РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2015Справа №910/25471/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМТЕКС"

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Траст-капітал"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1

про стягнення 182 833,62 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Кочетова О.В. (представник за договором)

від відповідача: Кішинець В.А. (довіреність № 8 від 19.01.2015)

Стовбун О.Й. (довіреність № 39 від 01.10.2015)

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМТЕКС" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Траст-капітал" про повернення коштів незаконно списаних з банківського рахунку, в якому просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача суму в розмірі 82 833,62 грн., які були незаконно списані з банківського рахунку позивача;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з рахунку позивача, відкритого у відповідача, були списані грошові кошти відповідно до платіжних доручень № 1180, № 1181 від 20.05.2015 р., у зв'язку з не забезпеченням належного рівня захисту системи дистанційного обслуговування.

Також, у вказаному позові позивач просить стягнути з відповідача оплату послуг адвоката в розмірі 6000,00 грн. та судовий збір у розмірі 2742,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2015 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі № 910/25471/15, розгляд справи призначено на 20.10.2015.

09.10.2015 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли документи по справі (супровідний лист б/н від 09.10.2015).

15.10.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі (супровідний лист б/н від 15.10.2015).

19.10.2015 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли: заява про зловживання представником ТОВ "АГРОХІМТЕКС" своїми процесуальними правами (б/н від 19.10.2015), пояснювальна записка (б/н від 19.10.2015), відзив на позову заяву ТОВ "АГРОХІМТЕКС" (б/н від 19.10.2015).

У поданому відзиві відповідач повністю заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що останнім були вчинені всі необхідні дії при отриманні платіжних доручень та перевірки необхідних відомостей, підстав для не проведення спірних платіжних доручень не було, вина банку у несанкціонованому доступі відсутня, а тому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2015 залучено до участі у справі № 910/25471/15 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та відкладено розгляд справи на 12.11.2015.

05.11.2015 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів.

06.11.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшли: пояснення по справі, клопотання про призначення і проведення судової експертизи, клопотання про залучення третьої особи.

У поданому клопотанні про призначення судової експертизи позивач просить призначити комп'ютерно-технічну експертизу ноутбуку позивача та на розгляд та вирішення експерта поставити наступні питання:

- чи було можливим 20.05.2015 року втручання до досліджуваного ноутбука, на якому знаходиться система IFOBS, сторонніх осіб за допомогою шкідливих програмних забезпечень з метою заволодіння персональними даними ТОВ «Агрохімтекс» для подальшого входу до системи IFOBS? Якщо так, то яким чином?

- чи було несанкціоноване втручання в систему ІFOBS, на момент формування платіжного доручення №1181 та №1180 від 20.05.2015?

- чи можлива взагалі така ситуація, що треті особи шляхом несанкціонованих дій, без відома посадових осіб ТОВ «Агрохімтекс» заволоділи їх персональними даними для входу до системи IFOBS (логін, пароль, цифровий підпис) та за їх допомогою зайшли до її аккаунту з іншого комп'ютера та здійснили формування платіжних доручень? Якщо так, то який алгоритм та хронологія таких дій? Чи необхідна для цього співучасть співробітників ПАТ «АКБ «Траст-капітал»?

Суд відхилив вказане клопотання позивача про призначення експертизи, з огляду на те, що питання, поставлені на вирішення судової експертизи ніяким чином не вплинуть на вирішення спору по даній справі. Більше того, частина питань, запропонованих позивачем, не потребують спеціальних знань.

12.11.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшли: клопотання про виклик особи для надання пояснень та клопотання про витребування доказів.

12.11.2015 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли: заперечення на пояснення позивача та міркування відповідача з питання проведення експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2015 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/25471/15 на 15 днів до 11.12.2015, виправлено в ухвалі Господарського суду міста Києва від 20.10.2015 у справі № 910/25471/15 допущену технічну описку щодо адреси третьої особи та відкладено розгляд справи № 910/25471/15 на 26.11.2015.

Крім того, ухвалою суду від 12.11.2015 р. позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про виклик особи для надання пояснень та частково задоволене клопотання про витребування доказів, в судовому засіданні.

Також у судовому засіданні 12.11.2015 судом відмовлено в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ПАТ КБ "Приватбанк".

16.11.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшло, для долучення до матеріалів справи, оригінал виписки по особовим рахункам за 04.09.2015.

19.11.2015 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли: пояснення щодо особливостей здійснення платежів ПАТ "АКБ "Траст-капітал" у післяопераційний час; заперечення щодо тверджень представника позивача.

