ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.12.15р. Справа № 904/9302/15

За первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БОККО", м. Кіровоград

до Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за поставлений товар

та За зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БОККО", м. Кіровоград

про розірвання договору поставки

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача (відповідач за зустрічним позовом): не з'явився

від відповідача (позивач за зустрічним позовом): не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

У жовтні 2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю "БОККО" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" про стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 40 133,88грн., пені у розмірі 2 360,19грн., 3% річних у розмірі 484,95грн., інфляційних втрат у розмірі 361,20грн.

Позовні вимоги обгрунтовував неналежним виконанням відповідачем умов договору №КЗГО/67-15П від 18.03.2015р. (на придбання сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів), укладеного між сторонами, в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

12.11.2015р. відповідач звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до позивача за первісним позовом та просив суд:

- відстрочити сплату судового збору за подання зустрічного позову до ухвалення судового рішення у справі № 904/9302/15;

- прийняти зустрічну позовну заяву про розірвання договору поставки №КЗГО/67-15П від 18.03.2015р. до спільного розгляду з первісним позовом.

Зустрічну позовну заяву обгрунтовує тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "БОККО" неналежним чином виконало свої зобов"язання за договором №КЗГО/67-15П від 18.03.2015р., оскільки не надало Приватному акціонерному товариству "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" усі документи, передбачені п.6.4. даного договору.

Ухвалою суду від 16.11.2015р. зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі №904/9302/15 та зобов"язано Приватне акціонерне товариство "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" сплатити судовий збір за подання зустрічного позову відповідно до Закону України "Про судовий збір", докази оплати надати до суду; направити Товариству з обмеженою відповідальністю "БОККО" копію зустрічного позову та доданих до нього документів, що підтвердити описом вкладення.

Позивач за первісним позовом явку представника в судові засідання, призначені на 12.11.2015р., 26.11.2015р., 15.12.2015р., не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.40, 77-78, 82).

Відповідач за первісним позовом явку представника в судові засідання, призначені на 12.11.2015р., 26.11.2015р., 15.12.2015р., не забезпечив, відзив на позов та витребувані судом документи не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.41, 72, 76, 83).

Суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.03.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "БОККО" (постачальник, позивач за первісним позовом) та Приватним акціонерним товариством "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" (покупець, відповідач за первісним позовом) було укладено договір №КЗГО/67-15П (на придбання сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів), за умовами якого постачальник зобов'язався передати, а покупець - прийняти та оплатити матеріали ТМЦ (далі - ресурси).

Відповідно до п.2.1 договору кількість, номенклатура ресурсів вказуються в специфікаціях до цього договору, які є його невід"ємною частиною.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що постачання ресурсів здійснюється видами транспорту, зазначеними в специфікаціях. Постачальник зобов"язується поставити ресурси на умовах поставки, зазначених у специфікаціях відповідно до "Інкотермс" у редакції 2000р.

Відповідно до п.3.2. договору терміни постачання ресурсів вказуються у специфікаціях.

За п.3.4. договору право власності на ресурси і ризик випадкового знищення або пошкодження ресурсів переходить від постачальника до покупця від дати постачання ресурсів.

Згідно п.4.1. договору постачання ресурсів здійснюється за цінами, які визначені у відповідності з умовами поставки, зазначені в специфікаціях і включають в себе всі податки, збори та інші обов"язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника, пов"язані з поставкою ресурсів. Після підписання специфікації ціна не підлягає перегляду у бік збільшення, якщо інше не вказано у специфікації (п.4.2. договору).

Пунктом 4.3. договору передбачено, що загальна сума договору визначається як сумарна вартість ресурсів, постачання яких здійснюється згідно доданих до нього специфікацій.

За п.6.4. договору постачальник зобов"язаний надати покупцю до початку приймання ресурсів оригінали наступних документів: рахунок на оплату ресурсів; видаткову накладну; транспортні та супровідні документи; сертифікат або паспорт якості постачальника або виробника; пакувальні документи; сертифікат санітарно-гігієнічного висновку і сертифікат радіологічної безпеки (за необхідності). Податкова накладна підписується постачальником у день виникнення податкових зобов"язань у відповідності до ст.187 Податкового кодексу України та надається покупцю протягом 10 календарних днів з дня виписки в електронному вигляді, зареєстрована в ЄРПН незалежно від суми податку на додану вартість в одній накладній.

Згідно п.6.5. договору зобов"язання постачальника з поставки ресурсів не вважаються виконаними до надання документів, зазначених у п.6.4. договору.

