ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2015 р.Справа № 916/3654/15

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Никифорчука М.І.

при секретареві Горбатюку Р.О.

За участю представників:

від позивача: Гончар Н.М. за довіреністю № 051015-1 від 05.10.2015р.; Кравченко С.К. за довіреністю №141215 від 14.12.2015р.;

від відповідача: Рибак А.В. за довіреністю від 29.04.2015р.;

від третьої особи: ОСОБА_4 за довіреністю від 09.06.2015р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/3654/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства "Імексбанк"

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківський девелопмент"

За участю 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_5;

про стягнення 149593,45 доларів США та 307317,75 грн., -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство "ІМЕКСБАНК" (далі - Позивач, Кредитор, Банк) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрацію в АТ "ІМЕКСБАНК" ОСОБА_6 (далі - Фонд) звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківський девелопмент" (далі - Відповідач, Позичальник) про стягнення 149 593,45 дол. США та 307 317,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення умов Кредитного договору №80/12 від 24.09.2012 року та норм чинного законодавства, відповідач не виконує свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим у останнього утворилась заборгованість, а саме: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів в розмірі 142 000 дол. США, прострочена заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 7 593,45 дол. США, сума пені за простроченим кредитом та процентами - 307 317,75 грн.

29.09.2015р. через канцелярію суду відповідач направив відзив на позов, відповідно до якого в задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю. Свої заперечення відповідач обґрунтовує наступним.

18.12.2014р. між Відповідачем та ОСОБА_5 було укладено Договір №1 відступлення прав вимоги за договором №100008548 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014р. Вклад «Постійний клієнт» 13міс» вид вкладу «ПосК13м11$» від 02.07.2014р., відповідно до якого ОСОБА_5 відступив ТОВ «ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ» право вимоги за вказаним договором банківського вкладу в сумі 127 460,65 дол. США.

Умовами п.6.4. публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 р. передбачено, що Вкладник має право звернутися до Банку з письмовою вимогою про повернення суми вкладу до закінчення строку розміщення вкладу, вказаного в договрі про приєднання, за 31 календарний день, при цьому у разі отримання Вимоги, умови договору приєднання в частині кінцевої дати строку розміщення вкладу втрачають чинність.

18.12.2014 р. ОСОБА_5 письмово повідомив позивача про відступлення права вимоги за договором банківського вкладу та про необхідність сплати коштів за цим договором відповідачу, в той же день відповідач повідомив позивача про дострокове припинення договору №100008548 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014р. Вклад «Постійний клієнт» 13міс» вид вкладу «ПосК13м11$» від 02.07.2014р. та про зарахування однорідних вимог, а саме грошових вимог на підставі договору про відступлення права вимоги за даним договором банківського вкладу з грошовими вимогами за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії №80/12 від 24.09.2012р.

Відповідач в запереченнях також посилається на судову практику по аналогічним справам, зокрема, постановою Вищого господарського суду України №910/11222/14 від 23.12.2014р., де відбулося відступлення прав вимоги за депозитом та зарахування зустрічних вимог за кредитним договором.

21.10.2015р. представник позивача через канцелярію суду надав пояснення щодо відзиву на позовну заяву та додаткові докази по справі, позовні вимоги підтримав.

Приймаючи до уваги те, що суддя Д'яченко Т.Г. з 21.10.2015р. перебуває на лікарняному, з метою дотримання процесуальних строків, за розпорядженням керівника апарату господарського суду Одеської області № 1622 від 21.10.2015р. призначено повторний автоматичний розподіл справи № 916/3654/15.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2015р., справу № 916/3654/15 передано на розгляд судді господарського суду Одеської області Никифорчуку М.І.

17.11.2015р. через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про залучення в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову ОСОБА_5.

Ухвалою суду від 23 11.2015 р. до участі в справі залучено ОСОБА_5 в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача.

В судове засідання 23.11.2015р. представники сторін з'явились, представник відповідача позов підтримав, представник відповідача проти позову заперечував.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору підтвердив, що дійсно між ОСОБА_5 та Відповідачем 18.12.2014р. було укладено договір уступки прав вимоги, за яким ОСОБА_5 відступив Відповідачу право вимоги за власним банківським вкладом, про що ОСОБА_5 письмово повідомив банк та просив здійснювати розрахунки за договором банківського вкладу з Відповідачем.

