РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2015Справа №910/4603/15-г

За позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі

1. Київської міської державної адміністрації

2. Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської

міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Публічного акціонерного товариства "Київгаз"

про стягнення 16 669 400,00 грн.

Головуючий суддя: Домнічева І.О.

Суддя: Бондарчук В.В.

Суддя: Мандриченко О.В.

Представники:

від прокуратури: Жовтун Н.Б. - за посвідченням;

від позивача-1: Уланов І.В. - за довіреністю;

від позивача-2: Уланов І.В. - за довіреністю;

від відповідача: Криштоф Р.С. - за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі 1. Київської міської державної адміністрації та 2. Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київгаз" про стягнення 16 669 400,00 грн.

Ухвалою від 27.02.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 24.03.2015 р.

24.03.15р. через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому поти позову заперечує.

24.03.15р. через відділ діловодства суду позивачем 2, прокуратурою подано додаткові матеріали по справі.

У судовому засіданні 24.03.2015 р. було оголошено перерву до 14.04.2015 р.

14.04.15р. через відділ діловодства суду відповідачем подано доповнення до відзиву.

У судовому засіданні 14.04.2015 р. було оголошено перерву до 23.04.2015 р.

23.04.15р. через відділ діловодства суду позивачем 2 подано пояснення по справі.

Ухвалою від 23.04.2015 р. продовжено строк розгляду справи у відповідності до статті 69 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні було оголошено перерву до 29.04.2015 р.

29.04.15р. через відділ діловодства суду відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 29.04.2015 р. було оголошено перерву до 12.05.2015 р.

12.05.15р. через відділ діловодства суду відповідачем подано додаткові пояснення.

12.05.15р. через відділ діловодства суду позивачем 2 подано додаткові пояснення.

Ухвалою від 12.05.2015 р. призначено колегіальний склад суду для розгляду справи.

У результаті проведеного повторного автоматичного розподілу справ між суддями, справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Домнічева І.О., суддя Ярмак О.М. та суддя Трофименко Т.Ю.

Ухвалою від 14.05.2015 р. зазначена колегія суддів прийняла справу до свого провадження, розгляд справи було призначено на 11.06.2015 р.

11.06.15р. через відділ діловодства суду відповідачем подано пояснення по справі.

У судовому засіданні 11.06.2015 р. було оголошено перерву до 25.06.2015 р.

24.06.15р. через відділ діловодства суду позивачем 2 подано додаткові матеріали.

25.06.15р. через відділ діловодства суду відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Судове засідання 25.06.2015 р. не відбулося.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 06.07.2015 р. було призначено повторний автоматичний розподіл справ.

У результаті проведеного повторного автоматичного розподілу справ між суддями, справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Домнічева І.О., суддя Ярмак О.М. та суддя Босий В.П.

Ухвалою від 07.07.2015 р. зазначена колегія суддів прийняла справу до свого провадження, розгляд справи було призначено на 18.08.2015 р.

18.08.15р. через відділ діловодства суду відповідачем подано пояснення по справі.

У судовому засіданні 18.08.2015 р. було оголошено перерву до 31.08.2015 р.

Розпорядженням в.о. керівника апарату господарського суду міста Києва від 31.08.2015 р. було призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку з лікарняним судді Босого В.П.

У результаті проведеного повторного автоматичного розподілу справ між суддями, справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Домнічева І.О., суддя Мандриченко О.В. та суддя Ярмак О.М.

Ухвалою від 03.09.2015 р. розгляд справи було призначено на 24.09.2015 р.

Судове засідання 24.09.2015 р. не відбулося.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 29.09.2015 р. було призначено повторний автоматичний розподіл справи.

У результаті проведеного повторного автоматичного розподілу справ між суддями, справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Домнічева І.О., суддя Мандриченко О.В. та суддя Бондарчук В.В.

Ухвалою від 29.09.15р. вказана колегія суддів прийняла справу до свого провадження та призначила до розгляду на 17.11.15р.

В судовому засіданні 17.11.15р. оголошено перерву до 26.11.15р.

