ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2015р. Справа№ 914/3967/15

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер Дістрібюшн», м. Львів,

про стягнення 4 000,00 грн.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Кубара А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: не зявився.

На розгляд господарського суду Приватним акціонерним товариством Страхова компанія Уніка подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Партнер Дістрібьюшн про стягнення 4 000,00 грн.

Ухвалою суду від 20.11.2015р. порушено провадження у справі, яку призначено до розгляду на 08.12.2015р. розгляд справи відкладався на 15.12.2015р. у звязку з неявкою відповідача.

Представник позивача у судове засідання 15.12.2015 р. зявився, заявлені позовні вимоги підтримав. Позовні вимоги обґрунтовуються наступним. Позивачем на виконання умов договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6656256 від 24.04.2014 р. виплачено страхове відшкодування потерпілій особі в розмірі 4 000,00 грн. Оскільки шкоду було заподіяно ОСОБА_2, який на момент ДТП був працівником відповідача, під час виконання ним своїх трудових обовязків, просить стягнути з ТзОВ «Партнер Дістрібюшн» 4 000,05 грн. страхового відшкодування на підставі ст.1172 ЦК України та ст.33 ЗУ «Про страхування», адже страховик не був повідомлений про ДТП у 3-денний термін після її настання.

Представник відповідача у судове засіданні 08.12.2015 р. та 15.12.2015 р. не зявився, хоча був належно повідомлений про час і місце проведення судового засідання, вимог ухвал суду не виконав, відзиву на позов не подав. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача та його відзиву на позов, в порядку статті 75 ГПК України, за наявними у справі доказами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

24.04.2015р. між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія Уніка (страховик, позивач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Партнер Дістрібюшн» укладено договір, яким застраховано обовязкову цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «MAN» д.н.з. НОМЕР_1,1998року випуску, страхувальник ТзОВ «Партнер Дістрібюшн».

25.10.2014р. на дорозі Київ-Довжанський сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автопоїзда «MAN» д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричепа «Панктон» д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, та автопоїзда «Рено» д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом Фрухауф д.н.з. НОМЕР_4, що належить ОСОБА_3, яким керував ОСОБА_4, що підтверджується Довідкою про ДТП №50801559.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 16.01.2015р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП, та накладено адміністративне стягнення.

04.03.2015 р. ОСОБА_3 подала позивачу заяву, в якій просила виплатити страхове відшкодування шляхом перерахунку коштів на розрахунковий рахунок заявника.

04.03.2015р. позивачем складено страховий акт № 00151114, в якому визначено розмір страхового відшкодування у сумі 4 000,00 грн.

Позивачем перераховано потерпілій особі страхове відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №007892 від 05.03.2015 р. на суму 4 000,00 грн.

29.04.2015 р. позивач звернувся до відповідача з претензією №15601/р про добровільну сплату страхового відшкодування в сумі 4000,00 грн.

Доказів погашення суми страхового відшкодування відповідачем не надано.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

У відповідності до ст.355 ГК України обєкти страхування, види обовязкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхувальником виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальника (ст.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодування особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно п.5 ч.1 ст.21 Закону України Про страхування страхувальник зобовязаний повідомити страховика про настання страхового випадку в

строк, передбачений умовами страхування.

Відповідно до п.п. 33.1.4. п.3.1 ст.33 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів учасник дорожньо-транспортної пригоди невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, зобовязаний письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п. 33.1.4 п.3.1 ст. 33 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ст.38 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Відповідно до ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Розглядаючи спір між даними сторонами про аналогічний предмет, Верховний Суд України у постанові від 07.10.2014р. зазначив, що відповідач є не тільки страхувальником, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а й власником транспортного засобу, яким під час ДТП керував його працівник. Отже, особою, відповідальною за завдані у цьому разі збитки, зважаючи на положення ст.1172 ЦК України , є саме відповідач.

Згідно ч.1 ст. 111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

У пункті 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. №18 зазначається, що якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.34 ГПК України).

Як підтверджується матеріалами справи, ні відповідачем, ні водієм транспортного засобу не повідомлено позивача про дорожньо-транспортну пригоду, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 4 000,00 грн. витрат зі виплати страхового відшкодування є доведеною, обґрунтованою, документально підтвердженою та правомірною, а відтак підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 12, 33, 34, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 111-28 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Партнер Дістрібюшн (79040, м. Львів, вул. Городоцька, буд.355,офіс 325, ідентифікаційний ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (01032, м.Київ, вул. Саксаганського, буд.70-А, ) 4 000,00 грн. страхового відшкодування та 1218,00 грн. судового збору.

У судовому засіданні 15.12.2015р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст складений та підписаний 17.12.2015 р.

Суддя Яворський Б.І.