Також пояснив, що ОСОБА_5 крім банківського вкладу в дол. США, вимоги за яким були відступлені Відповідачем, мав в БАНКу інші вклади, зокрема в національній валюті України гривні, при цьому він не звертався до БАНКу або представників Фонду гарантування вкладів фізичних осіб України за виплатою коштів за відступленим вкладом, не заявляв з приводу відступленого вкладу кредиторських вимог у зв'язку з ліквідацією Банку, а заявлені ним кредиторські вимоги стосувалися лише його вкладу в національній валюті України гривні за Договором № від 25.06.2013р., про що свідчить довідка уповноваженої особи Фонду на ліквідацію БАНКу № 8423 23.112015р.

В засіданні суду 15.12.2015р. представником позивача заявлено клопотання про передачу даної справи на розгляд колегії суддів з тих підстав, що дана справа, на її думку, є складною та сума стягнення є значною.

Розглянувши дане клопотання суд відхиляє його за таких підстав.

За ст. 4-6 ГПК України справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

На думку суду, дана справа не є складною, спір йдеться про прості розрахунки за договором. У справі немає значного обсягу документів, що потребують дослідженню колегією суддів.

Крім того суд зазначає, що передача даної справи на розгляд колегії суддів приведе до штучного затягування розгляду справи впродовж розумного строку.

Також в засіданні суду 15.12.2015 р. представником позивача подано клопотання про призначення по даній справі судової бухгалтерської експертизи з тих підстав, що розрахунок наданий відповідачем різниться з розрахунком наданим позивачем у справі .

Позивач також зазначає, що в матеріалах справи є клопотання відповідача про проведення по справі судової експертизи яке судом не розглянуто. На підставі цього клопотання позивач і заявляє дане клопотання.

Представник відповідача у засіданні суду 15.12.2015р. заявив, що він відмовляється від клопотання про проведення експертизи.

Розглянувши дане клопотання суд відхиляє його за таких підстав.

Призначення експертизи за ст. 41 ГПК України здійснюється у випадках коли для вирішення спору необхідні спеціальні знання, без яких неможливо вирішити спір по суті.

У даній справі йдеться про прості розрахунки за договором, які містяться у матеріалах справи. Дані розрахунки не є складними та не потребують вивчення за участю фахівців.

Крім того, суд зазначає. що надані сторонами розрахунку взагалі не потребують спеціальних знань, а потребують лише перевірки та оцінки судом в порядку ст. 43 ГПК України як доказ наявності чи відсутності боргу.

Тому суд вважає, що у даній справі призначення експертизи є безпідставно.

В засіданні суду оголошено перерву з 10 по 13 листопада 2015 р., з 13 листопада по 23 листопада 2015 р., з 23 листопада по 15 грудня 2015 р. та з 15 грудня по 17 грудня 2015р. за правилами ст. 77 ГПК України.

В засіданні суду 17 грудня 2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення за правилами ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши представників сторін, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

Відповідно до вимог ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як випливає з матеріалів справи, 28.05.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ІМЕКСБАНК» (далі - Позивач, Кредитор, Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Шевченківський девелопмент" (далі - Відповідач, Позичальник) укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії №80/12 від 24.09.2012р. (далі - Договір), відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредитні кошти у формі відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом в 5 626 715,00 дол. США зі сплатою процентної ставки в розмірі 11,5% річних в межах визначеної договором (п.п. 1.1.1 та 1.1.2) граничної суми коштів (кредитний ліміт), а позичальник зобов'язується вчасно погашати кредитору заборгованість за кредитом, а також сплачувати на користь кредитора проценти та комісії в розмірі, в строки (терміни) та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.1.1 договору кінцевий термін, до настання якого (включно) має бути повністю погашена заборгованість за кредитом, встановлюється 10.10.2016 року.

Пунктом 2.1. договору визначено, що кредит надається шляхом перерахування кредитором коштів з відповідного позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника або оплати з позичкового рахунку розрахункових документів Позичальника.

