав. До Господарського суду міста Києва повернувся конверт із направленною ухвалою про порушення провадження у справі з відміткою відділення поштового зв'язку «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо».

Враховуючи наведене, Господарський суд міста Києва з метою з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору у даній справі, керуючись ст. 77 ГПК України, ухвалою від 25.11.2015 р. розгляд справи відклав на 09.12.2015 р.; повторно зобов'язав сторін надати суду певні документи та пояснення.

Представник позивача в судовому засіданні 09.12.2015 р. надав суду документи, які залучено до матеріалів справи; надав усні пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 09.12.2015 р. не з'явився, вимоги ухвал у даній справі не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві.

Згідно з абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання та про наслідки ненадання ними витребуваних судом документів, то за таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними матеріалами без участі представника зазначеного учасника судового процесу.

У судовому засіданні 09.12.2015 р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відносини, пов'язані із страхуванням, регулюються параграфом 2 глави 35 Господарського кодексу України, главою 67 Цивільного кодексу України, Законом України від 07.03.1996 р. № 85/96-ВР «Про страхування» (надалі - Закон України «Про страхування»), а відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - також Законом України від 01.07.2004 р. № 1961 - IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

29.05.2008 р. між Закритим акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», яка була перейменована на Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», (страховик), ОСОБА_5 (страхувальник) та АКБ «Укрсоцбанк» (вигодонабувач) був укладений договір № 310560061 страхування наземних транспортних засобів, за умовами якого застраховано ризики, пов'язані з експлуатацією транспортного засобу - автомобіля марки «Ford Fusion», державний номер НОМЕР_2.

За вказаним договором страхова сума - 100 890,00 грн.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

26.01.2014 р. в Київській області, Києво-Святошинському районі, селі Тарасівка, по вулиці Чапаєва об 11 год. 45 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів марки «Renault Kangoo», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, що належить ОСОБА_3, та марки «Ford Fusion», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, що належить ОСОБА_5, що підтверджується довідкою № 9339857 УДАІ ГУ МВС України в м. Києві (копія в матеріалах справи).

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди застрахований позивачем автомобіль марки «Ford Fusion», державний номер НОМЕР_2, зазнав пошкоджень.

Згідно з довідкою № 9339857 УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, особою, винною в скоєнні адміністративного правопорушення, є водій ОСОБА_2, і його вина встановлена постановою Святошинського районного суду м. Києва від 03.02.2014 р. у справі № 369/802/14-п 3/369/308/14.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

03.01.2015 р. складено протокол огляду пошкодженого транспортного засобу № 32

03.02.2014 р. ТОВ «Екліс» надало звіт про оцінку автомобіля «Ford Fusion», державний номер НОМЕР_2 та склало ремонтну калькуляцію за системою Audatex, відповідно до яких вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Fusion», державний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП складає 22 042,34 грн.

У відповідності до рахунку-фактури ФОП ОСОБА_6 № ГРК2-0029/1 від 03.02.2014 р. пошкоджений автомобіль страхувальника потребував виконання відновлювально-ремонтних робіт на загальну суму 22 366,85 грн.

Чинним законодавством України не встановлено, що лише звіт про оцінку є доказом, який визначає розмір завданого збитку власнику пошкодженого автомобіля.

Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 23.08.2011 р. у справі № 42/92, від 14.05.2013 у справі № 5011-7/16471-2012.

10.02.2014 р. позивачем було складено страховий акт № 109576, згідно з яким сума виплати страхового відшкодування у зв'язку зі страховим випадком складає 21 881,84 грн. (суму 485,00 грн. - франшизи було виключено з розрахунку збитку).

На виконання умов договору страхування, позивачем було виплачено страхове відшкодування страхувальнику ОСОБА_5 в сумі 21 881,84 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_6 за ремонт пошкодженого автомобіля, що підтверджується платіжним дорученням № 2327 від 14.03.2014 р. (копія в матеріалах справи).

У підтвердження виконаних робіт ФОП ОСОБА_6 надав акт виконаних робіт № ГР-00117 від 14.04.2014 р.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У відповідності до полісу Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» № АС/1588542 застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу марки «Renault Kangoo», державний номер НОМЕР_1.

Враховуючи наведене, Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» звернулося до господарського суду з даним позовом до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про стягнення 21 371,84 грн. матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка була відшкодована позивачем страхувальнику.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

В статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про страхування», страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відноситься до обов'язкових видів страхування, що здійснюються в Україні.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 37.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Враховуючи вищевикладене, суд відзначає, що незалежно від джерела виникнення права позов щодо відшкодування збитків подається до особи, відповідальної за завдані збитки, проте враховуючи те, що цивільна відповідальність винної особи застрахована, позов може бути заявлений також і до юридичної особи, яка застрахувала відповідальність власника транспортного засобу «Renault Kangoo», державний номер НОМЕР_1, зокрема, до відповідача у даній справі - Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія».

Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 ст. 1198 Цивільного кодексу України, шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно зі ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву.

У відповідності до п. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Полісом цивільно-правової відповідальності обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/1588542 встановлена франшиза у розмірі 510,00 грн., а ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000,00 грн.

Таким чином, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» щодо стягнення зі Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» суми завданої шкоди в розмірі 21 371,84 грн. (21 881,84 сума страхової виплати - 510,00 грн. франшиза = 21 371,84 грн. страхове відшкодування) підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 47, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути зі Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» (вул. Костянтинівська, 56, офіс 13, м. Київ, 04070, ідентифікаційний код 21130899) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (вул. Бульварно-Кудрявська, 33, м. Київ, 01054, ідентифікаційний код 16285602) відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 21 371 (двадцять одна тисяча триста сімдесят одну) грн. 84 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 14.12.2015 р.

Суддя І.О. Андреїшина