ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2015 р.Справа № 922/5850/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Рученко К.Д.

розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_1" 04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5; код 34480657;
до 1. Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" , м. Харків, просп. Фрунзе, Б.3, код 05808853; 2. Приватне АТ "У.П.Е.К." м. Харків, вул. Маршала Батицького, 4, код 23001858;
про стягнення 1 196 274,22 грн.
за участю предстаників сторін:

позивача ОСОБА_2 (довіреність № 23-12/14-3 від 23.12.2014 р.);

відповідача 1 не зявився;

відповідача 2 не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_1" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача 1 публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" та до відповідача 2 приватного акціонерного товариства У.П.Е.К. про стягнення 1 196 274,22 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що в результаті порушення умов договору фінансового лізингу № LC6123-01/12 від 26.01.2012 р. та у відповідності до договору поруки № 6122 від 26.01.2012 р. у відповідачів перед позивачем виникли солідарні зобовязання по сплаті заборгованості у розмірі 1 196 272,22 грн. В якості правових підстав позивач посилається на ст.ст. 193,192 ГПК України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 554, 559, 610, 626, 629 ЦК України, а також ст. ст. 1, 11, 16 ЗУ Про фінансовий лізинг.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.11.2015 р. за вищевказаним позовом було порушено провадження у справі № 922/5850/15, розгляд якої призначено у судовому засіданні на 12.11.2015 р. о 11:00 год.

Суд перейшов до розгляду справи по суті в судовому засіданні 01.12.2015 р.

Відповідач 1 в судове засідання 10.12.2015 р. свого представника не направив, відзив на позов та докази на виконання ухвал суду по даній справі не надав, хоча про час та місце розгляду даної справи повідомлений належним чином, оскільки надіслав суду клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №49343 від 09.12.2015 р.), в якому просив суд відкласти розгляд справи у звязку з продовженням переговорів між сторонами щодо врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди та неможливістю забезпечити явку свого представника в судове засідання.

Відповідач 2 в судове засідання 10.12.2015 р. свого представника не направив, відзив на позов так докази на виконання ухвал суду по даній справі не надав, хоча про час та місце розгляду даної справи повідомлений належним чином, зокрема, ухвала суду про відкладення розгляду справи від 01.12.2015 р., направлена на адресу відповідача зазначену у позовній заяві, що співпадає з адресою, вказаною у витягу з ЄДР 61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, 4.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" надані роз'яснення, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Приймаючи до уваги витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" штрихкодовий ідентифікатор: 821 щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом (відповідачем 2) відповідного поштового відправлення, а саме відправлення за номером 821 вручене за довіреністю 07.12.2015 обєктом поштового звязку ХАРКІВ 38 з індексом 61038, суд вважає, що відповідач 2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, своїм конституційним правом на захист не скористався, тому суд вважає, що ним виконано вимоги процесуального Закону щодо повідомлення відповідача 2 належним чином про час та місце слухання справи і реалізовано право учасника судового процесу на судовий захист.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість, яка утворилась у звязку з неналежним виконанням відповідачами своїх зобовязань в результаті порушення умов договору фінансового лізингу № LC6123-01/12 від 26.01.2012 р. та у відповідності до договору поруки № 6122 від 26.01.2012 р. Проти клопотання відповідача 1 про відкладення розгляду справи заперечив, зазначивши, що такі дії відповідача 1 спрямовані на навмисне затягування судового процесу.

Вирішуючи клопотання відповідача 1 про відкладення розгляду справи, суд виходить з наступного. Згідно ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. При цьому зі змісту норми цієї статті вбачається, що питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішується судом залежно від конкретних обставин справи. Так, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

В даному разі на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів справи достатніх для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, за клопотанням відповідача 1 неодноразово відкладався розгляд справи), а також те, що відповідачем 1 не надано суду доказів щодо продовження переговорів між сторонами щодо врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди та неможливісті забезпечити явку свого представника в судове засідання.

Суд також зазначає, що згідно ч.3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Подача клопотань спрямованих на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

З огляду на зазначене, суд вважає, що клопотання відповідача 1 про відкладення розгляду справи на іншу дату є необґрунтованим, тому відмовляє в його задоволенні.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

У відповідності до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обовязковим для виконання кожної із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, між товариством з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_1" (лізингодавець, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Харківський підшипниковий завод" (лізингоодержувач, відповідач-1) було укладено договір фінансового лізингу №LC6123-01/12 від 26.01.2012 р., згідно умов п.1.1 якого лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язався придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначаються в Специфікації (Додаток №2 до цього Договору), а лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору.

