РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2015Справа №910/27415/15
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго"

до приватного акціонерного товариства "Телесистеми України"

про стягнення 34 482,81 грн.

Представники:

від позивача: Стороженко Ю.В. - представник за довіреністю № 18/02 від 04.01.2015 року;

від відповідача: не з'явився.

встановив:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" до приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" про стягнення 34 482,81 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 лютого 2007 року відповідач звернувся до позивача із заявою вих. № б/н від 13.02.2007 року про надання дозволу на проведення пошукових робіт щодо розміщення базових станцій стільникового зв'язку на об'єктах, належних позивачу.

Тому, 14.02.2007 року між сторонами було укладено договір № 14-07 (HMEHME0307) по наданню послуг з утримання обладнання, відповідно до якого на підставі взаємної згоди сторін замовник передає, а виконавець приймає на утримання і розміщує в погоджених сторонами місцях обладнання базової станції замовника та антенно-фідерні пристрої зазначеної станції, які надалі іменуються БС (базова станція), з подальшою її експлуатацією замовником в мережі стільникового зв'язку.

Відповідно до п.п. 2.3.4. п. 2.3. договору, замовник зобов'язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати встановлені договором платежі.

Відповідач в порушення умов договору, не виконав основного обов'язку, не вніс плату за послуги.

Тому позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача основну суму заборгованості в розмірі 34 482,81 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26.10.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 16.11.2015 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 16.11.2015 року розгляд справи відкладено на 01.12.2015 року, у зв'язку із неявкою представників сторін в судове засідання.

24.11.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 01.12.2015 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали від 26.10.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 016.

Представник позивача не підтримав подане клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача подав додаткові докази по справі.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

13 лютого 2007 року відповідач звернувся до позивача із заявою вих. № б/н від 13.02.2007 року про надання дозволу на проведення пошукових робіт щодо розміщення базових станцій стільникового зв'язку на об'єктах, належних позивачу.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

14.02.2007 року між сторонами було укладено договір № 14-07 (HMEHME0307) по наданню послуг з утримання обладнання, відповідно до якого на підставі взаємної згоди сторін замовник передає, а виконавець приймає на утримання і розміщує в погоджених сторонами місцях обладнання базової станції замовника та антенно-фідерні пристрої зазначеної станції, які надалі іменуються БС (базова станція), з подальшою її експлуатацією замовником в мережі стільникового зв'язку.

Відповідно до п.1.2. договору, місце розташування під встановлення контейнера з обладнанням та монтаж антенно-фідерних пристроїв БС стільникового зв'язку, визначене сторонами за адресою: м. Хмельницький, вул.. Гречка, 10/1 та складається з місця для встановлення контейнера з обладнанням біля труби та місця підвісу антенно-фідерних пристроїв на частині труби котельні.

Згідно з п. 1.7. договору, за момент початку виконання сторонами своїх обов'язків по договору вважається оформлення акту готовності, який підписується обома сторонами і є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 3.1. договору, з урахуванням додаткової угоди № 2 від 17.12.2008 року, загальна місячна плата за надання виконавцем обумовлених цим договором послуг, за домовленістю сторін складає 2 400, 00 грн., в тому числі ПДВ.

Вартість електроенергії споживання якої сплачується замовником по окремому договору з виконавцем, або по прямому договору з енергопостачальною організацією, визначається по її фактичному використанню відповідно до показників електролічильника замовника (3.2.).

Згідно з п. 3.3. договору, нарахування плати за послуги почианається з дати, яка зазначена в акті готовності.

Відповідно до п. 3.4. договору, щомісячно до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим виконавець надає замовнику всі рахунки на повний обсяг обумовлених договором платежів.

Пунктом 3.5. договору, встановлено, що замовник здійснює оплату згідно з рахунку виконавця протягом п'яти банківських днів з моменту його отримання шляхом банківського переказу на розрахунковий рахунок виконавця.

Виконавець має право коригувати розмір плати за надані послуги у відповідності до офіційного індексу інфляції за попередній місяць (п. 3.7.).

Відповідно до п. 2.3.4. договору, замовник зобов'язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати встановлені договором платежі.

Однак, відповідач в порушення умов договору, не виконав основного обов'язку за договором, плату за надані послуги не вніс, в результаті чого виникла заборгованість яка, за розрахунками позивача становить 34 482,81 грн., що підтверджується актами надання послуг та виставленими рахунками на оплату в період з лютого 2015 року по серпень 2015 року:

акт надання послуг № 1102 від 26.02.2015 року, рахунок на оплату № 117 від 26.02.2015 року на суму 3 997,98 грн.;

акт надання послуг № 2195 від 23.03.2015 року, рахунок на оплату № 195 від 23.03.2015 року на суму 4 209,88 грн.;

акт надання послуг № 2347 від 21.04.2015 року, рахунок на оплату № 313 від 21.04.2015 року на суму 4664,54 грн.;

акт надання послуг № 5227 від 21.05.2015 року, рахунок на оплату № 412 від 21.05.2015 року на суму 5 317,58 грн.;

акт надання послуг № 5918 від 25.06.2015 року, рахунок на оплату № 543 від 25.06.2015 року на суму 5 434,57 грн.;

акт надання послуг № 6148 від 27.07.2015 року, рахунок на оплату № 668 від 27.07.2015 року на суму 5 456,32 грн.;

акт надання послуг № 6459 від 27.08.2015 року, рахунок на оплату № 785 від 27.08.2015 року на суму 5 401,75 грн.;

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Доказів здійснення оплати відповідачем суми заборгованості у розмірі 34 482,81 грн., суду не надано.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що фактично отримані послуги підтверджені матеріалами справи і не спростовані відповідачем, а обов'язок їх оплати встановлений договором та законом, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в повному обсязі в розмірі 34 482,81 грн.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. ст. 32-34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 7, ) на користь міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" (29009, м. Хмельницький, вул. пересипкіна, 5, ) заборгованість у розмірі 34 482 (тридцять чотири тисячі чотириста вісімдесят дві) грн. 81 коп. та судовий збур в розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 17.12.2015 року.

Суддя С.М. Мудрий