24.11.2015 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли: пояснення щодо порядку встановлення та підключення позивачу системи "Клієнт-Інтернет-Банк" (IFOBS); пояснення щодо того, чи може система "Клієнт-Інтернет-Банк" (IFOBS) бути встановлена позивачем - ТОВ "АГРОХІМТЕКС" та працівниками позивача на інші комп'ютери позивача самостійно; пояснення щодо підстав проведення відповідачем спірних платежів; пояснення щодо посадової інструкції виконавця спірних платежів.

25.11.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшли пояснення по справі від директора ТОВ "АГРОХІМТЕКС".

26.11.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшли: заява про невиконання позивачем вимог суду та клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 р. розгляд справи відкладено на 10.12.2015 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

04.12.2015 р. через канцелярію суду від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

07.12.2015 від позивача надійшли письмові пояснення щодо того, з якого комп'ютера були здійснені платежі та щодо місця вчинення таких дій.

10.12.2015 р. позивач через відділ діловодства суду подав клопотання, у якому просив стягнути 9000,00 грн. адвокатських витрат.

Також 10.12.2015 р. від позивача надійшло клопотання про витребування доказів. У поданому клопотанні позивач просить витребувати у відповідача розроблений на підставі вказівки НБУ Порядок дій для працівників банку разі виявлення випадку несанкціонованого доступу до рахунку; перелік відповідальних осіб за взаємодію з правоохоронними органами під час виявлення випадку несанкціонованого доступу до рахунку; інформацію про вчинення конкретних дії представниками відповідача після отримання від Позивача повідомлення про несанкціонований переказ коштів.

Дослідивши вказане клопотання, суд дійшов висновку, що останнє задоволенню не підлягає, оскільки документи, які просить витребувати позивач, не вплинуть на вирішення спору та не входять до предмету доказування у даній справі.

У судовому засіданні 10.12.2015 р. представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечили, надали усні пояснення.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляд у справи був повідомлений належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу про порушення провадження та ухвали про відкладення розгляду справи третій особі було надіслано за належною адресою (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), отже, адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом належним чином.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з огляду на визначені ст. 69 ГПК України строки вирішення спору, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 10.12.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.04.2009 р. між Закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Траст-капітал», назву якого було змінено на Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Траст-капітал" (далі - банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМТЕКС" (далі - клієнт) укладено договір банківського рахунку № 274/ю (далі - Договір банківського рахунку), відповідно до предмету якого банк відкриває клієнту поточні рахунки № 1 (далі - рахунок) у гривнях (980) та євро (978) відповідно до Інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валюті», затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492, на підставі заяви Клієнта і наданих ним документів і здійснює розрахунково-касове обслуговування керуючись чинним законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України і умовами Договору, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку відповідно до тарифів банку.

Положеннями п. 2.1 Договору банківського рахунку встановлено, що розрахунки за рахунком здійснюються у межах залишків коштів на рахунку на підставі розрахункових документів, наданих клієнтом у банк і оформлених згідно із вимогами Національного банку України.

Розрахунково-касове обслуговування Клієнта у національній та іноземній валюті здійснюється у межах операційного часу, встановленого Банком, крім вихідних та святкових днів. Тривалість операційного часу Банку: понеділок - четвер з 09-00 год. до 16-00 год., п'ятниця та передсвяткові дні - з 09-00 гол. до 15-00 год.

Клієнтам, що здійснюють розрахунково-касове обслуговування за допомогою системи „Клієнт- Банк", операційний час встановлюється з 09-00 год. до 16-00 год.

Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, виконуються не пізніше наступного дня або цього ж дня, за наявності технічних можливостей банку, з оплатою згідно із Тарифами банку (п. 2.2 Договору банківського рахунку).

08.05.2009 р. між Закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Траст-капітал», назву якого було змінено на Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Траст-капітал" (далі - банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМТЕКС" (далі - клієнт) укладено Договір № 150 на банківське обслуговування по каналах зв'язку „Клієнт-Банк" (Bank On-Line) (далі - Договір № 150 від 08.05.2009 р.), відповідно до предмету якого сторони дійшли згоди, що клієнт доручає, а банк бере на себе забезпечення виконання умов розрахункового обслуговування за допомогою програмно-технічного комплексу електронних платежів „Клієнт-Банк" (Bank On-Line).

Відповідно до п. 3.5 Договору № 150 від 08.05.2009 р., сторони домовилися, що надані Клієнту, згідно з Договором програмно-технічні засоби та друковані матеріали - розглядаються як конфіденційні і їх суворе збереження повинно бути забезпечене в достатній мірі. В зв'язку з цим, всі посадові особи клієнта, які мають до них доступ, повинні поводитись з ними належним чином і утримуватись від їх розголошення або копіювання у будь-якому вигляді.