Перший відповідач, за умовами п.1.2 договору, самостійно та власний ризик обрав предмет лізингу та продавця (постачальника) предмета лізингу, а саме: O.ERRE.PL. srl, адреса: Via Circonvallazione 12, Buriasco (TO), Italy, Post code 10060 (далі продавець).

За умовами п.1.3 договору договір купівлі-продажу укладається позивачем, першим відповідачем та продавцем обладнання та/або набирає чинності після сплати першим відповідачем першої частини авансового платежу, передбаченого п.3.4 договору.

Строк лізингу складається з періодів лізингу у кількості 60 місяців, починаючи з першого періоду лізингу, визначеного за правилами цього договору та додатків до нього (п.1.6 договору).

Відповідно до п.2.1 договору вартість предмета лізингу на момент підписання цього договору становить 2 652 002,13 грн. і підлягає остаточному визначенню після передачі предмета лізингу першому відповідачу та здійснення всіх розрахунків за договором купівлі-продажу.

У п.2.2 договору сторони погодили, що остаточна вартість предмета лізингу включає всі витрати позивача на придбання предмета лізингу за оформлення права власності, включаючи, але не обмежуючись наступними витратами:

- сплачені позивачем продавцю грошові кошти за придбання предмета лізингу (п.2.2.1 договору);

- нараховані та/або сплачені позивачем податки, збори та інші обов'язкові платежі при митному оформленні та оформленні права власності (п.2.2.2 договору);

- вартість документально підтверджених послуг з митного оформлення предмета лізингу, його транспортування, зберігання, страхування, за умови, що такі витрати понесені не з вини позивача (п.2.2.3 договору);

- інші документально підтверджені витрати, понесені позивачем у зв'язку з придбанням та митним оформленням предмета лізингу, за умови, що такі витрати понесені не з вини позивача (п.2.2.4 договору).

У п. 4.3 договору сторони погодили, що перший відповідач протягом строку лізингу щомісяця сплачує позивачу авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості предмета лізингу та комісії лізингодавця.

За змістом п.5.2. Загальних умов фінансового лізингу - Додаток №4 до Договору, Лізингоодержувач сплачує авансові лізингові платежі на підставі рахунку у строки, що визначені Договором. Рахунок на оплату авансових лізингових платежів надається Лізингодавцем при укладенні договору.

Лізингоодержувач щомісячно на підставі рахунку Лізингодавця до 8 числа поточного місяця сплачує відсотки за фінансування придбання предмета лізингу за договором купівлі-продажу, нараховані за попередній місяць згідно п.4.2. цього договору.

На підставі п. 4.2 Договору Лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування у період з моменту передачі Предмета лізингу до настання першого періоду лізингу за ставкою LIBOR ЗМ плюс 7,00% від всієї суми заборгованості, визначеної в порядку п. 3.1 цього Договору. Сума відсотків в грошовому еквіваленті іноземної валюти підлягає перерахунку у гривню за Курсом продажу (Розділ 1 "Визначення" Загальних умов Додатку 4 до цього Договору), крім того ПДВ у випадках передбачених чинним законодавством України.

Згідно з п.4.3 Договору Лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісяця сплачує Лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості Предмета лізингу та комісії Лізингодавця.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що розмір комісії для кожного періоду лізингу розраховується за ставкою, визначеною в п. 4.2 цього Договору, від заборгованості Лізингоодержувача у грошовому еквіваленті іноземної валюти для відповідного періоду лізингу згідно Графіку (Додаток 1 до Договору). Розрахована таким чином сума комісії перераховується у гривні за Курсом продажу з дотриманням умов частини другої цього пункту.

Згідно з Загальними умовами фінансового лізингу, Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця на підставі рахунку Лізингодавця, направленого на вказану в Договорі електронну адресу Лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. При чому, у разі неотримання рахунку Лізингодавця до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до Лізингодавця та отримати свій рахунок самостійно.

В цьому випадку Лізингоодержувач зобов'язаний оплатити рахунок до 10 числа поточного місяця (п.5.3, п.5.4 Загальних умов).

Відповідно до п. 6.3 Загальних умов змінений за правилами п. п. 6.1 та 6.2 Загальних умов розмір лізингових платежів зазначається у відповідному рахунку Лізингодавця та підлягає сплаті Лізингоодержувачем у безспірному порядку.

