КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2015 р. Справа№ 910/21577/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Ропій Л.М.

Калатай Н.Ф.

за участю секретаря судового засідання: Бовсунівської Л.О.,

представників:

від позивача Бережок С.І., дов. від 18.04.2014 №14-96,

від відповідача Новик О.В., дов. від 22.09.2015 №93,

Комісар С.П., дов. від 23.12.2014 №150,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 (підписане 16.10.2015) у справі №910/21577/15 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТехНова»

про стягнення 4 944 737,33 грн,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач, або ПАТ «НАК «Нафтогаз України») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТехНова» (далі - відповідач, або ТОВ «ТехНова») про стягнення пені у сумі 2 060 733,38 грн, 3% річних у сумі 289 534,71 грн, інфляційних втрат у сумі 2 594 469,24 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 у справі №910/21577/15 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що правові підстави стягнення з відповідача пені, передбаченої п.7.2 договору купівлі-продажу природного газу від 27.12.2013 №1976/14-ТЕ-39 та застосування наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відсутні, оскільки, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до вказаного вище правочину.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 скасувати і прийняти нове, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що підписання договору про взаєморозрахунки звільняє сторони від обов'язку належно виконувати свої зобов'язання за договором купівлі-продажу природного газу від 27.12.2013 №1976/14-ТЕ-39, а також від відповідальності за наслідки неналежного виконання зобов'язань за таким договором. За твердженнями апелянта, при прийнятті оскаржуваного рішення суд, без належних на те підстав, застосував ст.614 ЦК України, вважаючи, що відповідач не повинен нести відповідальність за порушення господарського зобов'язання, і як наслідок не повинен сплачувати передбачені умовами договору та нормами ЦК України інфляційні втрати, 3% річних та пеню.

Розпорядженням Керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 №09-52/1361/15 «Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ» відповідно до абзацу 1 підпункту 2.3.50, пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/21577/15 у зв'язку з припиненням повноважень головуючого судді (судді-доповідача) Самсіна Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду колегією суддів у складі: головуючого судді Рябухи В.І., суддів Ропій Л.М., Калатай Н.Ф. прийнято апеляційну скаргу та порушено апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 16.12.2015. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

15.12.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відповідач подав відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 16.12.2015 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 скасувати, постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Представники відповідача заперечили доводи апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

27.12.2013 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (продавець) та ТОВ «ТехНова» (Комунальний енергогенеруючий підрозділ «Чернігівська ТЕЦ») (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №1976/14-ТЕ-39 (далі - договір), за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупця у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору.

Відповідно до п.1.2 договору, в редакції додаткової угоди від 29.04.2014 №2, газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що продавець передає покупцеві з 01.01.2014 по 31.12.2014 газ обсягом до 105 000,00 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів, обсягом, наведеним у цьому пункті.

Ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ) (п. 5.1 договору).

Згідно з п. 5.2 договору, в редакції додаткової угоди від 31.01.2014 №1, ціна за 1 000 куб. м. природного газу становить 1 091,00 грн з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість.

До сплати за 1 000 куб. м. природного газу - 1 091,00 грн, крім того ПДВ 20% - 218,20 грн, всього з ПДВ - 1 309,20 грн.

Оплата за газ здійснюється покупцем або структурним підрозділом покупця Комунальним підрозділом «Чернігівська теплоелектроцентраль» з рахунку структурного підрозділу № 0729 в банку «Демарк» в м. Чернігові виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 договору).

У разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем п. 6.1 умов цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п.7.2 договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розд. 11 договору).

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов договору ПАТ «НАК «Нафтогаз України» поставило з січня по червень 2014, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 53 832 683,20 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2014 на суму 15 720 313,26 грн, від 28.02.2014 на суму 12 463 019,74 грн, від 31.03.2014 на суму 11 394 217,65 грн, від 30.04.2014 на суму 5 772 283,74 грн, від 31.05.2014 на суму 4 616 714,44 грн та від 30.06.2014 на суму 3 866 134,37 грн.

03.10.2014 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Чернігівській області (далі - сторона перша), Департаментом фінансів Чернігівської обласної державної адміністрації (далі - сторона друга), Фінансовим управлінням Чернігівської міської ради (далі - сторона третя), Управлінням житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради (далі - сторона четверта), позивачем (далі - сторона п'ята) та відповідачем (далі - сторона остання) укладено договір №588/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік») (далі - договір про організацію взаєморозрахунків), предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п.24 ст.14 та п.2 ст.16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялись, транспортувались та постачались населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувались та/або погоджувались органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 №30.