Положеннями п. 4.10 Договору № 150 від 08.05.2009 р. сторони встановили, що переданий до Банку електронний платіжний документ вважається дійсним, якщо він перевіряється системою криптозахисту банку на цілісність і справжність за допомогою відкритих робочих ключів Клієнта, зареєстрованих у банку згідно з п. 4.5. Договору та чинної інструкції. Сторони встановлюють, що відповідальність за достовірність оформлення документів за допомогою ЕП цілковито покладається на Клієнта.

06.09.2010 р. між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Траст-капітал" (далі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМТЕКС" (далі - клієнт) укладено Договір № 150/1 на здійснення розрахунків за допомогою системи дистанційного обслуговування «Клієнт-Internet-Банк» (ІF0BS) (далі - Договір № 150/1.

Згідно з п.1.2 Договору, банк встановлює клієнту програмне забезпечення, яке дозволяє виконувати створення, шифрування і відправлення в банк платіжних документів, а також прийом банківських виписок по рахунках Клієнта та іншої довідкової інформації у порядку і на умовах, передбачених даним Договором.

За результатами підключення Клієнта до системи «Клієнт-Банк» сторони складають Акт про підключення до Системи дистанційного обслуговування «Клієнт-Internet-Банк», форма якого наводиться в Додатку 2 до Договору № 150/1.

На виконання умов Договору № 150/1 06.09.2010 р. сторони склали та підписали Акт про підключення клієнта до Системи дистанційного обслуговування «Клієнт-Internet-Банк».

20.05.2015 р. відповідачем здійснено списання з поточного рахунку позивача № 1 на підставі платіжних доручень № 1180 від 20.05.2015 р. на суму 48 572,5 грн. (призначення платежу: «сплата за комп'ютерну техніку згідно рахунку 1073 від 14.05.2015 p.»), № 1181 від 20.05.2015 р. на суму 34 261,37 грн.(призначення платежу: «сплата за ТО програмного забезпечення згідно акту виконаних робіт 1073/1 від 18.05.2015 р.») грошових коштів на користь ФОП ОСОБА_1

Як вбачається з листа Дарницького районного управління ГУ МВС в містіКиєві, до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про відкриття кримінального провадження № 0004890 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України .

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, зазначає,що вказаних платіжних доручень не складав, а з вини відповідача стався несанкціонований доступ в систему дистанційного обслуговування. Таким чином, позивач вважає, що відповідач несе відповідальність за шкоду, заподіяну позивачу і повинен повернути незаконно списанні кошти у розмірі 82 833,62 грн., оскільки не забезпечив належного захисту системи та провів спірні платіжні доручення у післяопераційний час.

Крім того, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 100000,00 грн. моральної шкоди, завданої несанкціонованим списанням коштів.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Так, відповідно до п. 11.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 №22 (далі - Інструкція) оперативне ведення клієнтом своїх рахунків у банку та обмін технологічною інформацією, визначеною в договорі між банком та клієнтом, клієнт може здійснювати за допомогою систем дистанційного обслуговування. Дистанційне обслуговування рахунку клієнт може здійснювати за допомогою систем "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк", "телефонний банкінг" тощо.

Юридичною підставою для роботи клієнта за допомогою систем дистанційного обслуговування і оброблення банком дистанційних розпоряджень клієнта є договір банківського рахунку (п. 11.3 Інструкції ).

Користування системою «Клієнт-Internet-Банк» регулюється, крім договору між банком та клієнтом, Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Законом України «Про електронний цифровий підпис», Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.

Так, п. 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті визначено, що електронний розрахунковий документ - документ, інформація в якому представлена у формі електронних даних, включаючи відповідні реквізити розрахункового документа, який може бути сформований, переданий, збережений і перетворений у візуальну форму представлення електронними засобами.

Згідно до вимог ст. 18 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» електронний документ на переказ має однакову юридичну силу з паперовим документом. Електронний підпис є обов'язковим реквізитом електронного документа на переказ. Порядок застосування електронного підпису, у тому числі електронного цифрового підпису, для засвідчення електронного документа на переказ установлюється нормативно-правовими актами Національного банку України. Відповідальність за достовірність інформації, що міститься в реквізитах електронного документа, несе особа, яка наклала на цей документ електронний цифровий підпис. В іншому разі відповідальність несе банк або інша установа - учасник платіжної системи. Електронний документ на переказ, що не засвідчений електронним підписом, не приймається до виконання. Учасник платіжної системи має передбачити під час приймання електронних документів на переказ: процедуру перевірки електронного підпису; процедуру перевірки цілісності, достовірності та авторства електронного документа на переказ. У разі недотримання зазначених вимог банк або інша установа - учасник платіжної системи несуть відповідальність за шкоду, заподіяну суб'єктам переказу.