18.11.15р. через відділ діловодства суду позивачем 2 подано додаткові матеріали по справі.

26.11.15р. через відділ діловодства суду відповідачем подано пояснення по справі.

В судовому засіданні 26.11.15 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у справі матеріали,заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21.04.06 р. між Головним управлінням комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та ВАТ «Київгаз» укладено договір на володіння та користування майном територіальної громади міста Києва (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, його предметом є врегулювання правовідносин щодо майна, яке не увійшло до статутного фонду ВАТ «Київгаз», перебуває на балансі ВАТ «Київгаз» та є власністю територіальної громади міста Києва.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем неналежним чином виконуються умови договору на володіння та користування майном територіальної громади міста Києва № б/н від 21.09.06р., в зв'язку з чим прокурор просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті за користування комунальним майном територіальної громади міста Києва за 2010-2013 роках у розмірі 19 669 400 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги прокурора підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, пунктом 2.1.8 Договору передбачено, що при здійсненні функцій по управлінню майном ВАТ «Київгаз» зобов'язаний керуватись усіма нормативними актами, що регулюють питання використання об'єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва.

У подальшому між виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) (далі Уповноважений) та ВАТ «Київгаз» (далі Користувач) 03.09.2007р. укладено додаткову угоду № 1, якою у Договір внесено зміни, зокрема, до п. 1.1 та доповнено пунктом 2.1.12.

Так, п. 1.1 Договір викладено у наступній редакції, за цим Договором з метою вирішення питань підвищення надійності газопостачання столиці, відновлення, реконструкції та ефективного використання основних фондів, створення нових газотранспортних потужностей та впорядкування існуючих у місті систем газопостачання, створення єдиної системи розрахунків за спожиті енергоносії, забезпечення соціальної захищеності та гарантованої зайнятості працівників столичного газотранспортного комплексу. Уповноважений, - на підставі рішення Київради від 29 квітня 2004 року №252/1462 «Про використання майна, що не увійшло до статутного фонду відкритого акціонерного товариства «Київгаз» на цій підставі та відповідно до умов цього Договору користується майном комунальної власності територіальної громади міста Києва, а також майном, яке у подальшому буде передаватись у володіння та користування Користувачу згідно з рішеннями Київради та розпорядженнями Київської міської державної адміністрації, на правах володіння та користування, з обмеженням правомочності розпорядження щодо майна.

Відповідно до п. 2.1.12 на Користувача покладається обов'язок перерахувати Уповноваженому плату за користування майном територіальної громади міста. Розмір і порядок її внесення Користувачем встановлюється за згодою сторін з подальшим затвердженням узгодженого порядку розрахунків рішенням Власника (від імені якого відповідно до умов Договору виступає Київська міська рада). Узгоджене сторонами рішення щодо оплати повинне бути передане на затвердження Власнику у термін до 01 березня 2008 року. Користувач починає здійснювати розрахунки з Уповноваженим за користування майном з моменту набрання чинності такої угоди.

Рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 937/937 «Пpo внесення змін до рішення Київради від 26.07.2007 № 16/1850 «Про деякі питання використання майна, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та перебуває у володінні та користуванні відкритого акціонерного товариства «Київгаз» визначено суму щорічної плати за користування майном комунальної власності територіальної громади міста Києва згідно із Договором у розмірі 10 % від чистого прибутку відкритого акціонерного товариства "Київгаз" за попередній бюджетний рік, але не менше ніж 200 тисяч гривень за рік.

Рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ «Київгаз» від 03.12.2007 року ухвалено рекомендувати Правлінню товариства укласти із КМДА угоду про встановлення щорічної плати за користування комунальним майном у розмірі не більше 10% від річного прибутку ВАТ «Київгаз» за минулий рік, але не менше 290 тис. грн. (в рік).

Окрім того, листом № 1858/10 від 29.08.2008 ПАТ «Київгаз» повідомило Головне управління комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про готовність встановлення плати за користування майном територіальної громади міста у розмірі 10% річного прибутку товариства за попередній рік, але не менше 250 тис. грн.

