ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року Справа № 925/2184/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

ГоловуючогоГончарука П.А. (доповідача),
СуддівКондратової І.Д.,
Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу комунального підприємства "Служба утримання будинків "Митниця" Черкаської міської ради на рішення господарського суду Черкаської області від 9 червня 2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 6 жовтня 2015 року у справі №925/2184/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Обслуговуюче підприємство "Митниця" до комунального підприємства "Служба утримання будинків "Митниця" Черкаської міської ради про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "Обслуговуюче підприємство "Митниця" звернулось до господарського суду Черкаської області із позовом про стягнення з комунального підприємства "Служба утримання будинків "Митниця" Черкаської міської ради, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, заборгованості у розмірі 182 261,42 грн. за договором № 44/1 від 26 березня 2012 року про надання послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових електричних мереж.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 9 червня 2015 року у справі №925/2184/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 6 жовтня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 182 261,42 грн. основного боргу за отримані послуги.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне дослідження судами попередніх інстанцій обставин, що мають значення для справи, неналежну оцінку доказів у справі та на порушення ними норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення попередніх судових інстанцій скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій і вбачається з матеріалів справи, 26 березня 2012 року між ТОВ "ОП "Митниця" та КП "СУБ "Митниця" Черкаської міської ради укладено договір про надання послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових електричних мереж №44/1, за яким позивач (виконавець) взяв на себе зобов'язання протягом визначеного в договорі строку надавати відповідачу (замовнику) послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових електричних мереж та електрообладнання, а також з ліквідації аварій у внутрішньоквартирних мережах житлових будинків, що знаходяться на балансі чи обслуговуванні замовника, а відповідач забезпечувати фінансування та своєчасно проводити розрахунки за виконані роботи, приймати від виконавця роботи, підписувати акти виконаних робіт.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що підставою для оплати робіт є підписаний уповноваженим представником замовника акт про виконання робіт з технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж, планового і аварійного ремонту внутрішньобудинкових мереж. Замовник здійснює оплату за виконані роботи не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним.

Акти виконаних робіт, згідно п. 3.1. договору, подаються виконавцем замовнику нарочним або поштою щомісяця до 3 числа поточного місяця за попередній. Відповідно до п. 3.2 - замовник зобов'язаний підписати ці акти виконаних робіт або письмово відмовитися від їх підписання, письмово пояснивши причини відмови, протягом трьох днів з моменту його отримання. У випадку не підписання замовником акту виконаних робіт або при відсутності обґрунтованої письмової відмови замовника від його підписання протягом встановленого строку (з урахуванням нормативів поштового обігу, але не більше семи календарних днів з дня отримання акту), у випадку ухилення замовника від отримання поштового листа, яким надсилався акт виконаних робіт, виконані роботи вважаються прийнятими з дотриманням виконавцем всіх умов договору, а акт виконаних робіт вважатиметься автоматично акцептованим та підписаним замовником.

Контроль замовника за якістю робіт здійснюється ним під час перевірки та підписання актів виконаних робіт (п. 3.3 договору).

При цьому, п. 4.1 договору передбачено, що у разі виконання виконавцем неякісних робіт замовник має право викликати його представника для складання та підписання акта - претензії, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Протягом трьох робочих днів, після отримання акту-претензії, виконавець вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово замовнику обґрунтовану відмову в задоволенні його претензій (п. 4.5).

Позивачем, на виконання умов договору, протягом червня-жовтня 2014 року надано послуг вартістю на загальну суму 188 978,28 грн., про що відповідачу було надіслано акти здачі-прийняття робіт.

Відповідач акти здачі-прийняття робіт повернув виконавцю без підписів, вартість виконаних робіт оплатив лише частково, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі 182 261,42 грн., яку позивач просить стягнути, звернувшись до суду з цим позовом.

Місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, посилаючись на умови договору та положення ст.ст. 853, 882 Цивільного кодексу України, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не надано доказів повідомлення позивача про недоліки виконаних робіт та послуг (зокрема, доказів подання (направлення поштою, вручення під розписку) письмових заяв про виклик представника позивача для складання та підписання акта-претензії про неякісні роботи).

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку стосовно того, що укладений сторонами договір за своєю правовою природою, згідно ст. 628 ЦК України, є договором змішаного типу, який містить в собі елементи договорів про надання послуг (технічне обслуговування внутрішньобудинкових електричних мереж), та договору підряду (поточний ремонт внутрішньобудинкових електричних мереж), а тому до спірних правовідносин повинні застосовуватися норми чинного законодавства України, які регулюють відносини надання послуг та підряду.

Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

При цьому, однією з характерних особливостей послуг є їх споживання в процесі надання, тобто безпосередньо під час здійснення певної діяльності, хоча вони й передбачають досягнення певних результатів, невід'ємних від самої роботи.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України закріплено обов'язок замовника оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 628 ЦК України до відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Частиною 1 ст. 853 ЦК України передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений на замовника.

Як було встановлено попередніми судовими інстанціями відповідач повернув позивачу надіслані йому акти здачі-прийняття виконаних робіт без підпису. При цьому, акт здачі-прийняття виконаних робіт повернутий виконавцю без зазначення обґрунтованої причини такої відмови, а стосовно претензій відповідача щодо послуг наданих за актами здачі-приймання виконаних робіт у період з липня по жовтень 2014 року, позивачем було здійснено перерахунок вартості наданих послуг, в результаті чого зменшено їх ціну з урахуванням претензій відповідача, однак повторно надіслані акти були повернуті позивачу без обґрунтованої відмови від їх підписання.

Твердження відповідача про те, що у нього не виникло зобов'язання щодо оплати вартості наданих позивачем послуг у зв'язку з неусуненням недоліків виконаних ним робіт є безпідставним, оскільки судами попередніх інстанцій встановлено, що акти-претензії щодо вказаних ним порушень були направлені позивачу поза межами строків, встановлених п. 3.3. договору, для контролю за якістю наданих послуг, тобто роботи вважаються прийнятими замовником.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій правильно вказали, що замовник в порушення вимог ст.ст. 853, 882 ЦК України безпідставно відмовився від прийняття робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки (за наявності таких), а тому він не звільняється від обов'язку оплатити роботи, виконані за договором.

Також, в оскаржуваних судових рішеннях правильно вказано, що жоден з наданих відповідачем актів не свідчить про наявність істотних недоліків робіт, виконаних позивачем, які б повністю унеможливили використання внутрішньобудинкових мереж житлового фонду замовника, тому не можуть бути підставою для відмови в оплаті виконаних робіт. При цьому, відповідач не скористався, наданим йому ст. 852 ЦК України, правом на розірвання відповідного договору у разі істотних недоліків виконаних позивачем робіт та вимогу до підрядника відшкодувати збитки, і в матеріалах справи відсутні претензії відповідача з відповідним розрахунком (коригуванням) вартості робіт виконаних позивачем неналежним чином.

Висновок місцевого та апеляційного господарських судів про наявність правових підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача вартості наданих за договором послуг, є законним, відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам і наявним матеріалам справи, а доводи касаційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування постановлених у справі судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального підприємства "Служба утримання будинків "Митниця" Черкаської міської ради залишити без задоволення, а рішення господарського суду Черкаської області від 9 червня 2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 6 жовтня 2015 року у справі №925/2184/14 - без змін.

ГоловуючийП.А. Гончарук
СуддіІ.Д. Кондратова
Л.В. Стратієнко