ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2015 року Справа № 904/6929/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання: Фьокліна Д.І.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1,представник,довіреність №5221,5222 від 15.12.14;

від позивача: ОСОБА_2, представник, довіреність №02-36/2114 від 10.08.15;

від відповідача: ОСОБА_3, представник, довіреністьб/н від 21.10.15;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2015 року у справі № 904/6929/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ", смт. Ювілейне, Дніпропетровська область

про стягнення 78 985 831,59 грн. та 1 570 766,01 доларів США

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ", смт. Ювілейне, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК", м. Київ

про визнання недійсним кредитного договору,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2015 року у справі № 904/6929/15 (суддя Золотарьова Я.С.) первісний позов задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" на користь Публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК" 35 728 900,00 грн. заборгованості за кредитом, 4 108 823,50 грн. заборгованості за відсотками, 22 112 649,68 грн. неустойки за несвоєчасне повернення кредиту, 997 083,98 грн. неустойки за несвоєчасне повернення відсотків, 15 399 155,90 грн. інфляційних втрат за кредитом, 639 218,53 грн. інфляційних втрат за відсотками, 1 480 622,13 доларів США заборгованості за кредитом, 90 143,88 доларів США заборгованості за відсотками, 73 080,00 грн. судового збору.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" до спеціального фонду Державного бюджету України (одержувач: Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області 1 218,00 грн. судового збору.

Рішення мотивовано порушенням відповідачем за первісним позовом умов кредитного договору № 126-СВ від 03.09.2010 року в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів та відсотків у погоджений сторонами термін, порушення вимог ст.ст.525, 526, 530, ч.1 ст.509, ч.1 ст.1055 Цивільного кодексу України, правом позивача за первісним позовом стягнути проценти згідно п.5.2 договору та нейстойку згідно п.6.6 договору, інфляційні втрати відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України.

Розмір нарахованих позивачем за первісним позовом сум суд перевірив та визнав розрахунок вірним.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції послався на його необгрунтованість та спростування доводів позивача за зустрічним позовом наявними доказами, що підтверджують повноваження директора ТОВ "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" ОСОБА_4 на підписання оспорюваного договору, додаткових угод до нього та затвердження вказаних документів протоколами Загальних зборів учасників товариства.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2015 року, відповідач за первісним позовом - ТОВ"Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" оскаржив його в апеляційному порядку з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи. Висновки суду першої інстанції, на думку скаржника, не відповідають викладеним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає на неправильність розрахунку позивача щодо розміру інфляційних втрат за відсотками, неустойки.

Просить задовольнити апеляційну скаргу, рішення господарського суду від 08.09.2015 року у справі № 904/6929/15 скасувати, в позові відмовити.

В доповненні до апеляційної скарги скаржник просить скасувати оскаржуване рішення, припинити провадження у даній справі з тих підстав, що станом на 19.10.2015 року у позивача відсутнє право вимоги до відповідача за кредитним договором №126-СВ від 03.09.2010 року, оскільки банк задовольнив вимоги до боржника в позасудовому порядку на підставі договору іпотеки від 03.09.2010 року.

В обґрунтування доповнення до апеляційної скарги відповідач за первісним позовом надав копію іпотечного договору від 03.09.2010 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" та Відкритим акціонерним товариством "УніКредит Банк" та витяги з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, датовані 23.09.2015 року.

У запереченні на апеляційну скаргу ПАТ "УКРСОЦБАНК" спростовує доводи апелянта. Зазначає на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення. Щодо клопотання про припинення провадження у справі позивач за первісним позовом заперечує та посилається на те, що на час постановлення рішення суду першої інстанції заборгованість існувала, розрахунок стягнутих судом сум проведено позивачем вірно, відповідачем не спростовано, обставини, зазначені відповідачем в доповненнях до апеляційної скарги, на час розгляду справи були відсутні. На час розгляду апеляційної скарги дії банку щодо реалізації права на іпотечне майно оспорюються у судовому порядку.

Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

24.11.2015 року представником ПАТ"УКРСОЦБАНК" було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи інформаціі стосовно зміни місця реєстрації апелянта та оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ"Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" у господарському суді Львівської області (справа №914/3604/15).