Відповідно до п. 2.4. Нарахування процентів за користування Траншем кредиту здійснюється щоденно у валюті кредиту на фактичну суму щоденної заборгованості на позичковому рахунку за методом «факт/факт» виходячи з фактичної кількості днів у році. Відсотки сплачуються Позичальником щомісячно, не пізніше 26 числа поточного місяця, у сумі нарахованих з 26 числа попереднього місяця по 25 число поточного місяця, в період дії цього договору. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення Траншу кредиту.

Після оплати Кредитором документів на суму, що вказана п.1.1.1. цього договору, подальше кредитування в межах встановленого строку та в межах суми ліміту відновлювальної кредитної лінії може здійснюватися лише після погашення Позичальником частини або всієї суми наданого Кредиту, у розмірі, який не може перевищувати обсягу такого погашення.

Пунктом 2.6. Кредитного договору передбачено, що за наявності заборгованості по Кредиту та/або процентах за користування ним сторони встановлюють наступну черговість погашення Позичальником заборгованості:

- в першу чергу сплаті підлягають нараховані, але не сплачені в строк проценти;

- в другу чергу сплаті підлягають нараховані проценти, строк сплати яких ще не сплинув;

- в третю чергу сплаті підлягає прострочена заборгованість за кредитом;

- в четверту чергу сплаті підлягає строкова заборгованість за Кредитом термін сплати якої настав згідно даного договору;

- в п'яту чергу сплаті підлягає неустойка (штраф, пеня), передбачена цим договором.

В подальшому між сторонами укладалися додаткові угоди до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №80/12 від 24.09.2012р., а саме:

15.10.2012р. між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №80/12 від 24.09.2012р., якою в новій редакції було викладено п.п. 2.1, 3.1.1, 3.3.6 Кредитного договору, а саме було визначено рахунок №5001/840 на який сплачується кредит, відсотків за ним, комісії та неустойки.

14.02.2013р. між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду №2 до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №80/12 від 24.09.2012р., якою в новій редакції було викладено п.п. 2.1, 3.1.1, 3.3.6 Кредитного договору, а саме було змінено позичковий рахунок та рахунок для обліку нарахованих відсотків.

22.07.2013р. між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду №3 до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №80/12 від 24.09.2012р., якою в новій редакції було викладено п.п. 1.2, , а саме було змінено цільове використання кредиту та доповнено Кредитний договір п.6.5 стосовно відповідальності за порушення вимог щодо збереження банківської таємниці.

24.02.2014р. між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду №4 до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №80/12 від 24.09.2012р., якою в новій редакції було викладено п.1.1.1 Кредитного договору, а саме було змінено графік зменшення ліміту кредитної лінії.

23.06.2014р. між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду №5 до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №80/12 від 24.09.2012р., якою в новій редакції було викладено п. 1.3, Кредитного договору, а саме було змінено предмет забезпечення кредиту.

22.12.2014р. між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду №6 до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №80/12 від 24.09.2012р., якою в новій редакції було викладено п. 1.3, Кредитного договору, а саме було змінено предмет забезпечення кредиту.

Сторонами не заперечується, що позивачем, на виконання умов договору було надано позичальнику кредитні кошти згідно з заявками позичальника в загальному розмірі 5 626 715,00 доларів США та те що сума кредиту сплачена позичальником до 18.12.2014. в розмірі 5 484 715,00 доларів США.

Позичальником повернення кредиту здійснювалось з випередженням графіку, зменшення ліміту кредитної лінії та заборгованість Відповідача по кредиту станом на 18.12.2014р. становила 142 000,00 дол. США, заборгованість по відсоткам на цю дату була відсутня.

Судом встановлено, що 18.03.2014р. між Відповідачем та ОСОБА_5 було укладено Договір №1 відступлення прав вимоги за договором №100008548 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014р. Вклад «Постійний клієнт» 13міс» вид вкладу «ПосК13м11$» від 02.07.2014р., відповідно до якого ОСОБА_5 відступив Відповідачеві право вимоги за вказаним договором банківського вкладу в сумі 127 460,65 дол. США.

