ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"10" грудня 2015 р. Справа № 918/1305/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М., розглянувши матеріали справи за позовом: Публічного акціонерного товариства "ВТБ банк"

до відповідача 1: Закритого акціонерного товариства "КОТНАР" в особі ліквідатора (арбітражного керуючого) - ОСОБА_1

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Котнар" в особі ліквідатора (арбітражного керуючого) - ОСОБА_2

про визнання договору купівлі-продажу недійсним

Представники:

Від позивача: ОСОБА_3 (довіреність від 01 серпня 2015 року);

Від позивача: ОСОБА_4 (довіреність від 02 грудня 2015 року);

Від відповідача 1: ОСОБА_1 (посвідчення від 09 грудня 2013 року);

Від відповідача 2: не з'явився;

Від фізичної особи ОСОБА_5: ОСОБА_6 (довіреність від 09 грудня 2015 року);

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до ст. 81-1 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "ВТБ банк" звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача 1: Закритого акціонерного товариства "КОТНАР" в особі ліквідатора (арбітражного керуючого) - ОСОБА_1 та до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Котнар" в особі ліквідатора (арбітражного керуючого) - ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу від 08 грудня 2008 року укладеного між ЗАТ "Котнар" та ТзОВ "Торговий дім "Котнар" недійсним в частині продажу майна згідно переліку вказаному в позовній заяві, позовні вимоги аргументувавши тим, що договір купівлі-продажу від 08 грудня 2008 року укладений з порушенням положень статті 586 ЦК України та статті 17 Закону України "Про заставу".

Ухвалою суду від 20 листопада 2015 року судом порушено провадження у справі №918/1305/15, розгляд справи призначено до слухання в судовому засіданні на 03 грудня 2015 року.

03 грудня 2015 року представником відповідача 2 (ТзОВ "Торговий дім "Котнар") подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник відповідача 2 зазначає, що майно продане за оскаржуваним договором частково перебуває в заставі ПАТ "ВТБ Банк" відповідно до договору застави №025/2 КL від 15 серпня 2008 року та договору застави №025/4 КL від 30 вересня 2008 року. Інформації щодо можливого отримання дозволу від банку на укладення спірного договору купівлі-продажу представник відповідача 2 не володіє, враховуючи викладене представник відповідача 2 просить суд вирішити даний спір згідно норм чинного законодавства.

03 грудня 2015 року представником відповідача 1 (ЗАТ "Котнар") подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник відповідача 1 зазначає, що майно продане за оскаржуваним договором частково перебуває в заставі ПАТ "ВТБ Банк" відповідно до договору застави №025/2 КL від 15 серпня 2008 року та договору застави №025/4 КL від 30 вересня 2008 року. При цьому ПАТ "ВТБ Банк" не надавало згоду на укладення спірного договору купівлі-продажу.

Враховуючи викладене ЗАТ "Котнар" в особі ліквідатора ОСОБА_1 не заперечує проти задоволення заявленого позову.

В судовому засіданні від 03 грудня 2015 року оголошувалась перерва до 10 грудня 2015 року.

10 грудня 2015 року відповідачем 1 подано до суду пояснення з додатками, відповідно до змісту яких відповідач 1 зазначає, що майно зазначене у договорі купівлі-продажу від 08 грудня 2009 року співпадає з майном зазначеним у договорах застави №025/2 KL від 15 серпня 2008 року та №025/4 KL від 30 вересня 2008 року, в підтвердження вказаного відповідачем 1 надано суду балансову довідку станом на 08 грудня 2009 року та ухвалу господарського суду Рівненської області від 11 жовтня 2011 року.

10 грудня 2015 року від фізичної особи ОСОБА_5 до суду надійшла заява про залучення останнього до участі у справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Розглянувши вказане клопотання суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі. Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

З аналізу статті 27 ГПК України слідує, що підставою для залучення до розгляду справи третьої особи є обставини, за яких рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Проте будь-яких доказів того, що рішення по справі може вплинути на права та обов'язки фізичної особи ОСОБА_5 щодо будь-якої з сторін справи заявник суду не надав.