Відповідно до п. 2.10 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція) клієнт, виходячи з технічних можливостей своїх та обслуговуючого банку, може подавати до банку розрахункові документи як на паперових носіях, так і у вигляді електронних розрахункових документів, використовуючи системи дистанційного обслуговування. Спосіб подання клієнтом документів до банку передбачається в договорі банківського рахунку. Банк, що обслуговує платника із застосуванням систем дистанційного обслуговування, зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунку платника і його коду (номера), що зазначені в електронному розрахунковому документі, і приймати цей документ до виконання, лише якщо вони належать цьому платнику.

Пунктом 22.6 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" також визначено, що обслуговуючий платника банк зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка платника і його коду та приймати цей документ до виконання тільки у разі їх збігу. Крім цього, обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність та достовірність цього розрахункового документа в порядку, встановленому Національним банком України. У разі недотримання зазначених вимог відповідальність за шкоду, заподіяну платнику, покладається на банк, що обслуговує платника.

Згідно з приписами п. 11.5 Інструкції під час здійснення розрахунків за допомогою систем "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк" тощо застосовуються електронні розрахункові документи. Якщо це передбачено договором між банком та клієнтом, то використання клієнтом системи не виключає можливе оброблення банком документів клієнта на паперових носіях. Реквізити електронного розрахункового документа, що використовуються в системах "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет -банк", визначаються договором між банком та клієнтом, але обов'язково цей документ має містити такі з них: дату і номер; назву, код платника та номер його рахунку; код банку платника; назву, код одержувача та номер його рахунку; код банку одержувача; суму цифрами; призначення платежу; електронний/і цифровий/і підписи. Відповідальні особи платника, які вповноважені розпоряджатися рахунком і на законних підставах володіють особистим ключем, від свого імені або за дорученням особи, яку представляють, накладають підписи під час створення електронного розрахункового документа.

Електронний цифровий підпис це вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа, яким є параметр криптографічного алгоритму перевірки електронного цифрового підпису, доступний суб'єктам відносин у сфері використання електронного цифрового підпису. Сертифікат відкритого ключа (далі - сертифікат ключа) - документ, виданий центром сертифікації ключів, який засвідчує чинність і належність відкритого ключа підписувачу. Сертифікати ключів можуть розповсюджуватися в електронній формі або у формі документа на папері та використовуватися для ідентифікації особи підписувача (ст. 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис»).

Як вбачається з матеріалів справи, 20.05.2015 р. через систему "клієнт - Інтернет -банк" до відповідача надійшли платіжні доручення № 1180 та № 1181, на підставі яких відповідач списав з поточного рахунку позивача № 1 на користь ФОП ОСОБА_1 грошові кошти у загальній сумі 82 833,62 грн.

Судом встановлено, що вказані платіжні доручення містять всі необхідні реквізити електронного розрахункового документа: дату і номер; назву, код платника та номер його рахунку; код банку платника; назву, код одержувача та номер його рахунку; код банку одержувача; суми цифрами; призначення платежу, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Як зазначалось вище, п. 4.10 Договору сторони встановили, що переданий до Банку електронний платіжний документ вважається дійсним, якщо він перевіряється системою криптозахисту банку на цілісність і справжність за допомогою відкритих робочих ключів Клієнта, зареєстрованих у банку згідно з п. 4.5. Договору та чинної інструкції.

Відповідно до п. 1.4.3 Інструкції ІFOBS, при прийманні банком електронного документа за допомогою вбудованих бібліотек «Шифр», перевіряються підписи на документі. Якщо перевірка пройшла вдало, система записує документ в БД ІFOBS. Обробка в АБС Б2 документів, які визначають порядок руху грошових коштів, і не містять цифрового підпису, блокується.

Здійснена відповідачем перевірка достовірності ЕЦП підтвердила, що вищезазначений платіж був підписаний легітимним цифровим підписом, що належить уповноваженому представнику позивача.

Тобто, банк перевірив дешифрування та справжність електронних цифрових підписів, які на час підписання платіжних доручень були дійсними і сторонніх втручань в систему «Інтернет- Клієнт-Банк» не встановлено.