18.12.14 ОСОБА_5 письмово повідомив Позивача про відступлення права вимоги за договором банківського вкладу та про необхідність сплати коштів за цим договором відповідачу, в той же день відповідач повідомив позивача про дострокове припинення договору №100008548 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014р. вклад «Постійний клієнт» 13міс» вид вкладу «ПосК13м11$» від 02.07.2014р. та про зарахування однорідних вимог, а саме грошових вимог на підставі договору про відступлення права вимоги за даним договором банківського вкладу з грошовими вимогами за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії №80/12 від 24.09.2012р.

Враховуючи вимоги п.6.4. публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014р. відповідно до яких вкладник зобов'язаний звернутися з заявою про дострокове повернення сум вкладу за 31 календарний день, Відповідач встановив датою здійснення операції з дострокового припинення вкладу та зарахування вимог за кредитним договором 18.01.2015р.

На підставі виписки Банку з рахунку НОМЕР_1 за вкладом ОСОБА_5 станом на 18.12.2014 на банківському вкладі вимоги за яким були відступленні Позичальнику знаходилися кошти в сумі 127 460,65 дол.США.

Заперечуючи проти зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов'язаннями, позивач посилається на те, що ОСОБА_5 є інсайдером - пов'язаною з банком особою та відповідно до вимог Постанови Нацбанку України від 15.01.2015р. його вимоги не підлягають задоволенню.

Проте фізичні особи які відносяться до інсайдерів визначенні в п.1.10 Розділу IV Інструкції «Про порядок регулювання діяльності банків України» затвердженою Постановою Правління Нацбанку України №368 від 28.08.2001 року. (далі Постанова №368)

Згідно п.1.10 Постанови №368 в редакції, яка діяла 18.01.2015р. до інсайдерів - фізичних осіб належать:

а) особи, які мають істотну участь у банку;

б) керівники банку, керівник підрозділу внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів правління банку;

в) керівники юридичних осіб, які мають істотну участь у банку;

г) керівники та контролери споріднених осіб банку;

ґ) керівники та контролери афілійованих осіб банку;

д) асоційовані особи будь-якої фізичної особи, зазначеної в підпунктах "а" - "ґ" цього пункту.

Відповідно до п.1.14 Постанови №368 Банк має забезпечити наявність відповідних інформаційних систем для виявлення активних операцій з інсайдерами, ведення переліку інсайдерів банку, визначення обсягу операцій щодо кожного інсайдера, а також загального обсягу таких операцій з метою їх моніторингу.

Отже Позивач відповідно до вимог нормативних актів НБУ повинен був вести перелік власних інсайдерів. Позивачем не надано переліку інсайдерів складеного Банком в якому зазначено ОСОБА_5

Позивачем наданий лист Фонду від 27.08.2015 та витяг з переліку вкладників, що отримали відшкодування за власними вкладами, відповідно до яких ОСОБА_5 15.06.2015р. отримав від Фону відшкодування за банківським вкладом в сумі 200 000,00 грн.

Згідно ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд не відшкодовує кошти розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом року до дня прийняття такого рішення.

Таким чином якщо ОСОБА_5 був інсайдером банку він не мав би права на отримання відшкодування за банківським вкладом від Фонду.

Отже доводи Позивача, що залік зустрічних вимог суперечить вимогам Постанови НБУ від 15.01.2015 на підставі, того що ОСОБА_5 є інсайдером Банку Позивачем не підтверджено та суперечить наявним матеріалам справи.

Також спростовується матеріалами справи твердження Позивача, що ОСОБА_5 отримано відшкодування за договором банківського вкладу по якому були відступлені вимоги Відповідача.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 укладено договір банківського вкладу №100002469 від 25.06.2013р. в національній валюті України гривні.

Представником позивача в судовому засіданні 13.11.2015р. підтверджено, що ОСОБА_5 окрім банківського вкладу по якому були відступлені вимоги Відповідачу також наявні інші в банківські вклади в Банку. Наявність у ОСОБА_5 декількох вкладів в Банку підтвердив представник третьої особи в своїх поясненнях підчас судового засіданні 23.11.2015р.

Отже ОСОБА_5 має право на отримання від Фонду відшкодування по банківським вкладам в Банку за виключенням банківського вкладу за яким він відступив право вимоги Відповідачу.

