КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2015 р. Справа№ 910/21074/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Сітайло Л.Г.

Від позивача - не з'явився;

Від відповідача - Мальчик Т.Ю. ( довір. №01-92 від 08.12.14);

розглянувши апеляційну скаргу Київської обласної спілки споживчих товариств

на ухвалу господарського суду міста Києва від 30.09.2015

у справі № 910/21074/15 (суддя Балац С.В.)

за позовом Преряслав-Хмельницького районного споживчого товариства

до Київської обласної спілки споживчих товариств

про розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2015р. у справі №910/21074/15 провадження у справі №910/21074/15 припинено.

Ухвала місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що чинність правочину щодо якого заявлено позовну вимогу про його розірвання - припинена, отже, на думку суду, вказана обставина тягне застосування судом приписів, визначених п. 1-1 ст. 80, тобто припинення провадження у справі № 910/19163/13 з причин відсутності предмету спору.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.09.2015р. і передати справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що обґрунтовуючи мотивувальну частину ухвали суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що вищезазначений договір за своєю правовою природою є договором доручення, а тому з огляду на зазначене, до нього застосовуються правові наслідки, передбачені ст.ст.1000, 1008 ЦК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2015р. прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Київської обласної спілки споживчих товариств, розгляд призначено на 08.12.2015р.

08.12.2015р. в судове засідання апеляційного господарського суду не з'явився представник позивача.

08.12.2015р. через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки представник приймає участь у розгляді іншої справи 08.12.2015р.

Судова колегія з приводу клопотання про відкладення зазначає, що відповідно до ст.28 ГПК України представниками юридичних осіб в господарському суді крім представників їх органів, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами , можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Приймаючи до уваги, що чинне законодавство України не обмежує кола осіб, які можуть здійснювати представництво інтересів юридичної особи в суді, суд відмовляє в задоволенні клопотання.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, судова колегія встановила.

Переяслав-Хмельницьке районне споживче товариство звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Київської обласної спілки споживчих товариств про розірвання договору делегування повноважень та виконання окремих функцій від 18.05.1999 укладеного між сторонами спору з 25.06.2015 та обгрунтовує позовні вимоги тим, що рішенням правління позивача, оформленого протоколом засідання правління від 25.06.2015 № 6 вирішено розірвати договір делегування повноважень та виконання окремих функцій від 18.05.1999 укладеного між Київською облспоживспілкою та Переяслав-Хмельницьким районним споживчим товариством. У зв'язку з наведеною обставиною позивачем направлено на адресу відповідача повідомлення про розірвання вказаного договору, однак вказана пропозиція залишена відповідачем без відповіді та виконання.

Місцевий господарський суд, з яким не погоджується судова колегія, встановивши, що позивач на реалізацію свого права, передбаченого ст.1008 Цивільного кодексу України, висловив відповідачу своє волевиявлення про припинення доручення шляхом відмови від спірного договору та його розірвання, дійшов хибного висновку, що на час подання позивачем позову та вирішення спору права та обов'язки сторін за спірним договором є припиненими, договір є розірваним внаслідок відмови позивача від спірного договору за ст.1008 Цивільного кодексу України.

Судовою колегією встановлено наступне.

Між Київською облспоживспілкою та Переяслав-Хмельницьким районним споживчим товариством 18.05.1999 укладений договір делегування повноважень та виконання окремих функцій, відповідно до якого позивач делегував відповідачу певні повноваження і функції, вказані у п.2.1.1. - 2.1.12. вказаного договору.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що за виконання робіт та надання послуг, передбачених в договорі позивач гарантує перерахування грошових коштів на утримання апарату відповідача.

Відповідно до п.4.1. договору, останній вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє на період повноважень правлінь позивача та відповідача якщо після закінчення строку дії договору жодна із сторін не вимагатиме його розірвання, він вважатиметься пролонгованим на наступний строк повноважень правління.

Рішенням правління позивача, оформленого протоколом засідання правління від 25.06.2015 № 6 вирішено розірвати договір від 18.05.1999, у зв'язку з викладеними обставинами позивач направив на адресу відповідача лист-пропозицію від 25.06.2015 № 65 про розірвання договору.

Обгрунтовуючи рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що вищезазначений договір за своєю природою є договором доручення, а тому до нього застосовуються правові наслідки, передбачені ст.ст. 1000,1008 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Оскільки за договором доручення дії вчиняються однією стороною від імені іншої даний договір опосередковує відносини представництва і на нього поширюються також відповідні положення глави 17 ЦК України (ст. ст. 237 - 243 ЦК України).

В контексті віднесення договору доручення до підстав виникнення представницьких відносин постає питання про співвідношення інститутів договору доручення та довіреності. Цілком очевидно, що перший є договором, тобто погодженою конклюдентною дією двох сторін, а довіреність є одностороннім правочином, що встановлює повноваження однієї особи вчинити певні дії від імені іншої особи і засвідчує повноваження цієї особи перед третіми особами. Незважаючи на те, що повноваження повіреного могли б визначатися не тільки довіреністю, але й випливати з договору доручення, закон передбачає, що довіритель зобов'язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій за договором доручення (ч. 1 ст. 1007 ЦК). Таким чином, практично повірений може діяти від імені довірителя лише за наявності довіреності . При цьому відповідно до ст. 1007 Цивільного кодексу України довіритель зобов'язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення, а відповідно до ст. 245 Цивільного кодексу України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Крім того, за змістом ст. 1006 Цивільного кодексу України повірений зобов'язаний:

1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення;

2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення;

3) негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення.

Отже, з аналізу законодавства, яке регулює договір доручення вбачається, що договір делегування повноважень та виконання окремих функцій від 18.05.1999р., укладений між Київською обласною спілкою споживчих товариств та Переяслав-Мельницьким районним споживчим товариством не містить виключних ознак договору доручення, які можуть його характеризувати саме як договір доручення.

Судова колегія аналізуючи докази по справі прийшла до висновку, що місцевий господарський суд дійшов передчасних висновків про припинення провадження у справі, на підставі того, що на час подання позивачем позову та вирішення спору права та обов'язки сторін за спірним договором є припиненими, договір є розірваним внаслідок відмови позивача від спірного договору за ст.1008 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 30.09.2015р. підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Київської обласної спілки споживчих товариств задовольнити..

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.09.2015р. у справі №910/21074/15 скасувати.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/21074/15 для розгляду.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді О.М. Баранець

Л.Г. Сітайло