Договір діє до 31.12.2016р. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання взятих на себе зобов"язань за цим договором (п.10.5. договору).

Специфікацією №1 від 18.03.2015р. сторони узгодили номенклатуру ресурсів, які підлягали поставці, загальною вартістю 78 054,72грн.

За п.2 специфікації №1 СРТ-склад перевізника відповідно до "Інкотермс" в редакції 2010 року.

Пунктом 4 специфікації №1 вказано, що термін поставки протягом 7 календарних днів після підписання заявки і специфікації на поставку. Датою поставки вважається дата, зазначена у видатковій накладній (п.7 специфікації №1).

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов"язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов"язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов"язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Позивач за первісним позовом свої зобов"язання за договором виконав, поставивши відповідачу товар на загальну суму 40 133,88грн., що підтверджується видатковими накладними №191 від 09.04.2015р., №202 від 14.04.2015р., №215 від 21.04.2015р., які підписані сторонами без зауважень (а.с.18-22).

Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов"язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно п.5.2. договору оплата за поставлені ресурси буде проводитись протягом терміну, зазначеного в специфікації, який обчислюється з моменту постачання ресурсів.

Відповідно до п.5.3. договору датою оплати ресурсів вважається дата списання коштів з поточного рахунку покупця.

За п.5 специфікації №1 умови оплати: протягом 30 календарних днів від дати поставки.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи умови договору та специфікації №1, відповідач за первісним позовом повинен був здійснити оплату за видатковою накладною №191 - 09.05.2015р., за видатковою накладною №202 - 14.05.2015р., за видатковою накладною №215 - 21.05.2015р.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач за первісним позовом не розрахувався за поставлений товар у визначений договором строк.

04.08.2015р. відповідач за первісним позовом отримав від позивача претензію за № 254/15 від 28.07.2015р. про сплату заборгованості (а.с.23-25), однак відповіді не надав, вимогу не задовольнив.

Станом на момент розгляду справи заборгованість відповідача за первісним позовом перед позивачем за первісним позовом за договором №КЗГО/67-15П від 18.03.2015р. (на придбання сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів) згідно видаткових накладних №191 від 09.04.2015р., №202 від 14.04.2015р., №215 від 21.04.2015р. складає 40 133,88грн., що підтверджується матеріалами справи, та підлягає до стягнення.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

За ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.7.2. договору у разі порушення більш ніж на 30 календарних днів терміну оплати ресурсів, покупець сплачує пеню в розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді.

Позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 2 360,19грн. за загальний період з 09.05.2015р. по 11.08.2015р.

Нарахування пені за видатковою накладною №191 слід починати з 09.06.2015р., за видатковою накладною №202 - з 14.06.2015р., за видатковою накладною №215 - з 21.06.2015р.

Господарський суд, перерахувавши пеню за загальний період з 09.06.2015р. по 11.08.2015р. (у розмірі 0,04%, сума пені за якою менше суми пені, обчисленої на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України), встановив, що вона складає 930,48грн. та підлягає до стягнення. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені суд вважає за необхідне відмовити як необгрунтовано нараховану.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 484,95грн. за загальний період з 09.05.2015р. по 11.08.2015р., а також інфляційні втрати у розмірі 361,20грн. з травня по липень 2015р.

Господарський суд, перерахувавши 3% річних за загальний період з 10.05.2015р. по 11.08.2015р. (без урахування днів настання строку оплати), встановив, що вони складають 290,16грн. та підлягають до стягнення. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних суд вважає за необхідне відмовити як необгрунтовано нарахованих.

Щодо інфляційних, то їх слід нараховувати з місяця, наступного за місяцем, в якому мав бути здійснений платіж (абз.3 п.3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Господарський суд, перерахувавши інфляційні з червня по липень 2015р., встановив, що сукупний індекс інфляції має відємне значення. Отже, сума заборгованості внаслідок інфляційних процесів не збільшилась. Тому вимоги позивача за первісним позовом в цій частині не підлягають задоволенню.

У зв'язку із частковим задоволенням первісного позову судовий збір за розгляд справи відповідно до ст.ст.44, 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до абз. 4 п.4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" правило статті 49 ГПК України щодо розподілу сум судового збору у справах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, пропорційно розміру задоволених позовних вимог застосовується також і у випадках, коли судовий збір сплачено за мінімальною (визначеною Законом) ставкою.

Позивач за первісним позовом також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу (оплата послуг адвоката) у розмірі 1 500,00грн.