ОСОБА_5 у зв'язку з ліквідацією Банку заявлені кредиторські вимоги до ліквідатора Банку за договором банківського вкладу №100002469 від 25.06.2013р., про що свідчить довідка уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку № 8423 23.112015р.

Доказів які б підтверджували заявлення ОСОБА_5 інших вимог до Банку сторонами не надано.

Згідно пояснень представника ОСОБА_5, останній 15.06.2015р. отримав відшкодування від Фонду в сумі 200 000,00 грн. саме по вкладу в гривні за договором №100002469 від 25.06.2013р. Розмір отриманого ОСОБА_5 відшкодування в сумі 200 000,00 грн. підтверджується листом Фонду від 27.08.2015 та витягом з переліку вкладників, що отримали відшкодування за власними вкладами.

Позивачем в підтвердження виплати відшкодування ОСОБА_5 коштів за договором №100008548 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014р. Вклад «Постійний клієнт» 13міс» вид вкладу «ПосК13м11$» від 02.07.2014р., вимоги за яким ОСОБА_5 відступив Відповідачеві, надано виписку з рахунку НОМЕР_1 за вкладом ОСОБА_5 відповідно до якої з рахунку 19.08.2015р. списано кошти в сумі 11 000,00 дол. США.

В зазначеній виписці на вказано призначено платежу, з неї не можливо на які цілі та з яких підстав були списані дані кошти. Згідно інформації розміщеної на офіційному сайті Фонду виплати коштів гарантованих фондом вкладникам Банку у зв'язку з його ліквідацією проводилися у період з 04 червня 2015 р. до 15 липня 2015 р.

Отже 19.08.2015р. Фонд не здійснював виплати коштів гарантованих фондом вкладникам Банку

Крім того, враховуючи встановлений НБУ курс гривні по відношенню до дол. США станом на 15.06.2015р та 19.08.2015р. сума 11 000,00 дол. США не відповідає сумі отриманого ОСОБА_5 відшкодування у розмірі 200 000,00 грн. та значно її перевищує.

Отже, наявними матеріалами справи не підтверджено що ОСОБА_5 отримав від Фонду відшкодування за договором №100008548 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014р. Вклад «Постійний клієнт» 13міс» вид вкладу «ПосК13м11$» від 02.07.2014р., вимоги за яким були відступлені Відповідачем.

Крім того, як ОСОБА_5 так і Відповідач, ще 18.12.2015р. повідомили Банк про відступлення прав вимоги за вказаним договором банківського вкладу. Отже Позивачу було відомо про відступлення, ще до введення в Банку тимчасової адміністрації та початку виплат Фонду гарантованих сум вкладникам Банку.

Укладений договір відступлення прав вимоги жодним чином не суперечить приписам Інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» затвердженою постановою Правління НБУ №492 від 12.11.2003р. як стверджує Позивач та дана інструкція не містить заборону укладати такий договір.

Згідно ст.1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до укладеного між ОСОБА_5 та Позивачем Договору банківського вкладу № від 02.07.2014р., у Позивача виникло зобов'язання по виплаті ОСОБА_5 суми вкладу та процентів.

Дані зобов'язання жодним чином нерозривно не пов'язанні з особою кредитора тобто ОСОБА_5, зокрема вони не відносяться до відшкодування шкоди та доводи Позивача, що законодавством не передбачена процедуру заміну власника рахунку не свідчить що не заборонено та неможливо, змінювати власника рахунку та не підтверджує , що вказані зобов'язання нерозривно пов'язані з особою ОСОБА_5 та за своєю природою не пристосовані для передачі.

Договір про відступлення прав вимоги №1 від 18.12.2014р. не суперечить вимогам чинного законодавства, є чинним та підлягає виконанню.

Відповідно до п.п. 1.1.1 та 1.1.2 Кредитного договору Відповідач отримав відновлювальну кредитну лінію в межах ліміту якої має право отримувати кредитні кошті. Безпосередньо пунктом 1.1.2 зазначено, що позичальник має право отримувати подальше кредитування в межах строку та суми ліміту відновлювальної кредитної лінії після погашення частини або суми наданого Кредиту. Тобто Позичальник може погашати кредитну заборгованість повністю або часткова та отримувати заново кредит в межах строку та суми ліміту кредитної лінії.