Відповідно до п. 4.5 протоколу № 13 засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності (далі Комісія) від 21.11.2008 на засіданні за поданням першого заступника Київської міської державної адміністрації розглядався проект рішення «Про внесення змін до рішення Київради від 26.07.2007 № 16/1850 «Про деякі питання використання майна, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та перебуває у володінні та користуванні відкритого акціонерного товариства «Київгаз», підготовлений Головним управлінням комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до вказаного проекту рішення встановлено, що ним передбачалось встановлення щорічної плати за користування ВАТ «Київгаз» майном територіальної громади міста Києва за Договором у розмірі 20% від чистого прибутку за попередній рік, але не менше 2 000 000 грн.

Направления Головним управлінням комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) даного проекту для розгляду на Комісії є пропозицією першого, як сторони Договору, узгодити рішення щодо порядку здійснення оплати за користування майном територіальної громади міста.

Вказана позиція голови правління ВА Г «Київгаз», також підтверджується його листом № 29/279/977-1 1 від 20.1 1.2008 року на ім'я голови Комісії.

Зазначені дії слід розуміти як обізнаність ВАТ «Київгаз» як сторони Договору щодо встановлення та узгодження щорічної плати за користування товариством майном територіальної громади міста Києва у розмірі 10% від чистого прибутку за попередній рік, але не менше 200 тисяч грн.

У подальшому, на виконання вимог п. 2.1.12 Договору, даний проект рішення переданий для узгодження Власнику майна Київській міській раді.

Окрім того, про укладення Договору в частині визначення суми щорічної плати за користування майном комунальної власності територіальної громади міста Києва свідчить вчинення сторонами конклюдентних дій, а саме виконання Користувачем свого обов'язку щодо здійснення вказаної оплати та прийняття Уповноваженим даного виконання.

Зокрема, листом № 2556/11-4 від 27.08.2010 ВАТ «Київгаз» повідомило Головне управління комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про те, що на виконання рішення Київської міської ради від 25.12.2008 № 937/9.17 та умов додаткової угоди № 1 до Договору Користувач у серпні 2010 року перерахував кошти в сумі 400 тисяч гривень за користування газовими мережами в 2008-2009 роках. На підтвердження вказаної інформації лист доповнено 2 платіжними дорученнями.

Аналогічний зміст має лист № 854/13-4 від 31.03.2011, направлений ПАТ «Київгаз» до Головного управління комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Користувачем також підтверджується його обов'язок щорічної плати за користування майном територіальної громади міста Києва у розмірі 10% від чистого прибутку за попередній рік, але не менше 200 тисяч гри., про що зазначено у листі № 1722/09-1 від 23.05.2012 на ім'я голови Київської міської державної адміністрації.

Як вбачається з матеріалів справи, Користувач усупереч умовам Договору та ПК України, не здійснює щорічні платежі за користуванням майном, що призвело до утворення простроченої заборгованості.

Зокрема, відповідно до інформації Міжрегіонального ГУ Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників чистий прибуток ПАТ «Київгаз» складає:

- 2010 рік 39 358 000 грн.;

- 2011 рік 123 072 000 грн.;

- 2012 рік 27 838 000 грн.;

- 2013 рік 6 976 000 грн.

Таким чином, за користування майном територіальної громади міста відповідно до умов Договору ВАТ «Київгаз» мав сплатити:

за 2010 рік у 201 1 році 3 935 800 тис. грн. (10% від прибутку за 2010 рік);

за 2011 рік у 2012 році 12 253 000 грн. (10% від прибутку за 2011 рік);

за 2012 рік у 2013 році 2 783 000 грн.; (10% від прибутку за 2012 рік);

за 2013 рік у 2014 році 697 600 грн. (10% від прибутку за 2013 рік).

За своєю правовою природою Договір є угодою найму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Отже, прокурором вірно заявлено до стягнення суму заборгованості у розмірі 19 669 400,00 грн.

Представник відповідача у відзиві на позовну заявив клопотання про застосування строків позовної давності до вимог прокурора.

Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1, 5 статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до норми ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, із врахуванням п.1 рішення Київської міської ради від 25.12.2008 № 937/937 «про внесення змін до рішення Київради від 26.07.2007 № 16/1850 «Про деякі питання використання майна, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та перебуває у володінні та користуванні ВАТ «Київгаз», а також положень ст.ст.260, 253 та ч. І ст.254 ЦК України, в даному випадку було порушено право територіальної громади на отримання коштів за користування її майном, то строк позовної давності по вимогам за 2010 у 2011 р. у розмірі 3 935 800,00 грн. сплив.

Не можна вважати також поважними і причини пропуску такого строку з причин неусвідомленості органів місцевого самоврядування відносно сум прибутку, отриманого ПАТ «Київгаз» у 2010-2013 роках, оскільки одним із акціонерів ПАТ «Київгаз» є Департамент комунальної власності м. Києва, представники якого є членами Наглядової ради товариства та приймають участь в управлінні його діяльністю.

Крім того, інформація про результати фінансової діяльності ПАТ «Київгаз» в обов'язковому порядку офіційно оприлюднюється.

Посилання прокурора на те, що прокуратурі стало відомо про порушення права на отримання коштів лише у жовтні 2014 року, суперечить положенням ст.261 ЦК України, відповідно до якої строк позовної давності, у тому числі початок його перебігу, стосується позивача, а не прокурора, який лише діє від імені та інтересах позивача.

Відповідно до п. 4.1. Постанови Пленуму ВХСУ від 29 травня 2013 року N10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» початок

передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор.

Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.10.2015 № 01-06/1837/15, за змістом частин першої, другої, четвертої статті 29 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), статті 261 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у разі звернення прокурора в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, строк позовної давності повинен обчислюватися з дати, коли саме позивачу (тобто органу, в інтересах якого звертається до суду прокурор), стало відомо про порушення його права, а не з моменту, коли про порушене право стало відомо прокурору.

При цьому Верховний Суд України зазначив, що прокурор здійснює представництво органу, в інтересах якого він звертається до суду на підставі закону (процесуальне представництво), а тому положення закону про початок перебігу позовної давності (стаття 261 ЦК України) поширюється і на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, але не наділяє прокурора повноваженнями ставити питання про поновлення строку позовної давності за відсутності такого клопотання з боку самої особи, в інтересах якої прокурор звертається до суду (постанови ВСУ від 25.03.2015 у справі № 11/163/2011/5003, від 22.04.2015 у справі № 916/2122/13, від 13.05.2015 у справі № 903/543/14);

Позивач зі свого боку не порушував питання про поновлення строку позовної давності.

На думку позивача, строк позовної давності переривався, оскільки з листа від 23.05.12р. № 1722/09-1 вбачається визнання відповідачем свого боргу.

Дане твердження не відповідає дійсності, оскільки, в листі № 1722/09-1 від 23.05.12р., відповідачем не визнається суму заборгованості заявлену в позові, а вказується, що на загальних загальних зборах акціонерів ПАТ «Київгаз», врахувати прибуток підприємства при прийнятті рішення щодо сплати коштів за договором від 21.04.06р.

Таким чином, прокурор звернувся до суду з позовом 26.02.15р., з пропуском строку позовної давності в частині стягнення коштів за 2010 рік у 2011р. у розмірі 3 935 800 тис. грн. (10% від прибутку за 2010р.)

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню частково.

Оскільки позов задоволено частково, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київгаз» (01103, Київ, вул. Кіквідзе, буд.4б; ) на користь Київської міської державної адміністрації (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд.36; ) 15 733 600 (п'ятнадцять мільйонів сімсот тридцять три тисячі шістсот) грн. 00 коп. заборгованості.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київгаз» (01103, Київ, вул. Кіквідзе, буд.4б; ) в доход Державного бюджету України 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 52 коп. судового збору.

4. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 27.11.2015 р.

Головуючий суддя Домнічева І.О.

Суддя Бондарчук В.В.

Суддя Мандриченко О.В.