КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2015 р. Справа№ 910/19535/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Власова Ю.Л.

Станіка С.Р.

при секретарі судового засідання - Киниці А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва

на рішення господарського суду міста Києва від 13.10.2015

у справі № 910/19535/15 (суддя Ломака В.С.)

за позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про скасування протоколу № 1919 від 08.07.2015 та акту № 30693 від 30.03.2015 про порушення ПКЕЕ

за участю представників:

від позивача: Лєгостаєв І.В.,

від відповідача: Жовтун О.В.,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ "Київенерго" про скасування протоколу № 1919 від 08.07.2015 комісії ПАТ "Київенерго" по розгляду акта про порушення № 30693 від 30.03.2015 та скасування акта про порушення № 30693 від 30.03.2015. Позивач просив суд покласти на відповідача судові витрати щодо сплати судового збору.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.08.2015 в задоволенні позову відмовлено з огляду на обрання позивачем неналежного способу захисту свого права.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 13.10.2015 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги позивача щодо скасування протоколу № 1919 від 08.07.2015, яким оформлено рішення відповідача по нарахуванню за недораховану електроенергію в сумі 199 189,32 грн.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані порушенням та неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права. За твердженням скаржника акт № 30693, складений з порушенням п. 6.41 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 № 28, не може бути належним доказом для прийняття рішення комісією енергопостачальної організації щодо нарахування коштів за спожиту не обліковану електричну енергію, яке було прийняте відповідачем та зафіксоване протоколом № 1919 від 08.07.2015.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.11.2015 апеляційну скаргу у справі № 910/19535/15 прийнято до провадження.

Розпорядженням секретаря судової палати від 08.12.2015 для розгляду справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя Хрипун О.О., судді: Власов Ю.Л., Станік С.Р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2015 апеляційну скаргу Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва у справі № 910/19535/15 прийнято до провадження новим складом колегії, ухвалено здійснювати її розгляд в раніше призначеному судовому засіданні.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача у відзиві та в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечив, вказавши на її безпідставність.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 30.03.2015 РЕМ "Західний" СВП "Київські електричні мережі" ПАТ "Київенерго" було складено щодо позивача акт про порушення № 30693, яким зафіксовано порушення ст.ст. 26, 27 Закону України "Про електроенергетику", п.п. 3.34, 6.40, 10.2, ПКЕЕ у формі самовільного підключення за адресою: вул. Наумова, 23/А, кв. 356 (зі слів мешканців) електропроводки приміщення житлового будинку на 4-му поверсі до електричної мережі поза розрахунковим засобом обліку електричної енергії без порушення схеми обліку.

При цьому, відзначено, що самовільне підключення виконано проводом АПВ 2х10 кв.мм. від поверхового розподільчого щита в кв. 356 (зі слів мешканців); виявити порушення при конкретному огляді можливості не було, споживачу продемонстровано порушення.

Також, в акті вказано, що його складання відбувалось за участю уповноваженої особи споживача - головного інженера ЖЕД-7 Сирий Є.С., який від підпису відмовився.

Того ж дня, 30.03.2015 було складено акт про усунення порушення ПКЕЕ (ПКЕЕН), яким зафіксовано відключення електроустановок споживача.

08.07.2015 відбулось засідання комісії по розгляду акта про порушення № 30693 від 30.03.2015, про що складено протокол № 1919 від 08.07.2015, на якому було вирішено провести нарахування згідно з пунктом № 2.9 та за формулою № 2.7 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ (ПКЕЕН). Потужність 11,88 кВт розрахована, виходячи з площі перерізу проводу (кабелю), яким виконано самовільне приєднання. Тривалість роботи струмоприймачів протягом доби 12 годин 7 днів на тиждень. Період нарахування з 31.03.2012 по 30.03.2015 (за три роки). Всього до сплати за недовраховану електроенергію 199 189,32 грн.

Згідно із п. 6.42 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.96 № 28 (у редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005 № 910) споживач має право оскаржити рішення комісії в суді.

В порушення зазначеної норми Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва оскаржило до господарського суду міста Києва не рішення комісії енергопостачальної організації щодо нарахування коштів за спожиту не обліковану електричну енергію, яке було відповідачем зафіксоване в протоколі № 1919 від 08.07.2015, а просило скасувати сам протокол комісії ПАТ "Київенерго" по розгляду акта про порушення № 30693 від 30.03.2015 та зазначений акт про порушення.

В силу положень ст. 101 ГПК України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Виходячи із змісту позовних вимог, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що чинним законодавством не передбачено можливості оскарження в господарському суді актів, якими зафіксовано відповідне порушення, в судовому порядку оскаржується рішення комісії з розгляду актів, а не протокол, яким таке рішення оформлене.

Так, частина 2 ст. 20 ГК України, яка кореспондується з положенням ст. 16 ЦК України, встановлює, що права та законні інтереси суб'єктів господарювання та споживачів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єктів господарювання або споживачів.

Тобто, за змістом вказаної норми, господарські суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язків характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акта.

Із спірних правовідносин, як справедливо зазначив місцевий господарський суд, не вбачається, що акт про порушення є актом в розумінні вищезазначених положень, оскільки він лише фіксує порушення, які були виявленні при проведенні перевірки працівниками відповідача Правил користування електричною енергією.

Оскаржений акт може бути використаний в якості доказу у разі звернення з позовом до суду у спорі про право і підлягає оцінці судом у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України.

Колегія суддів також звертає увагу на оглядовий лист від 30.12.2011 № 01-06/1872 "Про практику застосування господарськими судами законодавства про постачання електричної енергії (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)", в якому зазначено, що саме рішення (а не протокол чи акт) постачальника електричної енергії про нарахування вартості недоврахованої спожитої електроенергії є оперативно-господарською санкцією.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергія) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 235 ГК України передбачено, що за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку. До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Ч. 1 ст. 236 ГК України встановлено види господарсько-оперативних санкцій, в числі яких, зокрема, передбачено встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов'язань стороною, яка порушила зобов'язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо.

За приписами ч. 2 ст. 236 ГК України перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у частині першій цієї статті, не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.

Отже, зі змісту наведених положень законодавства України вбачається, що рішення постачальника електричної енергії про нарахування вартості недоврахованої спожитої електроенергії є саме оперативно-господарською санкцією, а не актом ненормативного характеру в розумінні ч. 2 ст. 20 ГК України.

Згідно із ч. 2 ст. 237 ГК України порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Водночас право споживача на оскарження в судовому порядку рішення комісії постачальника електроенергії передбачено пунктом 6.42 Правил (постанова Вищого господарського суду України від 30.05.2011 N 5002-26/6135-2010).

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 16.05.2011 № 2-28/2397-2010.

Тому місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що з приводу скасування зазначеного акта, як і протоколу, позивач обрав неналежний спосіб захисту свого порушеного права.

Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 14.06.2012 у справі № 33/5005/13678/2011.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва на рішення господарського суду міста Києва від 13.10.2015 у справі № 910/19535/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 13.10.2015 у справі № 910/19535/15 залишити без змін.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді Ю.Л. Власов

С.Р. Станік