ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року Справа № 910/8947/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Судді:Борденюк Є.М., Кривда Д.С., Могил С.К. (доповідач),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Інформаційні комп'ютерні системи" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2015 та рішення господарського суду міста Києва від 28.05.2015 у справі № 910/8947/15 господарського суду міста Києва
за позовомприватного акціонерного товариства "Інформаційні комп'ютерні системи"
додержавного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електрична станція"
прозміну договору № 53-123-08-14-01120 від 22.12.2014
та за зустрічним позовомдержавного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електрична станція"
доприватного акціонерного товариства "Інформаційні комп'ютерні системи"
прозобов'язання вчинити певні дії,
за участю представників

позивача: Гуринець В.О.,

відповідача: Юніної С.П.,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2015 року приватне акціонерне товариство "Інформаційні комп'ютерні системи" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електрична станція" про зміну умов договору № 53-123-08-14-01120 від 22.12.2014 в частині ціни товару на підставі ст. 652 Цивільного кодексу України, в якому просило: виключити п.п. 2.3. та 2.5. договору, змінити додаток № 1 до договору (специфікація № 1) та затвердити нову редакцію зазначеного додатку, запропоновану позивачем.

В свою чергу, відповідач у травні 2015 року звернувся до господарського суду міста Києва із зустрічним позовом до позивача, в якому просив зобов'язати останнього виконати умови договору № 53-123-08-14-01120 від 22.12.2014 про постачання товару відповідно до специфікації № 1.

Рішенням господарського суду міста Києва від 28.05.2015, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2015, у задоволенні первісного позову відмовлено повністю. Зустрічний позов задоволено повністю, зобов'язано відповідача за зустрічним позовом виконати умови договору № 53-123-08-14-01120 від 22.12.2014 про постачання товару відповідно до специфікації № 1.

Не погоджуючись з прийнятими рішенням місцевого та постановою апеляційного господарських судів, позивач за первісним позовом звернувся з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить їх скасувати і прийняти нове рішення, яким первісний позов задовольнити, а у зустрічному - відмовити.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Переглянувши в касаційному порядку оскаржені судові рішення колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електрична станція" (покупцем) та приватним акціонерним товариством "Інформаційні комп'ютерні системи" (постачальником) 22.12.2014 укладено договір на постачання товару № 53-123-08-14-01120, за умовами якого постачальник зобов'язується передати покупцю, а покупець - прийняти та оплатити товар, у кількості, асортименті та за ціною, зазначеними у специфікації № 1 (додаток до договору № 1), що є невід'ємною частиною договору.

Згідно з п. 2.1. договору загальна вартість товару складає 168 144, 02 грн., крім того ПДВ 20% - 33 628, 81 грн. Загальна сума договору складає 201 772, 83 грн.

Пунктом 2.3. договору визначено, що після підписання договору сума договору (ціна товару) зміні не підлягає.

Згідно з п. 3.1. договору постачання товару здійснюється у грудні 2014 року.

Обґрунтовуючи первісні позовні вимоги позивач зазначав, що у зв'язку зі значною затримкою підписання договору відповідачем, а саме 22.12.2014, тоді як позивачем договір підписано 02.12.2014, постачальник не міг вчасно виконати свої зобов'язання за договором. Крім того, через значне зростання курсу долару США у 2015 році та введення додаткового імпортного збору на вид товару, що підлягає поставці, ціна товару значно зросла, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом, скаржник вказував на порушення відповідачем за зустрічним позовом умов договору щодо постачання у визначений строк товару відповідно до специфікації № 1.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не доведено одночасної наявності 4-х умов для зміни договору відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України. Приймаючи рішення про задоволення зустрічного позову, суди обох інстанцій виходили зі встановленого факту порушення зобов'язання з постачання покупцю у визначений умовами договору строк товару відповідно до специфікації № 1.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів в частині відмови у задоволенні первісного позову з огляду на таке.

Частинами 1-2 ст. 652 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Відповідно до ч. 4 ст. 652 Цивільного кодексу України, зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Таким чином, законодавство чітко визначає порядок внесення змін до договору, та передбачає, що таке внесення має відбуватися лише за згодою сторін договору, а у випадку, коли певної згоди не досягнуто, заінтересована сторона вправі звернутися до суду, при умові одночасного існування чотирьох умов.

Разом з тим, перша умова для зміни договору, відповідно до якої в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, є відсутньою, якщо буде встановлено, що заінтересована у розірванні або зміні договору сторона знала про ці події і могла прийняти їх до уваги у момент укладення договору, а не легковажно ігнорувати їх.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що укладаючи договір та взявши на себе певні зобов'язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати, що курс національної валюти по відношенню до долара США не є незмінним, у зв'язку з чим дійшли правильного висновку, що зміна курсу долару США по відношенню до гривні в даному випадку не свідчить про істотну зміну обставин, в розумінні положень ст. 652 Цивільного кодексу України, відносно договору поставки продукції.

Посилання скаржника на введений додатковий імпортний збір на вид товару, який передбачено договором, як на одну з підстав неможливості здійснення поставки товару за ціною, обумовленою договором, обґрунтовано відхилені судами попередніх інстанцій, оскільки Закон України "Про заходи щодо стабілізації платіжного балансу України відповідно до статті XII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року" набрав чинності 25.02.2015, в той час як поставка мала відбутись в грудні 2014 року.

За таких обставин, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо недоведення позивачем за первісним позовом одночасної наявності 4-х умов для зміни договору відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України та, як результат, відмови у задоволенні позову.

Разом з тим, колегія суддів вважає передчасними висновки судів попередніх інстанцій в частині задоволення зустрічного позову з огляду на таке.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

В контексті ст. 15 Цивільного кодексу України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, в зв'язку з чим в даному випадку суд повинен встановити, в чому полягає таке порушення, а також, в який спосіб має відбуватись поновлення порушеного права позивача.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В частині 2 цієї статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином, захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається, зокрема, шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення.

В свою чергу, заявлена позивачем за зустрічним позовом вимога про зобов'язання відповідача виконати умови договору № 53-123-08-14-01120 від 22.12.2014 шляхом постачання товару відповідно до специфікації № 1 не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Проте під час здійснення судового провадження ні місцевий, ні апеляційний господарські суди не з'ясували питання з приводу обраного позивачем за зустрічним позовом способу захисту свого порушеного права щодо зобов'язання відповідача поставити товар відповідно до специфікації № 1, виходячи з приписів Цивільного законодавства, у взаємозв'язку з можливістю виконання позовних вимог у примусовому порядку, у зв'язку з чим порушили вимоги ст. 43 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене та беручи до уваги передбачені Господарським процесуальним кодексом України межі перегляду справи в касаційній інстанції, які не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів у даній справі в частині задоволення зустрічного позову підлягають скасуванню, а справа в цій частині - направленню на новий розгляд до господарського суду міста Києва. В решті рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів підлягають залишенню без змін.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, встановити відповідність предмету зустрічного позову визначеним законом способам захисту порушеного права, та, відповідно, наявність чи відсутність правових підстав для задоволення зустрічної позовної вимоги, і в залежності від установлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись ст.ст. 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2015 та рішення господарського суду міста Києва від 28.05.2015 у справі № 910/8947/15 в частині задоволення зустрічних позовних вимог скасувати.

Справу в цій частині передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

В решті постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2015 та рішення господарського суду міста Києва від 28.05.2015 у справі № 910/8947/15 залишити без змін.

Головуючий суддя Борденюк Є.М.
Судді: Кривда Д.С.

Могил С.К.