Відтак, суд не вбачає підстав для залучення фізичної особи ОСОБА_5 в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача 1 проти позовних вимог не заперечив.

В судове засідання представник відповідача 2 не з'явився, відзиву на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив, про місце дату та час розгляду справи повідомлений належним чином що підтверджується його підписом в протоколі судового засідання від 03 грудня 2015 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

У забезпечення виконання умов кредитних договорів між ВАТ "ВТБ Банк" та Закритим акціонерним товариством Спільне Українсько-Гіблартарське підприємство "Котнар" (у подальшому назву було змінено на Закрите акціонерне товариство "Котнар" було укладено договір застави №025/2 КL від 15 серпня 2008 року, посвідчений державним нотаріусом Берегівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за №24554, згідно умов якого банку було передано в заставу рухоме майно, зазначене в пункті З цього договору, яке є власністю позичальника.

Відповідно до пунктів 5.1. та 5.2. договору застави №025/2 КL заставодавець заявляє, що згідно переліку обладнання зазначеного в п. З цього договору частина обладнання, а саме перелік який зазначений з п.1 по п.24 включно перебуває в заставі згідно договору застави укладеного з ВАТ "ВТБ Банк" в особі Ужгородської філії від 29 грудня 2007 року, реєстраційний №3-4398, вказане майно передається в наступну заставу на підставі письмової згоди ВАТ "ВТБ Банк" Ужгородської філії №1391/1600-04-02 від 15 вересня 2008 року; заставодавець заявляє, що згідно переліку обладнання зазначеного в п. 3 цього договору частина обладнання , а саме перелік який зазначений з п.25 по п.33 включно перебуває в заставі згідно договору застави укладеного з ВАТ "ВТБ Банк" в особі Ужгородської філії від 30 листопада 2007 року, реєстраційний №3546, вказане майно передається в наступну заставу на підставі письмової згоди ВАТ "ВТБ Банк" Ужгородської філії №1391/1600-04-02 від 15 серпня 2008 року.

Так само, у забезпечення виконання умов кредитних договорів між ВАТ "ВТБ Банк" та ЗАТ "Котнар" також укладено договір застави №025/4 КL від 30 вересня 2008 року, посвідчений державним нотаріусом Берегівської нотаріальної контори ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за №1-5212, згідно умов якого банку було передано в заставу рухоме майно, зазначене в п. 3 цього договору, яке є власністю позичальника.

Обтяження заставного майна зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 15 серпня 2008 року за №7752696 та 01 жовтня 2008 року за №8001593, відповідно.

08 грудня 2008 року між ЗАТ "Котнар" та ТзОВ "Торговий "Котнар" було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до предмету якого відповідач - 1 зобовязувався передати у власність відповідачу- 2 товар визначений у додатку №1 та додатку №2 до договору купівлі-продажу від 08 грудня 2008 року.

Проте слід зазначити, що товар переданий за зазначеним договором частково перебуває в заставі ПАТ "ВТБ Банк", відповідно до договору застави №025/2 КL від 15 серпня 2008 року та договору застави №025/4 КL від 30 вересня 2008 року.

Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Також за положеннями частин 1 та 2 статті 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином. якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувана на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні.

Так, пунктом 8.2. договору застави №025/2 КL від 15 серпня 2008 року та договору застави №025/4 КL від 30 вересня 2008 року передбачено, що ЗАТ "Котнар" не має права розпоряджатися заставленим майном без згоди заставодержателя - ПАТ "ВТБ Банк".

Усупереч положенням частини 2 статті 586 ЦК України, частини 2 статті 17 Закону України "Про заставу" та умовам договорів застави ЗАТ "Котнар" відчужив майно, яке перебувало в заставі банку й обтяження якого на час відчуження було зареєстровано відповідно до закону, не повідомивши про це заставодержателя та не отримавши його письмової згоди.

Доказів отримання згоди на відчуження майна відповідачі суду не надали.

Закон прямо покладає на заставодавця обов'язок запитати згоду заставодержателя на відчуження обтяженого майна; цей обов'язок презюмується і йому кореспондує право заставодержателя на захист шляхом визнання правочину недійсним у разі відчуження майна без його згоди.