Відповідно до розділу «Порядок проведення взаєморозрахунків» договору про організацію взаєморозрахунків казначейство перераховує кошти, які надійшли до спеціального фонду державного бюджету від продажу облігацій внутрішньої державної позики згідно з пунктом 2 статті 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», стороні першій у сумі 22 025 475,04 грн на підставі рішення Міністерства фінансів України.

Сторона перша перераховує на рахунок сторони другої кошти у сумі 22 025 475,04 грн для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялась, транспортувалась та постачалась населенню.

Сторона друга перераховує на рахунок сторони третьої кошти у сумі 22 025 475,04 грн для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялась, транспортувалась та постачалась населенню.

Сторона третя перераховує на рахунок сторони четвертої кошти у сумі 22 025 475,04 грн для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялась, транспортувалась та постачалась населенню.

Сторона четверта перераховує на рахунок сторони п'ятої кошти у сумі 22 025 475,04 грн для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялась, транспортувалась та постачалась населенню.

Сторона п'ята перераховує на рахунок сторони останньої кошти у сумі 22 025 475,04 грн, у тому числі податок на додану вартість 3 670 912,51 грн для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2014 рік згідно з договором від 27.12.2013 №1976/14-ТЕ-39.

Сторона остання перераховує кошти для погашення та обслуговування запозичень, залучених під державні гарантії, сплату податкових зобов'язань і проведення розрахунків з постачальником імпортного природного газу.

За змістом розділу «Зобов'язання сторін» договору про організацію взаєморозрахунків з метою виконання договору сторони зобов'язуються, зокрема, не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору, перерахувати кошти наступній стороні.

Між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Чернігівській області, Департаментом фінансів Чернігівської облдержадміністрації, позивачем та відповідачем підписані спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання від 10.07.2014 №1497, від 13.06.2014 №1337, від 14.05.2014 №1101, від 18.02.2014 №347, від 19.03.2014 №696, від 17.04.2014 №943, за умовами яких сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, спожитий за спірним договором.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про теплопостачання» державна підтримка у сфері теплопостачання надається відповідно до обсягів коштів, передбачених законом про Державний бюджет України та місцевими бюджетами на відповідний рік, а також коштів на проведення науково-дослідних робіт з удосконалення систем теплопостачання та енергозбереження.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 №30 «Деякі питання надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування» затверджено Порядок та умови надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію населенню або надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості, у тому числі у разі заміни сторони у зобов'язанні під час здійснення розрахунків за придбану/реалізовану на оптовому ринку електричну енергію та відступлення прав вимоги щодо заборгованості за природний газ на користь ПАТ НАК «Нафтогаз України», згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату підписання такого договору. Примірний договір про організацію взаєморозрахунків наведений у додатках 2 і 3 (у разі проведення взаєморозрахунків за рахунок джерел, визначених пунктом 5 статті 12 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», залучених до спеціального фонду державного бюджету відповідно до пункту 2 статті 16 даного Закону) (п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 №30).

За умовами договору про організацію взаєморозрахунків та спільних протокольних рішень оплата заборгованості за поставлений природний газ, яка є підставою для стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних в даній справі має відбуватись виключно у порядку, на умовах та у строки, передбачені зазначеними протокольними рішеннями та договором.

З наявних у справі доказів вбачається, що відповідач виконав зобов'язання на змінених сторонами умовах, перерахувавши на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 22 025 475,04 (платіжне доручення від 07.10.2014 №16) та в сумі 33 511 427,56 грн (платіжне доручення від 07.10.2014 №15).

Договір набув чинності і державою профінансовано погашення заборгованості. Договір не передбачав можливості існування між сторонами інших грошових зобов'язань та підстав для інших грошових вимог.

Відтак, оскільки строки виконання зобов'язань відповідачем було дотримано, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних, що нараховані на зобов'язання за зміненими строками їх виконання, є безпідставними.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України, зокрема, від 30.09.2014 у справі №3-132гс14 та від 25.03.2015 у справі №3-23гс15.

Частина 1 ст.111-28 ГПК України визначає, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Ця правова позиція згідно з частиною першою статті 111-28 ГПК України, в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 №192-VIII, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права; суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів (ухвала Конституційного Суду України від 01.04.2015 №14-у/2015 у справі №2-14/2015.

Доводи ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не спростовують висновків суду, що, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 у справі №910/21577/15 - без змін.

2. Матеріали справи №910/21577/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Л.М. Ропій

Н.Ф. Калатай