ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2015 р.Справа № 916/4330/15

Господарський суд Одеської області у складі :

судді Никифорчука М.І.

при секретареві Горбатюку Р.О.

за участю представників сторін :

Від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № 3/1-1235 від 18.06.2012р.;

Від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/4330/15:

За позовом: Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту "Запоріжелектротранс";

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром-Інвест-Буд";

про стягнення 109105,94 грн., -

в с т а н о в и в :

Запорізьке комунальне підприємство міського електротранспорту "Запоріжелектротранс" (далі Позивач) звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром-Інвест-Буд" (далі- Відповідач) із позовом про стягнення 109105,94 посилаючись на наступне.

14 червня 2013 року між Запорізьким комунальним підприємством міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» (Субпідрядник) і Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАЗІНВЕСТБУД» (Підрядник) був укладений договір субпідряду № 17/06/13 (надалі - Договір), відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. якого, Підрядник доручає, а Субпідрядник приймає на себе зобовязання виконати будівельні роботи в межах договірної ціни з розбирання трамвайної колі «Трамвайна колія - майдан Волі - Пристань» протяжністю 270,3 п.м. на обєкті «Реконструкція дороги по вул. Глісерна, з автомобільною стоянкою в районі парку «Дубовий Гай» м. Запоріжжя». Підрядник зобовязується прийняти та оплатити дані роботи.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що договірна ціна роботи, визначеної п. 1.1. Договору складає 61012 (шістдесят одну тисячу дванадцять) гривень 80 копійок, в т.ч. податок на додану вартість - 10168 (десять тисяч сто шістдесят вісім) гривень 80 копійок та є невідємною частиною Договору (Додаток № 1).

Факт належного виконання Позивачем субпідрядних робіт, передбачених п. 1.1 Договору, підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт № 1/суб за листопад 2013 року за формою КБ-2, підписаний 30.11.2013 уповноваженими представниками Сторін та скріплений печатками.

Згідно з п. 5.1. Договору, Підрядник приймає від Субпідрядника (Позивача) виконані роботи шляхом підписання акту приймання виконаних субпідрядних робіт (Форма КБ-2в). З цього моменту у Підрядника наступає зобовязання протягом 10 (десяти) днів оплатити вартість виконаних субпідрядних робіт, що підтверджується довідкою про вартість виконаних підрядних робіт (Форма КБ-3).

Таким чином, Підрядник зобовязаний був в строк до 10 грудня 2013 року оплатити Позивачеві виконані субпідрядні роботи в сумі 61012 (шістдесят одну тисячу дванадцять) гривень 80 копійок з урахуванням ПДВ.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ТОВ «ЗАЗІНВЕСТБУД» (), то станом на момент подання даної позовної заяви до суду, Підрядник 14.11.2014 змінив повне та скорочене найменування юридичної особи з ТОВ «ЗАЗІНВЕСТБУД» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМ-ІНВЕСТ- БУД» (), а з 29.12.2014 також було змінене місцезнаходження юридичної особи на: 65011, Одеська область, м. Одеса, Приморський район, вул. Успенська, буд. 14.

Крім цього Позивач зазначає, що той факт що ТОВ «ПРОМ-ІНВЕСТ-БУД» (надалі - Відповідач) є правонаступником ТОВ «ЗАЗІНВЕСТБУД» встановлені також рішенням Господарського суду Запорізької області від 20.08.2015 по справі № 908/3963/15, рішенням Господарського суду Одеської області від 15.06.2015 по справі № 916/1621/15-г, рішенням Господарського суду Одеської області від 25.05.2015 по справі № 908/1621/15-г.

Таким чином, Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобовязання щодо оплати виконаних Позивачем робіт, чим порушив взяті на себе договірні зобовязання та норми чинного законодавства України.

Станом на 06.10.2015 сума заборгованості Відповідача перед Позивачем по Договору субпідряду № 17/06/13 від 14.06.2013 складає 61012 (шістдесят одну тисячу дванадцять) гривень 80 копійок, в т.ч. податок на додану вартість - 10168 (десять тисяч сто шістдесят вісім) гривень 80 копійок.

На підставі ст. 625 ЦК України за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань Відповідачу нараховано 3 % річних у сумі 3309,74 грн. та суму інфляції, яка складає 44783,40грн. (розрахунок у матеріалах справи).

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 1, 2, 12, 35, 49, 54, 55, 57 ГПК України, ст.ст. 175. 193 ГК України, ст.ст. 11, 526, 610, 625, 626 ЦК України Позивач просить стягнути з Відповідача вказані суми.

Відповідач в засідання суду не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи (поштове повідомлення з посиланням на вибуття фірми у справі).

Відповідно до п.3.9.1 Постанови Пленум Вищого Господарського Суду України від 26 грудня 2011 року N 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, - 3.9.1. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд розглядує справу за наявними в ній матеріалами за приписами ст.75 ГПК України

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши представника позивача, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як випливає з матеріалів справи, приведені позивачем обставини справи цілком підтверджуються наданими доказами: вказаним договором, додаткми до нього, розрахунком заборгованості.

Проаналізувавши вказані докази, суд приймає їх до уваги як такі що доводять правомірність вимог Позивача. Вказані докази сумніву у суду не викликають.

Посилання Позивача на вищенаведені ним норми ЦК та ГК України суд вважає правильним, оскільки саме цими нормами ЦК та ГК України регулюються правовідносини по даному спору.

Зворотнього відповідачем в порядку ст. 33 ГПК України не доведено.

Підсумовуючи викладене господарський суд вважає вимоги позивача законними, обґрунтованими і тому підлягаючими задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України при задоволенні позову судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту "Запоріжелектротранс" - задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром-Інвест-Буд" (65011, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 14, ) на користь Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту "Запоріжелектротранс" (69095, м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, буд. 2, ) основний борг у сумі 61012 (шістдесят одна тисяча дванадцять) грн. 80 коп., 3% річних у сумі 3309 (три тисячі триста дев'ять) грн. 74 коп., інфляційних в сумі 44783 (сорок чотири тисячі сімсот вісімдесят три) грн. 40 коп. та 1636 (одна тисяча шістсот тридцять шість) грн. 59 коп. судового збору.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 14 грудня 2015 р.

Суддя М.І. Никифорчук