Регулювання відносин, що виникають у зв'язку із забезпеченням виконання зобов'язань здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про Заставу", Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до частини 2 статті 586 цього ж кодексу заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до статті 17 цього ж закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно статті 203 цього ж кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 2 статті 207 цього ж кодексу передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до приписів частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У процесі розгляду справи відповідачами у відповідності до статті 33 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували надання позивачем згоди на укладення відповідачем-1 із відповідачем-2 спірного договору купівлі-продажу від 08 грудня 2018 pоку та докази повного виконання вимог заставодержателя.

Таким чином, у процесі розгляду справи судом встановлено, що у передбаченому положеннями пунктів 8.2 договорів застави та частини 2 статті 586 Цивільного кодексу України, статті 17 Закону України „Про заставу" порядку відповідачем-1 не було отримано згоду позивача на підписання і укладення із відповідачем-2 спірного договору купівлі-продажу від 08 грудня 2008 pоку, що в свою чергу свідчить на відсутність у відповідача-1 необхідного обсягу повноважень на укладення вказаного договору.

Пунктами 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" передбачено, що цивільні відносини щодо недійсності правочинів регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК), Земельним кодексом України, Сімейним кодексом України, Законом України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів" (в редакції Закону від 1 грудня 2005 року № 3161-IV), Законом України від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV "Про оренду землі" (в редакції Закону від 2 жовтня 2003 року № 1211-IV) та іншими актами законодавства.

При розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

Судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України).

За змістом частини третьої статті 207 ГК України господарське зобов'язання, визнане судом недійсним, також вважається недійсним з моменту його виникнення.

У силу припису частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину.

Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено).

У зв'язку з наведеним господарським судам необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205 - 210, 640 ЦК України, частини друга - п'ята, сьома статті 180 ГК України тощо).

Зокрема, не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо. Встановивши відповідні обставини, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог як про визнання правочину недійсним, так і про застосування наслідків недійсності правочину. Водночас господарським судам необхідно враховувати таке. Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону; це правило не стосується випадків, коли для вчинення правочину необхідні його державна реєстрація або нотаріальне посвідчення, оскільки за відсутності відповідної реєстрації чи посвідчення договір в будь-якому разі не вважається укладеним.

Сама лише відсутність у договорі тієї чи іншої істотної умови (умов) може свідчити про його неукладення, а не про недійсність (якщо інше прямо не передбачено законом, як-от частиною другою статті 15 Закону України "Про оренду землі").

При цьому позовна вимога про визнання правочину неукладеним не відповідає передбаченим законом способам захисту цивільних прав та охоронюваних законом інтересів, і тому в задоволенні відповідної вимоги має бути відмовлено; в такому разі можуть заявлятися вимоги, передбачені главою 83 ЦК України.

Розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення в майбутньому з позовом про визнання такого договору недійсним.

Так само не перешкоджає поданню відповідного позову закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову.

Дослідивши договір купівлі-продажу від 08 грудня 2008 pоку, суд дійшов висновку, що у відповідача-1 перед відповідачем-2 був відсутній необхідний обсяг повноважень для підписання договору купівлі-продажу від 08 грудня 2008 pоку та його укладення, так як у передбаченому положеннями пунктів 8.2. договорів застави та частини 2 статті 586 Цивільного кодексу України, статті 17 Закону України "Про заставу" порядку відповідачем-1 не було отримано згоду позивача на підписання і укладення із відповідачем-2 спірного договору купівлі-продажу 08 грудня 20108 pоку.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що, як було встановлено судом у процесі розгляду справи, договір купівлі-продажу від 08 грудня 2008 pоку, укладений між ЗАТ "Котнар" та ТзОВ "Торговий дім "Котнар", суперечить положенням Цивільного кодексу України, а саме ст. 203, 586, ст. 17 Закону України "Про заставу" в редакціях, що діяли на момент вчинення правочину, так як у відповідача-1 перед відповідачем-2 був відсутній необхідний обсяг повноважень для підписання договору

Відповідно до приписів частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У процесі розгляду справи відповідачами у відповідності до статті 33 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували інший момент та факт обізнаності позивачем про укладений оспорюваний договір і відповідно про порушення свого права.

