ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.12.2015 р. Справа № 914/3886/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк, м. Львів

до відповідача: Малого колективного підприємства - магазин Апельсин, м.Стебник, Дрогобицький район, Львівська область

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Суддя Мороз Н.В.

При секретарі М. Потикевич

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: ОСОБА_2

Суть спору:

Позовну заяву подано Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк», м.Львів до Малого колективного підприємства - магазин «Апельсин», м.Стебник, Дрогобицький район, Львівська область про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заявою (клопотанням) від 05.11.2015р. №10-3/23481/1 про забезпечення позову, поданою при поданні позову, позивач просить вжити заходів до забезпечення позову шляхом передачі в управління ПАТ «ВіЕс Банк» для належного збереження та недопущення погіршення або знищення майна нежиле приміщення загальною площею 122,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область, Дрогобицький район, м. Стебник, вул.. Грушевського, 9, яке належить Малому колективному підприємству магазин «Апельсин» (відповідач) на підставі договору купівлі продажу від 26.12.2003р. для чого забезпечити ПАТ «ВіЕс Банк» права управителя щодо: вільного доступу представників управителя та інших осіб визначених управителем до майна, що передано в управління; укладення договорів оренди майна переданого в управління з третіми особами; розпорядження коштами, отриманими за результатами управління майном; укладення договорів відповідального зберігання майна, що передається в управління з третіми особами; представляти інтереси у всіх установах чи підприємствах незалежно від організаційної форми та підпорядкування з питань повязаних з замовленням, посвідченням, отриманням необхідних документів (в тому числі у відповідній райдержадміністрації, в органах місцевого самоврядування, в банківських установах, житлово-комунальних органах, в органах державної пожежної охорони, в органах газопостачання, у відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи, в органах звязку, водоканалу та інших підприємствах, установах та організаціях) з питань, що стосуються належного здійснення управління майном, передачу в оренду, забезпеченням майна електроенергією, водо - та газопостачанням, телефонним звязком; здійснювати реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в тому числі але не виключно права власності, інших речових прав, обтяжень речових прав тощо, щодо їх виникнення, припинення, переходу, зміни тощо) підписувати і подавати заяви про надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію припинення іпотеки та про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна; володіти, користуватися і розпоряджатися майном у встановлених чинним в Україні законодавством; інші права необхідні для здійснення належного управління майном.

Зазначена заява мотивована ухиленням відповідача від виконання своїх зобовязань за іпотечним договором щодо погашення суми основного боргу та процентів за його користування, виконання якого забезпечено іпотекою належного відповідачу майна, невжиттям заходів щодо погашення заборгованості, недобросовісною поведінкою боржника, використанням предмета іпотеки всупереч інтересами іпотекодержателя. Позивач стверджує, що існує реальна загроза неналежних умов збереження та користування предметом іпотеки з порушенням технічних вимог і правил безпеки необхідних та достатніх для збереження предмета іпотеки, що спричиняє втрату вартості предмету іпотеки або становить загрозу втрати іпотеки в цілому. Відтак, позивач вважає, що вказані обставини засвідчують, що невжиття заходів по забезпеченню позову може утриднути чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно ст. 67 ГПК України, позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» розяснено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до приписів п. 3 вищезазначеної постанови, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Позивачем не надано жодних доказів в підтвердження імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, саме лише посилання позивача на ухилення відповідача від виконання своїх зобовязань, використання предмета іпотеки всупереч інтересам іпотекодержателя та посилання на загрозу втрати вартості предмета іпотеки, не підтверджене жодними доказами та не є підставою для вжиття заходів до забезпечення позову.

Крім того, суд звертає увагу позивача на вичерпний перелік заходів до забезпечення позову визначений ст.67 ГПК України, серед яких не передбачено такого заходу як передача в управління позивачу предмета іпотеки та забезпечення ПАТ «ВіЕс Банк» прав управителя щодо вчинення певних дій. Згідно ст.67 ГПК України, не допускається забезпечення позову заходами, не передбаченими цим Кодексом.

Враховуючи, що Публічним акціонерним товариством ВіЕс Банк не наведено достатнього обґрунтування необхідності застосування заходів до забезпечення позову, не надано жодних доказів в підтвердження викладених обставин та не наведено фактів, які б давали суду можливість дійти обґрунтованого висновку, що невжиття заходів до забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 86 ГПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви (клопотання) ПАТ «ВіЕс Банк» від 05.11.2015р. №10-3/23481/1 про забезпечення позову відмовити.

Суддя Мороз Н.В.