Позичальник повертав кредит раніше термінів встановлених графіком в п. 1.1.2 Кредитного договору.

Враховуюче викладене, у Позичальника виникло зобов'язання по поверненню кредиту з моменту його отримання та він зобов'язаний повернути кредит у будь який момент з дня отримання кредиту до кінцевого терміну 10.10.2016.

Отже, строк виконання Позичальником зобов'язання з повернення кредиту настав, але він не був прострочений в розумінні ст. 612 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Суд вважає, що при проведенні зустрічного зарахування вимог за кредитним договором та договором банківського вкладу, відповідач виконав 18.01.2015р. свої зобов'язання за кредитним договором у розмірі 127 460,15 дол. США .

Таким чином з 18.01.2015 року у Відповідача існує заборгованість за кредитом в сумі 14 539,85 дол. США.

Згідно встановленого п. 1.1.2 Кредитного договору графіку зменшення ліміту кредитної лінії з урахуванням змін, внесених укладеною сторонами додатковою угодою №4 від 24.02.2014р., ліміт кредитної лінії на 30.04.2015р. встановлюється в сумі 44 250,00 дол. США., а на 10.10.2016р. встановлюється 0,00 дол. США., тобто повернення банку кредиту в сумі 44 250,00 дол. США позичальник зобов'язаний був здійснити в період з 30.04.2015р по 10.10.2016р.

За таких обставин Позичальник не прострочив зобов'язання по поверненню кредиту в сумі 14 539,85 дол. США та остаточний термін повернення цих коштів за кредитним договором настане 10.10.2016р.

За матеріалами справи вбачається, що Позичальник останнього разу сплачував Банку відсотки за користування кредитом 26.01.2015р. в сумі 1 118,50 дол. США інших платежів по Кредитному договору не було.

Позичальником надано власний розрахунок сплати процентів по кредиту, який перевірено судом.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Такі ж вимоги зазначені і в приписах ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів визначених п. 2.4 цього договору позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діятиме протягом відповідного порушення, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Виходячи з наявних матеріалів справи, пояснень сторін та зроблених судом розрахунків, суд приходить до висновку, що у Позичальника існує заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 1 977,77 дол. США та пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом в сумі 5 173,32 грн. Строк виконання зобов'язання позичальником з повернення кредиту ще закінчився та позичальник зобов'язаний повернути банку кредит в сумі 14 539,85 дол. США не пізніше 10.10.2016р.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.06.2011 року № 3674-VI(в редакції що діяла на час подання позову), судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір"(в редакції, що діяла на час подання позову), за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

Ціна позову становить 1 892 000,00 грн., отже, сума судового збору за подання даного позову має складати 37 840 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" (в редакції , що діяла на час подання позову) визначені пільгові категорії щодо сплати судового збору, в т.ч. повноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" - задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківський девелопмент" (65014, м. Одеса, вул. Маразліївська, буд.1/20, офіс 515 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" (65039, м. Одеса, проспект Гагаріна, 12 «А», код 20971504) прострочену заборгованість по Кредитному договору про відкриття кредитної лінії №80/12 від 24.09.2012 року за нарахованими процентами в розмірі 1977,77 (одна тисячі дев'ятсот сімдесят сім) дол. США 77 центів, що в гривневому еквіваленті становить 43571 (сорок три тисячі п'ятсот сімдесят одна) грн. 79 коп. та пеню за несвоєчасне повернення нарахованих процентів в розмірі 5173,32 (п'ять тисяч сто сімдесят три) грн. 32 копійки.

3. В решіт вимог - відмовити.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківський девелопмент" (65014, м. Одеса, вул. Маразліївська, буд.1/20, офіс 515 ) до Державного бюджету України (рахунок №3008, Отримувач: УК у м. Одесі/Приморський район, код ЄДРПОУ - 38016923, Банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО: 828011, Код бюджетної класифікації: 22030001, Код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області: 03499997) через ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області судовий збір у розмірі 974 (дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 90 коп.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 21 грудня 2015 р.

Суддя М.І. Никифорчук