Дана інформація була отримана з інформаційно-ресурсного центру (електроні адреси https://usrinfo.irc.gov.ua/edr.html та з https://vgsu.arbitr.gov.ua). Також представником банку були надані додаткові письмові пояснення та додаткові заперечення на апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи слідує, що 03.09.2010 року між Відкритим акціонерним товариством "УніКредит Банк" ( надалі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" ( надалі - позичальник) було укладено кредитний договір № 126-СВ (том 1 а.с.10).

Публічне акціонерне товариство "УКРСОЦБАНК" є правонаступником ВАТ "УніКредит Банк", що підтверджується Статутом ПАТ "УКРСОЦБАНК" (том 1 а.с.94).

Відповідно до пункту 1.1 договору, банк відповідно до умов та на термін цього договору надає позичальнику револьверну кредитну лінію без зобов'язання надання (далі-кредит) з загальною сумою кредиту 4 400 000,00 доларів США з можливістю отримання в доларах США, Євро та гривні та з терміном кредиту до 03.09.2011 року з урахуванням обмежень, визначених у договорі, зокрема, але не обмежуючись, у пунктах 3.2 (h) -3.2 (j).

Пунктом 3.2 договору встановлено, що протягом періоду дозволеного отримання та в межах загальної суми кредиту, банк надає позичальнику кошти однією або кількома сумами (далі-частка), якщо не пізніше, ніж за один робочий день до запропонованої дати надання частки банк отримає заявку на отримання частки та за умови виконання п. 3.2 (а-j).

В подальшому сторонами до кредитного договору були укладені додаткові угоди, якими були внесені зміни та доповнення до кредитного договору (том 1 а.с.20-48).

Додатковою угодою № 11 від 09.12.2013 року (том 1 а.с.49) сторони домовились змінити кредитний договір та викласти його з усіма додатками до нього у новій редакції, наведеній у додатку 1 до цієї додаткової угоди (том 1 а.с.51). Цією додатковою угодою сторонами були погоджені наступні умови кредитного договору:

Відповідно до пункту 1.1 договору банк відповідно до умов цього договору надає позичальнику фінансування з загальною сумою кредиту 8 625 397,5 доларів США з можливістю отримання в доларах США, Євро, Гривні та з терміном фінансування до 31.07.2014 року.

Додатковою угодою №14 від 30.01.2015 року до кредитного договору термін фінансування за кредитним договором було продовжено до 28.02.2015 року (том 1 а.с.66).

Відповідно до умов кредитного договору, термін фінансування (кредиту) - це максимальний термін, протягом якого загальна сума кредиту повинна бути повернута позичальником.

На виконання умов договору, позивач (за первісним позовом) надав відповідачу (за первісним позовом) кредит на загальну суму 2 247 442,13 доларів США та 54 884 900,00 грн., що підтверджується меморіальними ордерами (том 1 а.с.174-214). Підставою на перерахування грошових коштів були заявки відповідача (за первісним позовом) на отримання частки кредиту (том1 а.с.147-173).

Відповідач (за первісним позовом) частково повернув кредит на суму 766 820,00 доларів США та 19 156 000,00 грн.

Рух коштів щодо надання кредиту та його погашення підтверджується банківськими виписками, які знаходяться в матеріалах справи.

Таким чином, заборгованість відповідача (за первісним позовом) перед позивачем (за первісним позов) за кредит становить 1 480 622,13 доларів США та 35 728 900,00 грн., що встановлено судом першої інстанції та визнається ТОВ "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ".

Пунктом 5.1 договору встановлено, що позичальник сплачує банку проценти за отримані та непогашені частки.

Згідно з пунктом 5.2 договору процентна ставка для часток в доларах США та Євро є змінюваною і складається з маржі 12% річних та ставки LIBOR (відповідно до валюти Частки). При цьому максимальний розмір збільшення процентної ставки для частки в доларах США та Євро складає 17% річних (підпункт 5.2.1 Кредитного договору). Процентна ставка для часток в гривні є фіксованою і на дату укладення цього Договору становить 28% річних (підпункт 5.2.2 Кредитного договору).

Відповідно до пункту 5.2.3 договору незважаючи на викладене п.5.2.2 цього договору, для кожної частки в гривнях, крім часток, що надаються згідно з пп. 3.5.1, 3.6.1, 3.6.2 цього договору, процентна ставка додатково погоджується сторонами у письмовій формі у відповідній заявці на отримання частки та буде застосовуватись до такої частки до дати повернення частки, але в будь-якому випадку до дати фактичного погашення позичальником такої частки, якщо інше не буде передбачено умовами цього договору.