Також відповідно до п. 7.1. Загальних умов, Лізингоодержувач протягом строку лізингу за свій рахунок забезпечує страхування предмету лізингу в страховій компанії.

Пунктом 7.4. Загальних умов передбачено, що Лізингодавець зобов'язаний за 10 (десять) днів до закінчення дії страхового договору продовжити його дію та сплатити страховий платіж через страхового агента, яким виступає Лізингодавець.

Якщо за 5 (п'ять) днів до закінчення дії страхового договору або граничного строку сплати страхових платежів Лізингоодержувач не здійснить сплату страхових платежів, то Лізингодавець має право самостійно застрахувати такий Предмет лізингу, а Лізингоодержувач зобов'язаний відшкодувати Лізингодавцю такі витрати, крім того ПДВ.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх обовязків за цим договором (п.8.1 договору).

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем виникли зобовязання, що випливають із договору лізингу, згідно якого та в силу ст. 806 Цивільного кодексу України, одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Закон України "Про фінансовий лізинг" від 16.12.1997р. визначає загальні правові та економічні засади фінансового лізингу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг», відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, з урахуванням особливостей, що встановлюються цим законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

На виконання умов договору сторонами було підписано:

- графік розрахунку заборгованості (додаток № 1 до договору);

- специфікацію, якою сторони погодили найменування, технічний опис, модель, рік випуску, кількість одиниць та ціну предмета лізингу

Згідно підписаної сторонами специфікації від 26.01.2014 р., яка відповідно до п. 9.4.2 є його невідємною частиною, сторони погодили предмет лізингу, а саме: суперфінішний верстат з ЧПУ моделі МТН350-О, 2012 р.в. у кількості однієї одиниці за ціною 2 652 002,13 грн.

Також, на виконання умов вищезазначеного Договору, позивач передав у тимчасове володіння та користування відповідачу предмет лізингу згідно специфікації, що підтверджується підписаним представниками сторін актом приймання-передачі предмета лізингу від 13.12.2012 р., який відповідно до п. 9.4.3 даного договору є його невідємною частиною.

01.10.2013р. між сторонами укладено угоду про внесення змін до договору фінансового лізингу, в якій сторони дійшли згоди внести зміни до додатку № 1 "Графік розрахунку заборгованості" до договору фінансового лізингу № LC6123-01/12 від 26.01.2012 р. та виклали його в новій редакції.

Як стверджує позивач у позовній заяві та підтверджено матеріалами справи, відповідач, в порушення умов договору належним чином не виконав свої зобовязання за договором фінансового лізингу № LC6123-01/12 від 26.01.2012 р. внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 1 196 274,22 грн., за період з жовтня 2014 року по серпень 2015 року (включно), згідно наступних рахунків:

- № LC6123-01/12/21-066 від 01.10.2014 р. на суму 73 815,93 грн.;

- № LC6123-01/12/22-068 від 03.11.2014 р. на суму 73 458,65 грн.;

- № LC6123-01/12/23-070 від 01.12.2014 р. на суму 84 657,72 грн.;

- № LC6123-01/12/24-072 від 05.01.2015 р. на суму 90 592,47 грн.;

- № LC6123-01/12/25-074 від 02.01.2015 р. на суму 113 509,47 грн.;

- № LC6123-01/12/26-076 від 02.03.2015 р. на суму 170 799,50 грн.;

- № LC6123-01/12/27-078 від 01.04.2015 р. на суму 130 262,75 грн.;

- № LC6123-01/12/28-080 від 05.05.2015 р. на суму 116 512,94 грн.;

- № LC6123-01/12/29-082 від 02.06.2015 р. на суму 114 949,38 грн.;

- № LC6123-01/12/30-084 від 01.07.2015 р. на суму 113 851,81 грн.;

- № LC6123-01/12/31-086 від 03.08.2015 р. на суму 113 863,60 грн.

Додатково позивач в позовній заяві зазначив, що відповідач з заявами або листами про неотримання рахунків до позивача не звертався.

