ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2015 р.Справа № 916/4238/15

Господарський суд Одеської області у складі :

судді Никифорчука М.І.

при секретареві Горбатюку Р.О.

за участю представників сторін :

Від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 11.09.2015р.;

Від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/4238/15:

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛАМАН-КРОС";

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Форвард Ко";

про стягнення 319628,32 грн., -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛАМАН-КРОС" (далі Позивач) звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Форвард Ко" (далі- Відповідач) із позовом про стягнення 319628,32 посилаючись на наступне.

28 листопада 2013 року Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛАМАН-КРОС» (код за ) (далі по тексту - Товариство, Продавець, ТОВ «АЛАМАН-КРОС) було укладено Договір поставки товару № 28/11-1 ЗР від 28 листопада 2013 року (ОСОБА_1 по тексту - Договір) (Додаток № 1) з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер фізичної особи НОМЕР_1) (ОСОБА_1 по тексту - Первинний Покупець), відповідно до якого здійснювалися поставки товарів у встановлені Договором строки.

Відповідно до п. 3.5. Договору для уникнення сумнів щодо дати отримання Покупцем товару Сторони погодили, що датою отримання Покупцем товару є дата зазначена у видатковій накладній.

Згідно умов Договору 15 травня 2014 року Продавцем було здійснено поставку товарів Покупцю, на суму 399924 (триста девяносто девять тисяч девятсот двадцять чотири) гривні 80 кой., включаючи ПДВ, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною (Додаток № 2), та податковою накладною (Додаток № 3 до позову).

Позивач зазначає, що після здійснення поставки товарів по видатковій накладній № РН- 00000434 від 15 травня 2014 року, Покупець здійснив часткову оплату за поставлений товар на суму 115 000 (сто п'ятнадцять тисяч) гривень 00 кой., що підтверджується завіреними банком роздруківками звіту про дебетові та кредитні операції по рахунку 0431 ТОВ «АЛАМАН - КРОС» з 12.08.2014 по 30.04.2015 р. (Додатки № 4-7 до позову).

Таким чином у Первинного Покупця виникла заборгованість у розмірі: 284 924 (двісті вісімдесят чотири тисячі девятсот двадцять чотири) гривні 80 коп. (399924.80 - 115 000.00 = 284924.80) в т.ч. з ПДВ.

19 вересня 2014 року між сторонами Договору та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФОРВАРД Ко» (код за ) (далі по тексту - Новий Покупець, Боржник, ТОВ «ФОРВАРД Ко») було укладено Угоду про заміну сторони в Договорі поставки товару № 28/11-1 ЗР від 28.11.13 року (ОСОБА_1 по тексту - Угода) (Додаток № 8 до позову), відповідно до якої Первісний Покупець втрачає всі права та звільняється від зобовязань та будь-якої відповідальності за Договором, а Новий Покупець їх набуває.

Змістом Угоди було передбачено, що вона набирає чинності з 1 травня 2015 року, у випадку не погашення Первісним Покупцем в повному обсязі суми заборгованості в термін до 30 квітня 2015 року.

Згідно до п.З. Угоди до Нового Покупця переходить у повному обсязі борг за Договором перед Продавцем у розмірі 284924 (двісті вісімдесят чотири тисячі девятсот двадцять чотири) гривні, 80 кой. за поставлений товар та приймає на себе обовязок погасити зазначений борг на користь Продавця у повному обсязі в термін до 30 червня 2015 року.

При виконанні вищевказаних умов Угоди, Продавець не заперечував проти заміни Первісного Покупця за Договором та щодо переводу боргу, і зобовязався належним чином приймати оплату що буде здійснюватися Новим Покупцем за Договором та Угодою.

Новий Покупець вчасно здійснив часткову оплату суми боргу 17.06.2015р. в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 кой., що підтверджується випискою завіреною банком з рахунку ТОВ «АЛАМАН- КРОС» № 0900 від 17.06.2015 р. (Додаток № 9 до позову).

В подальшому Новий Покупець, порушивши умови Угоди, не проводив жодної оплати, у звязку з чим йому було надіслано Претензію вих. № 16 від 07 липня 2015 року за адресою ТОВ «ФОРВАРД Ко» (65023, м Одеса, вул. Пантелеймонівська, 25) (Додаток № 10).