Порядок сплати процентів погоджений у п. 5.4 договору. Зокрема, нараховані проценти за кожен процентний період, крім останнього, сплачуються позичальником протягом строку сплати процентів, а за останній процентний період - в термін сплати процентів. Сплата процентів здійснюється шляхом переказу коштів на внутрішньобанківський рахунок.

Згідно з пунктом 7.1 договору повернення або дострокове погашення частки або будь-якої в частини здійснюється у валюті, в якій така частка була надана; проценти сплачуються у валюті наданої частки.

Позивачем (за первісним позовом) нараховано відповідачу (за первісним позовом) відсотки у розмірі 1 085 812,46 доларів США та 23 065 956,66 грн.

Відповідач (за первісним позовом) частково оплатив відсотки на суму 995 668,58 доларів США та 18 957 133,16 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача (за первісним позовом) перед позивачем (за первісним позовом) по відсоткам становить 90 143,88 доларів США та 4 108 823,50 грн.

Методика розрахунку заборгованості відповідача за первісним позовом перед банком викладена останнім письмово на а.с.70 -80 том 2.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За відсутності доказів відповідача за первісним позовом щодо оплати вказаних сум заборгованості за кредитом - 35 728 900,00 грн. та 1 480 622,13 доларів США, заборгованості за відсотками 4 108 823,50 грн. та 90 143,88 доларів США, висновок оскаржуваного судового рішення про задоволення первісного позову є законним та обґрунтованим.

На спростування доводів апелянта та його клопотання про припинення провадження у даній справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до ч.1 ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

В обґрунтування доповнень до апеляційної скарги апелянтом залучено копію іпотечного договору від 03.09.2010 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" та Відкритим акціонерним товариством "УніКредит Банк" (том 4 а.с.3240), витяги з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, датовані 23.09.2015 року (том 2 а.с.42-53).

Відповідно до п. 9.1 кредитного договору у якості забезпечення позичальником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" виконання своїх зобовязань за кредитним договором № 126-СВ від 03.09.2010 року, сторони передбачили укладання нотаріально посвідченого договору іпотеки.

Пунктом 1.3 укладеного сторонами іпотечного договору від 03.09.2010 року (том 4 а.с. 32 40) визначений перелік майна, на яке поширюється іпотека.

Вартість іпотечного майна, що належить іпотекодавцю, згідно п.1.4 іпотечного договору на день його підписання складає 7 857 948,71 доларів США, що дорівнює 62 142 230,00 грн. за офіційним обнінним курсом доларів США до гривні, встановленим Національним Банком України на дату підписання цього іпотечного договору.

Відповідно до п.4.1 іпотечного договору передбачено право банку звернути стягнення на предмет іпотеки, зокрема, у випадку невиконання іпотекодавцем умов кредитного договору.

З аналізу положень ст. 36 Закону України "Про іпотеку" вбачається, що передача права власності іпотекодержателю на предмет іпотеки є одним із шляхів позасудового врегулювання на підставі договору, який вважається застосованим незалежно від оскарження факту його застосування.

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З аналізу ст. ст. 1, 36 Закону України "Про іпотеку" вбачається, що після завершення позасудового врегулювання (після передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання або продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу) будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником (іпотекодавцем або іншою особою, відповідальною перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання (зобов'язання боржника за договором кредиту)) є недійсними.

У відповідності до витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за визначене в іпотечному договорі майно за позивачем за первісним позовом, така реєстрація відбулася лише 18.09.2015 року (том 2 а.с.42-53).

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі за відсутності предмету спору.

У даному випадку реалізація банком свого права відповідно до вимог ст.ст. 33, 36 Закону України "Про іпотеку" та умов іпотечного договору відбулася після судового розгляду даного спору.

Вимоги позивача за первісним позовом щодо виконання зобов'язання, забезпеченого іпотекою, заявлені до реєстрації за ним права власності на іпотечне майно.

Тому доводи апелянта про наявність підстав для припинення провадження по даній справі з підстав відсутності предмету спору є неправомірними.