Як вбачається із матеріалів справи, 07.10.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "БОККО" (замовник) та адвокатом ОСОБА_1 (виконавець) був укладений договір №07-10-15 про надання правової допомоги.

За умовами даного договору замовник доручив, а виконавець зобов"язався надавати йому правову допомогу з питання підготовки та подання до господарського суду Дніпропетровської області позовної заяви про стягнення заборгованості за товар, поставлений на підставі договору №КЗГО/67-15П від 18.03.2015р., пені, процентів річних, інфляційних втрат з ПрАТ "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" та надання іншої правової допомоги після відкриття провадження у судовій справі за позовом замовника.

Правова допомога складається з аналітичної, інформаційної, консультаційної, довідкової допомоги, підготовки документів, в тому числі позовних заяв, клопотань, запитів, відзивів (заперечень), пояснень та представництва інтересів замовника в суді (далі - правова допомога).

Відповідно до п.4.2. договору результати правової допомоги сторони оформлюють шляхом складання протягом 3 (трьох) днів з моменту завершення надання правової допомоги відповідного акту про здійснення правової допомоги в 2 (двох) примірниках, який є додатком до договору.

Згідно п.5.1. договору за надання правової допомоги за цим договором замовник сплачує виконавцю гонорар у сумі, яка визначається сторонами в акті.

Статус адвоката підтверджений копією Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №422 від 12.12.2011р. (а.с.36).

11.10.2015р. сторонами складено акт про здійснення правової допомоги, в якому зазначено, що виконавець надав замовнику правову допомогу з питання підготовки та подання до господарського суду Дніпропетровської області позовної заяви про стягнення заборгованості за товар, поставлений на підставі договору №КЗГО/67-15П від 18.03.2015р., пені, процентів річних, інфляційних втрат з ПрАТ "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ", загальною вартістю 1 500,00грн. (а.с.37).

Платіжним дорученням №206 від 08.10.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю "БОККО" перерахувало адвокату ОСОБА_1 1 500,00грн. (а.с.38).

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 ст.48 Господарського процесуального кодексу України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Суд вважає суму винагороди, сплачену позивачем за первісним позовом, явно завищеною, оскільки спір стосується стягнення вартості поставленого товару за трьома видатковими накладними, отже, підготовка позовної заяви за таким спором не є складною та не потребує значних витрат часу кваліфікованого спеціаліста.

На підставі викладеного суд вважає, що витрати позивача за первісним позовом на оплату адвокатських послуг не є співрозмірними роботі, виконаній адвокатом, у зв'язку з чим вважає за необхідне обмежити суму, яку слід стягнути на користь позивача за адвокатські послуги, до 500,00грн., в іншій частині вимог позивача за первісним позовом слід відхилити.

Ухвалою суду від 16.11.2015р. зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі №904/9302/15 та зобов"язано Приватне акціонерне товариство "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" до судового засідання, яке відбудеться 26.11.2015р., сплатити судовий збір за подання зустрічного позову відповідно до Закону України "Про судовий збір", докази оплати надати до суду; направити Товариству з обмеженою відповідальністю "БОККО" копію зустрічного позову та доданих до нього документів, що підтвердити описом вкладення.

Однак, ані у судове засідання, яке відбулось 26.11.2015р., ані у судове засідання, яке відбулось 15.12.2015р., Приватне акціонерне товариство "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" не подало докази сплати судовий збір за подання зустрічного позову відповідно до Закону України "Про судовий збір", а також докази направлення Товариству з обмеженою відповідальністю "БОККО" копії зустрічного позову та доданих до нього документів, у зв"язку з чим суд, враховуючи положення п.5 ч.1 ст.81 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" до Товариство з обмеженою відповідальністю "БОККО" про розірвання договору поставки №КЗГО/67-15П від 18.03.2015р. залишити без розгляду.

Керуючись ст.49, п.5 ч.1 ст.81, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" (50057, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Заводська, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БОККО" (25006, м. Кіровоград, вул. В. Перспективна, буд. 62, оф. 4, ) заборгованість за поставлений товар у розмірі 40 133,88грн. (сорок тисяч сто тридцять три грн. 88коп.), пеню у розмірі 930,48грн. (дев"ятсот тридцять грн. 48коп.), 3% річних у розмірі 290,16грн. (двісті дев"яносто грн. 16коп.), 1 162,20грн. (одна тисяча сто шістдесят дві грн. 20коп.) судового збору, 500,00грн. (п"ятсот) витрат на правову допомогу.

В іншій частині первісного позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Зустрічний позов залишити без розгляду.

Суддя ОСОБА_2