На дану Претензію Боржник ніяким чином не відреагував.

У звязку з чим основний борг ТОВ «ФОРВАРД Ко» перед ТОВ «АЛАМАН-КРОС» станом на 04.09.2015 року становить 274924 (двісті сімдесят чотири тисячі девятсот двадцять чотири) гривні, 80 коп. в т.ч ПДВ (284924.80 - 10000.00 = 274924.80).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Також, відповідно до ч.1 ст. 202 ГК України та ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 612. ЦК України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно п. 6. Угоди, у випадку порушення Новим Покупцем умов даної Угоди або інших умов Договору, Новий Покупець несе відповідальність перед Продавцем, в тому числі щодо прострочення виконання грошових зобовязань, передбачену Договором та чинним законодавством України.

Так у відповідності до п. 6.3. Договору, у випадку порушення Покупцем строків оплати Товару, покупець сплачує за кожен день прострочення пеню від простроченої суми в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення.

Таким чином загальна сума пені за період простроченої суми з 01.07.2015 по 04.09.2015 р., в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення складає: 26212.01+3253.90 = 29465 (двадцять девять тисяч чотириста шістдесят пять) гривень, 91 копійка. (розрахунок за текстом позовної заяви).

Згідно п 6.4 Договору, у разі якщо покупець порушить термін оплати відвантаженого йому Товару понад 5 (пять) календарних днів від дати, в яку Покупець мав оплатити Товар відповідно до умов Договору, він зобовязаний сплатити штраф у розмірі 2%(два) від вартості неоплаченого Товару понад усі штрафні санкції встановлені цим Договором. У випадку прострочення понад 10 (десять) календарних днів Покупець зобовязний сплатити штраф у і розмірі 5% (пять) від суми неоплаченого товару.

Керуючись п. 6.4. Договору загальна сума штрафу за період прострочення складає 13746 (тринадцять тисяч сімсот сорок шість) гривень, 24 копійки. (розрахунок за текстом позовної заяви).

Відповідно до Статті 625. ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до розрахунків згідно тексту позовної заяви, загальна сума 3% річних в період з 01.07.2015 по 04.09.2015 р. становить 1491 (одна тисяча чотириста девяносто одна) гривні 37 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 525, 526, 530, 549, 552, 611,624, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 1, 22, 54, 55, 57 Господарського процесуального кодексу України, Позивач просить стягнути з Відповідача вказані суми.

В засіданні суду 08.12.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення за правилами ст. 85 ГПК України.

Відповідач в засідання суду не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи (поштові повідомлення у справі), відзив на позов не надав.

Таким чином, суд розглядує справу за наявними в ній матеріалами за приписами ст.75 ГПК України

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши представника позивача, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як випливає з матеріалів справи, приведені позивачем обставини справи цілком підтверджуються наданими доказами: вказаним договором, видатковою накладною, угодою про заміну сторони, претензією, розрахунком заборгованості.

Проаналізувавши вказані докази, суд приймає їх до уваги як такі що доводять правомірність вимог Позивача. Вказані докази сумніву у суду не викликають.

Посилання Позивача на вищенаведені ним норми ЦК та ГК України суд вважає правильним, оскільки саме цими нормами ЦК та ГК України регулюються правовідносини по даному спору.

Зворотнього відповідачем в порядку ст. 33 ГПК України не доведено.

Підсумовуючи викладене господарський суд вважає вимоги позивача законними, обґрунтованими і тому підлягаючими задоволенню повністю з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог..

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України при задоволенні позову судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛАМАН-КРОС" - задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Форвард Ко" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 25, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛАМАН-КРОС" (03134, м. Київ, вул. Миколи Трублаїні, буд. 2-А, ) суму основного боргу у розмірі 274924 (двісті сімдесят чотири тисячі дев'ятсот двадцять чотири) грн. 80 коп., пеню у сумі 29465 (двадцять девять тисяч чотириста шістдесят п'ять) грн. 91 коп., штраф у сумі 13746 (тринадцять тисяч сімсот сорок шість) 24 коп., 3% річних у сумі 1491 (одна тисяча чотириста дев'яносто одна) грн. 37 коп. та судовий збір у сумі 4794 (чотири тисячі сімсот дев'яносто чотири) грн. 43 коп.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 14 грудня 2015 р.

Суддя М.І. Никифорчук