При цьому, у письмових поясненнях відповідач також зазначив, що вхід у систему дистанційного обслуговування відбувся з першого разу уведенням вірних логіну і паролю.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що банк, отримавши засобами системи «Інтернет- Клієнт-Банк» платіжні доручення № 1180 та № 1181, здійснивши їх перевірку щодо повноти, цілісності та достовірності цих документів відповідно до вимог п. 22.6, ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п.п.2.4, 11.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, правомірно виконав вказані платіжні доручення, перерахувавши належні позивачу грошові кошти на користь третьої особи.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження позивача про списання відповідачем грошових коштів після закінчення операційного часу банку, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2.2 Договору банківського рахунку, розрахунково-касове обслуговування Клієнта у національній та іноземній валюті здійснюється у межах операційного часу, встановленого Банком, крім вихідних та святкових днів. Тривалість операційного часу Банку: понеділок - четвер з 09-00 год. до 16-00 год., п'ятниця та передсвяткові дні - з 09-00 год. до 15-00 год.

Клієнтам, що здійснюють розрахунково-касове обслуговування за допомогою системи „Клієнт- Банк", операційний час встановлюється з 09-00 год. до 16-00 год.

Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, виконуються не пізніше наступного дня або цього ж дня, за наявності технічних можливостей банку, з оплатою згідно із Тарифами банку.

Статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що операційний день - частина робочого дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються від клієнтів документи на переказ і документи на відкликання та можна, за наявності технічної можливості, здійснити їх обробку, передачу та виконання. Тривалість операційного дня встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах; операційний час - частина операційного дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються документи на переказ і документи на відкликання, що мають бути оброблені, передані та виконані цим банком протягом цього ж робочого дня. Тривалість операційного часу встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах.

Тарифами банку, затвердженими Протоколом № 02 від 09.02.2015 р. встановлено тариф за здійснення розрахунків в післяопераційний час.

Таким чином, умовами Договору банківського рахунку сторони передбачили можливість виконання платіжних доручень в той самий день, навіть якщо вони надійшли після операційного часу за наявності технічної можливості, а тому безпідставним є посилання позивача на неправомірність проведення платіжних доручень в після операційний час.

Так позивач, на підтвердження вини банку, зазначає, що відповідач не повинен був проводити спірні платіжні доручення, оскільки вони були відправлені з іншої IP-адреси.

Суд вважає вказане твердження позивача необґрунтованим, оскільки умовами Договорів № 150 та 150/1 сторони не встановлювали та не погоджували обов'язку банку перевіряти IP-адреси, та не встановлювали конкретної IP-адреси, з якої можуть бути відправлені платіжні доручення позивача.

Таким чином, при отриманні спірних платіжних доручень, банк не був зобов'язаний перевіряти IP-адресу, з якої були відправлені спірні платіжні доручення.

Враховуючи усе вищевикладене, суд зазначає, що твердження позивача про незабезпечення відповідачем належного захисту системи дистанційного обслуговування "Клієнт-Банк", який би унеможливлював втручання до неї сторонніх осіб, є необґрунтованими та не підтвердженими жодними доказами, оскільки, як встановлено вище, вхід до системи «Інтернет-Клієнт-Банк» було здійснено за допомогою таємних ключів і електронних цифрових підписів, власником яких є позивач, банк перевірив дешифрування та справжність електронних цифрових підписів уповноважених осіб клієнта, ключі для здійснення електронних цифрових підписів на час підписання платіжних доручень були дійсними, сторонніх втручань в систему «Інтернет-Клієнт-Банк» не встановлено.

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, з наведеного вище вбачається, що позивачем не доведена вина банку в події несанкціонованого списання грошових коштів та не доведено незабезпечення відповідачем належного захисту.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення 82 833,62 грн. коштів, списаних на підставі платіжних доручень від 20.05.2015 р. № 1181 та № 1180.

В позовній заяві позивач також просить стягнути з відповідача 100 000, грн.. моральної шкоди.

Частиною 3 ст. 23 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Оскільки судом встановлено, що відповідач діяв відповідно до чинного законодавства України та належним чином виконував договірні зобов'язання, вина відповідача у несанкціонованому доступі до системи дистанційного обслуговування не встановлена та не доведена, тому у задоволенні зазначеної вимоги також слід відмовити.

Підсумовуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМТЕКС" про стягнення 182 833,62 грн.

Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що за наслідками розслідування кримінального провадження №0004890 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, позивачем може бути заявлено вимоги до заподіювача збитків.

Крім того, позивач не позбавлений права стягнути списані на підставі спірних платіжних доручень кошти з безпосереднього отримувача таких коштів.

Судові витрати за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 16.12.2015 р.

Суддя С.О. Турчин