Судові витрати відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 80, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 08 грудня 2008 року, укладений між Закритим акціонерним товариством "Котнар" (Код ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Котнар" (Код ), у частині продажу наступного майна:

п/№ за ДоговоромНайменування майна за договором купівлі-продажу від 08.12.2008 року (Додаток №1)К-сть (шт.)
1. валкова дробарка-гребневідділювач1
2. транспортер для видалення гребенів1
3. транспортер для видалення вичавок1
4. насоси для перекачування м'язги1
5. Мезго насос1
6. пневматичний прес періодичної дії для пресування м'язги РР 16 S1
7. пневматичний прес періодичної дії для пресування м'язги2
8. пневматичний прес періодичної дії для пресування м'язги1
9. насоси поршневі для перекачування сусла 2С4002
10. насоси поршневі для перекачування сусла SМ3302
11. термозброджувач для підігріву і настоювання м'язги1
12. Пастеризатор1
13. вакуумний барабанний фільтр1
14. фільтр пластинчатий1
15. фільтр пластинчатий1
16. насос центр обіжний1
17. моноблок для полоскання, наповнення та закупорювання пляшок типу "Аutoma" 30/32/6"1
18. автомат для укладки та термостискання капсул на пляшки типу "Моnostadio"1
19. машина автоматична для формування картонних коробок1
20. машина автоматична для пакування пляшок в картонні коробки1
21. машина автоматична для склеювання самоклеювальною стрічкою картонних коробок1
22. конвеєр стрічковий для подачі пляшок на лінію розливу типу Turtle, Італія1
23. конвеєр стрічковий для подачі пляшок до машини для накладання та термостискання капсул 1
24. світловий екран для контролю готової продукції1
25. лічільник готової продукції1
26. електронасоси гвинтові3
27. електронасоси гвинтові1
28. установка для обробки вина холодом в потоці1
29. насоси поршневі для перекачування в/м 2С4001
30. автомат для самонаклеювання етикеток з холодноклеючою акцизномаркувальною станцією на готові вироби1
31. конвеєр для подачі пляшок до машини-автомата для наклеювання етикеток1
32. автомат для полоскання нової пляшки1
33. розпивочний автомат1
34. укупорювальнии автомат1
35. етикетувальний автомат1
36. лічильник готової продукції1
37. бункер живильний для приймання винограду2
38. валкова дробарка-гребневідділювач 1
39. насос ротаційний черв'ячно-гвинтовий для перекачування м'язги1
40. шнековий стікач1
41. шнековий стікач1
44. депалетайзер для загрузки нових і пляшок на конвеєр1
45. фільтр для мікробіальнообезліднюючої фільтрації1
46. транспортер для переміщення пляшок1

п/№ за ДоговоромНайменування майна за договором купівлі-продажу від 08.12.2008 року (Додаток №2)Обєм однієї одиниці майна (дал)К-сть (шт.)
2. цистерни вертикальні38656
5. цистерни горизонтальні емальовані47351
10. цистерни вертикальні з нержавіючої сталі504815
12. цистерни вертикальні з нержавіючої сталі47303
13. цистерни вертикальні з нержавіючої сталі54802
14. цистерни для зберігання спирту24304

3. Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Котнар" (90260, Закарпатська область, Берегівський район с.Мужієво, вул. Ракоці Ференса ІІ, буд 274/А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" (01004, м.Київ, бульвар Тараса Шевченка, вул. Пушкінська 8/26, ) 609 (шістсот дев'ять) грн. 00 коп. судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Котнар" (33000, м.Рівне, вул. Князя Володимира 112, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" (01004, м.Київ, бульвар Тараса Шевченка, вул. Пушкінська 8/26, ) 609 (шістсот дев'ять) грн. 00 коп. судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили

повне рішення складено 14 грудня 2015 року

Суддя Качур А.М.