ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2015 р. Справа № 911/4530/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Київобленерго»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 5 608,76 грн

Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача ОСОБА_2 (дов. № 125 від 22.05.2015);

від відповідача не зявилися.

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» (далі позивач) звернулося з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення 5 608,76 грн заборгованості, з яких: 5 000 грн боргу за спожиту активну електричну енергію згідно договору про постачання електричної енергії № 228 від 26.04.2011, 577,53 грн пені та 31,23 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором про постачання електричної енергії № 228 від 26.04.2011.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.10.2015 порушено провадження у справі № 911/4530/15, розгляд справи призначено на 30.10.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.10.2015 продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено на 11.12.2015.

16.11.2015 та 08.12.2015 до канцелярії господарського суду Київської області повернулися копія ухвал господарського суду Київської області від 08.10.2015 та 30.10.2015, які були направлені судом на юридичну адресу відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (008703, АДРЕСА_1). Примірники повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органом поштового звязку з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році № 01-8/1228 від 02.06.2006 до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками „адресат вибув, „адресат відсутній і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач вважається належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

У судовому засідання 11.12.2015 представник позивача повністю підтримав позов.

Відповідач в судові засідання 30.10.2015 та 11.12.2015 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

26.04.2011 між Закритим акціонерним товариством «А.Е.С. Київобленерго», яке перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» (Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Абонент) укладено договір про постачання електричної енергії № 228, за умовами якого постачальник зобовязався продати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 4 кВт, а споживач оплачувати постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснювати інші платежі за умовами договору.

Відповідно до п.п. 2.3., 2.3.3., 2.3.4. договору споживач зобовязується: оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатку № 4 «Порядок розрахунків за активну електроенергію» та Додатку № 6 «Порядок зняття показів розрахункових приладів обліку електричної енергії та форма звіту споживача про покази приладів обліку»; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача, згідно з умовами Додатку № 5 (5а) «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

Згідно п.п. 3.1., 3.1.1. договору постачальник має право отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з Умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, на умовах передбачених в Додатку № 4 «Порядок розрахунків за активну електроенергію», за компенсацію перетікання реактивної електричної енергію, на умовах передбачених в Додатку № 5 (5а) «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії», та інші платежі обумовлені договором.

Відповідно до п.п. 1.1., 2.1. додатку № 4 договору розрахунковий період встановлено споживачу з 14 числа календарного місяця до 14 числа наступного місяця. Порядок оплати за активну електроенергію проводиться у формі авансової оплати та планових платежів з остаточним розрахунком по закінчення розрахункового періоду. Авансовий платіж на поточне споживання розрахункового періоду у розмірі 100 % від договірного обсягу повинно бути оплачено до дати початку розрахункового періоду. Остаточний розрахунок 5 операційних днів з дати закінчення розрахункового періоду.

На виконання договору про постачання електричної енергії № 228 від 26.04.2011 позивач поставив відповідачу активну електричну енергію на загальну суму 11 361,94 грн, що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Крім того, позивачем для оплати відповідачем виставлено рахунок-фактуру за активну електроенергію № НОМЕР_1 за липень 2015 року від 15.07.2015 на суму 11 361,94 грн (а.с. 54), який 15.07.2015 отримано відповідачем.

Відповідач за отриману від позивача теплову енергію розрахувався частково, сплатив позивачу 6 361,94 грн, що підтверджується випискою з бази даних (а.с. 54), решту боргу у розмірі 5 000 грн (11 361,94 грн - 6 361,94 грн) не сплатив, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за спожиту активну електричну енергію згідно договору про постачання електричної енергії № 228 від 26.04.2011 на момент прийняття судового рішення склав 5 000 грн, що підтверджується випискою з бази даних (а.с. 54) та не спростовано відповідачем.

Предметом позову є вимоги про стягнення 5 000 грн боргу за спожиту активну електричну енергію згідно договору про постачання електричної енергії № 228 від 26.04.2011, 577,53 грн пені та 31,23 грн 3 % річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини енергопостачання.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Суд встановив, що на виконання договору про постачання електричної енергії № 228 від 26.04.2011 позивач поставив відповідачу активну електричну енергію на загальну суму 11 361,94 грн, що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовано відповідачем; позивачем для оплати відповідачем виставлено рахунок-фактуру за активну електроенергію № НОМЕР_1 за липень 2015 року від 15.07.2015 на суму 11 361,94 грн (а.с. 54), який 15.07.2015 отримано відповідачем; відповідач за отриману від позивача теплову енергію розрахувався частково, сплатив позивачу 6 361,94 грн, що підтверджується випискою з бази даних (а.с. 54), решту боргу у розмірі 5 000 грн (11 361,94 грн - 6 361,94 грн) не сплатив, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за спожиту активну електричну енергію згідно договору про постачання електричної енергії № 228 від 26.04.2011 на момент прийняття судового рішення склав 5 000 грн, що підтверджується випискою з бази даних (а.с. 54) та не спростовано відповідачем.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 5 000 грн боргу за спожиту активну електричну енергію згідно договору про постачання електричної енергії № 228 від 26.04.2011 є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання за договором про постачання електричної енергії № 228 від 26.04.2011, позивачем за період з 22.07.2015 по 05.10.2015 нараховано 577,53 грн пені, зокрема: 304,11 грн за період з 22.07.2015 по 27.08.2015 на суму боргу 5 000 грн, 207,12 грн за період з 28.08.2015 по 24.09.2015 на суму боргу 5 000 грн та 66,30 грн за період з 25.09.2015 по 05.10.2015 на суму боргу 5 000 грн.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 2.3.4. договору, з порушенням термінів, визначених в Додатку № 4 «Порядок розрахунків за активну електроенергію», споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком (п. 4.2.1. договору).

Враховуючи положення вищезазначених норм, а також період нарахування пені, що вказаний позивачем в поданому ним розрахунку пені (а.с. 55), арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 22.07.2015 по 05.10.2015 складає загалом 577,53 грн пені, зокрема: 304,11 грн за період з 22.07.2015 по 27.08.2015 на суму боргу 5 000 грн, 207,12 грн за період з 28.08.2015 по 24.09.2015 на суму боргу 5 000 грн та 66,30 грн за період з 25.09.2015 по 05.10.2015 на суму боргу 5 000 грн. Відтак, вимога про стягнення 577,53 грн пені підлягає задоволенню судом повністю.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання за договором про постачання електричної енергії № 228 від 26.04.2011, позивачем за період з 22.07.2015 по 05.10.2015 нараховано 31,23 грн 3 % річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, а також період нарахування 3 % річних, що вказаний позивачем в поданому розрахунку 3 % річних (а.с. 55), арифметично вірний розрахунок 3 % річних, нарахованих за період з 22.07.2015 по 05.10.2015 складає 31,23 грн 3 % річних. Відтак, вимога про стягнення 31,23 грн 3 % річних підлягає задоволенню повністю.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 5 000 грн боргу за спожиту активну електричну енергію згідно договору про постачання електричної енергії № 228 від 26.04.2011, 577,53 грн пені та 31,23 грн 3 % річних є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (08703, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 2-Б; ідентифікаційний код 23243188) 5 000 (пять тисяч гривень) 00 коп. боргу за спожиту активну електричну енергію згідно договору про постачання електричної енергії № 228 від 26.04.2011, 577 (пятсот сімдесят сім гривень) 53 коп. пені, 31 (тридцять одну гривню) 23 коп. 3 % річних та 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять гривень) 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 15.12.2015

Суддя П.В.Горбасенко