Факт несплати відповідачем 1 лізингових платежів позивачу підтверджується також наявною в матеріалах справи випискою по рахунку № 3 щодо здійснення оплат з боку відповідача 1.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що доказів сплати лізингових платежів відвідно до умов договору фінансового лізингу № LC6123-01/12 від 26.01.2012 р. відповідачем 1 суду не надано, відповідач 1 визнається судом таким, що прострочив виконання зобовязання за договором фінансового лізингу № LC6123-01/12 від 26.01.2012 р.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Так, як було зазначено позивачем та підтверджується матеріалами справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_1" (лізингодавець) та Приватним акціонерним товариством "У.П.Е.К." (поручитель, відповідач-2) було укладено договір поруки від 26.01.2012 р. №6122, відповідно до п.1.2. якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зов'язання перед лізингодавцем відповідати по зобов'язанням лізингоодержувача - ПАТ "Харківський підшипниковий завод", які виникають за Договором лізингу, в тому числі за договором фінансового лізингу № LC6123-01/12 від 26.01.2012 р., укладеного між лізингодавцем та лізингоодержувачем, включаючи, але не обмежуючись наступним: сплатити лізингові та всі інші платежі на умовах Договору лізингу, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених Договором лізингу, а також виконати інші умови Договору лізингу в повному обсязі, в разі їх невиконання лізингоодержувачем, за винятком тих зобовязань, які можуть бути виконані виключно лізингоодержувачем.

Згідно п. 2.1. договору поруки, у випадку невиконання Лізингоодержувачем взятих на себе зобов'язань за договором лізингу, поручитель несе солідарну відповідальність перед лізингодавцем у тому ж обсязі, що і лізингоодержувач, включаючи сплату основного боргу за договором лізингу, нарахованих лізингових платежів та неустойки.

Відповідно до п. 2.5. договору поруки, у випадку невиконання лізингоодержувачем перед лізингодавцем зобов'язань за договором лізингу поручитель приймає на себе зобов'язання здійснити виконання таких зобов'язань в обсязі, заявленому лізингодавцем, протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги лізингодавця. Виконання грошових боргових зобов'язань здійснюється поручителем шляхом перерахування відповідної суми на рахунок лізингодавця, який буде повідомлено поручителю додатково.

Згідно з п. 3.1 договору, у випадку невиконання або неналежного виконання Лізингоодержувачем взятих на себе зобовязань по договору лізингу, поручитель і лізингоодержувач несуть солідарну відповідальність пере лізингодавцем на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги, у відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 554 ЦК України

Відповідно до п. 4.1 договору поруки, цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобовязань за договором лізингу. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобовязань за договором лізингу та цим договором в повному обсязі.

Порука за цим договором також припиняється, якщо лізингодавець в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання боргових зобовязань не предявить вимоги до поручителя.

Частинами 1 та 2 ст.553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

У відповідності до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як слідує з позовної заяви та підтверджується матеріалами справи, позивач направляв лізингоодержувачу (відповідачу 1) та поручителю (відповідачу 2) вимоги про оплату заборгованості №503-03/15 від 23.03.2015 року та 1223-08/15 від 17.08.2015 року, у тому числі за договором фінансового лізингу № LC6123-01/12 від 26.01.2012 р., які залишаються не виконаними, заборгованість за договором фінансового лізингу № LC6123-01/12 від 26.01.2012 р. у розмірі 1 196 274,22 грн. не сплачена.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право, в тому числі, подавати докази.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, зміст договору фінансового лізингу № LC6123-01/12 від 26.01.2012 р. та договору поруки від 26.01.2012 р. №6122, а також враховуючи, що відповідачі в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростували, заперечень проти позову, свого розрахунку щодо розміру заборгованості чи доказів її сплати суду не надали, не міститься таких і в матеріалах справи, - позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за договором фінансового лізингу № LC6123-01/12 від 26.01.2012 р. в сумі 1 196 274,22 грн. є правомірними, обґрунтованими, такими, що підтверджуються матеріалами справи, і тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати у даній справі, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 17 944,11 грн., у відповідності до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідачів, пропорційно задоволеним позовним вимогам, у рівних частинах по 8 972,06 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 22, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" (61089, м. Харків, просп. Фрунзе, буд. 3, ) та приватного акціонерного товариства У.П.Е.К. (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, 4, код 23001858) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_1" (04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5, ) заборгованість за договором фінансового лізингу № LC6123-01/12 від 26.01.2012 р. в сумі 1 196 274,22 грн.

2. 1. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" (61089, м. Харків, просп. Фрунзе, буд. 3, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_1" (04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5, ) 8 972,06 грн. судового збору.

3.1. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Стягнути з приватного акціонерного товариства У.П.Е.К. (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, 4, код 23001858) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен ОСОБА_1" (04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5, ) 8 972,06 грн. судового збору.

4.1. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 14.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_3