На момент прийняття оскаржуваного рішення (08.09.2015 року) право позивача за первісним позовом щодо звернення стягнення на предмет іпотеки реалізовано не було, заборгованість існувала, її розмір був доведений, відповідачем за первісним позовом не визнавався.

Жодних підстав для висновку про неналежну оцінку судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, підстав для припинення провадження у справі не має.

Враховуючи повноваження суду апеляційної інстанції щодо перегляду справи за доказами, які були предметом розгляду у суді першої інстанції, додатково надані апелянтом докази не можуть бути враховані колегією суддів в обґрунтування заперечень відповідача за первісним позовом, оскільки вони на час розгляду справи не існували.

Окрім того, із долученої судом копії постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2015 року по справі №804/15237/15 вбачається, що законність дій державного реєстратора по реєстрації прав позивача за первісним позовом на іпотечне майно є предметом судового оскарження (том 4 а.с.211-222).

Щодо вимог зустрічної позовної заяви про визнання недійсним кредитного договору з підстав відсутності повноважень на його підписання у представника позивача (за зустрічним позовом), а саме без отримання попередньої згоди Загальних зборів учасників ТОВ "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ", колегія суддів поділяє висновок оскаржуваного рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог.

Відповідно до абз. 2 частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до статті 239 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Згідно з частиною 1 статті 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір №126-СВ від 03.09.2010 року був підписаний директором ТОВ "Виробниче підприємство: "АГРО-СОЮЗ" ОСОБА_4С, який діяв на підставі Статуту з однієї сторони та головою правління ВАТ "УніКредит Банк" Федеріко Руссо та керівником відділу корпоративних клієнтів ВАТ "УніКредит Банк" ОСОБА_5 з іншої сторони.

Згідно з пунктом 6.9 Статуту ТОВ "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" директор підприємства діє без довіреності від імені Товариства, а також укладає угоди, договори (контракти) та забезпечує їх виконання.

Відповідно до пункту 6.1 Статуту ТОВ "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" вищим органом управління Товариства є Загальні збори його учасників.

Згідно з пунктом 6.2.15 Статуту ТОВ "Виробниче підприємство"АГРО-СОЮЗ" до компетенції загальних зборів учасників товариства належить, зокрема, укладання одного чи декількох кредитних договорів (позик) або взяття на себе будь-яких інших зобов'язань Товариства та/або дочірніх підприємств, на суму, що перевищує або у сукупності призводить до перевищення 15% передбачених бюджетом кредитів (позик) та інших зобов'язань товариства.

Відповідно до пункту 6.9 Статуту ТОВ "Виробниче підприємство"АГРО-СОЮЗ" у разі необхідності вчинення будь яких правочинів (надання повноважень на їх вчинення), чи інших дій, рішення щодо яких віднесені законодавством та/або Статутом до виключної компетенції Зборів, директор має право їх вчиняти (здійснювати) лише після прийняття відповідного рішення Зборів.

Згідно Протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" №18 від 01.09.2010 року (100% голосів учасників) (том 2 а.с.90-92) по третьому та сьомому питання порядку денного було постановлено, зокрема, наступне:

- Підписати Кредитний договір з ВАТ "УніКредит Банк" з терміном кредитування до 03.09.2011 року, з лімітом 4 400 000,00 доларів США, з терміном кредиту до 03.09.2011 року;

- Надати повноваження директору ТОВ "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" ОСОБА_4, на підписання з ВАТ "УніКредит Банк" всіх необхідних договорів та додаткових угод до договорів, вказаних вище, та на здійснення інших дій, пов'язаних з підписанням цих угод та договорів.

В подальшому всі договори (додаткові угоди) про внесення змін та доповнень до Кредитного договору №126-СВ від 03.09.2010 року перед їх підписанням схвалювались та затверджувались протоколами Загальних зборів учасників ТОВ "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" (том 2 а.с.93-112).

На підставі належної оцінки наведених доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що представник позивача (за зустрічним позовом) мав необхідний та достатній обсяг повноважень на підписання кредитного договору №126-СВ від 03.09.2010 року.

При розгляді апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України апелянт висновки суду не спростував. Апеляційна скарга є не доведеною і задоволенню не підлягає.

Рішення суду першої інстанції належить залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2015 року у справі № 904/6929/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.М. Білецька

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Підписано в повному

обсязі 10.12.2015 року.