ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2015 р.Справа № 922/5840/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Денисюк Т.С.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго" м. Харків
до Борівської районної державної адміністрації, смт. Борова
про визнання права власності на об"єкт нерухомого майна
за участю :

Представник позивача - ОСОБА_1 довіреність №01-42юр/3210 від 30.04.2015 року;

Представник відповідача - не з"явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерна компанія "Харківобленерго" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Борівської районної державної адміністрації, в якому просить суд визнати за АК "Харківобленерго" право власності на об"єкт нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю літ. А загальною площею 18,5 кв.м. за адресою: Харківська область, Борівський район, селище ОСОБА_2. В обгрунтування позовних вимог позивач, керуючись ст. 392 ЦК України, вказує на те, що Акціонерна компанія "Харківобленерго" набула право власності на вказаний об"єкт, оскільки добросовісно заволоділа ним і продовжує відкрито, безперервно володіти.

Також позивачем заявлено до стягнення судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.11.2015 року за позовною заявою було порушено провадження по справі №922/5840/15 та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 17 листопада 2015 року.

Ухвалою суду від 17.11.2015 року розгляд справи було відкладено на 07 грудня 2015 року.

Представник позивача додаткових заяв, клопотань та документів в обгрунтування своєї правової позиції не надав.

Відповідач не скористався своїми правами, наданими йому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на участь його представника в судовому засіданні. Разом з цим, до господарського суду Харківської області 03 грудня 2015 року від Борівської районної державної адміністрації до суду надійшло клопотання (вх.№48516), в якому представник відповідача зазначив, що не заперечує щодо отримання позивачем правовстановлюючих документів, а також просив суд не покладати на Борівську районну державну адміністрацію судові витрати.

Відповідно ч. 5 ст. 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Акціонерна компанія "Харківобленерго" (позивач) понад 10 років добросовісно та безперервно володіє об"єктом нерухомого майна, а саме: ПС 35/10 кВ "ОСОБА_2 став" нежитлова будівля літ. А загальною площею 18,5 кв.м., інв. № 00521073, яка знаходиться за адресою: Харківська область, Борівський район, селище ОСОБА_2.

Вищезазначена будівля понад 10 років перебуває на балансі позивача. Також, спірні нежитлові будівлі, розташовані на земельній ділянці, яка була надана позивачу у постійне користування згідно з Державним актом на право постійного користування землею від 15.07.1999 р. серія ХР 05-00-003124.

З моменту фактичного, безтитульного володіння об'єктом позивачем і по теперішній час АК "Харківобленерго" не пред'являвся правомочною особою позов про повернення вищезазначеного об'єкту, а також АК "Харківобленерго" не вчиняла дій, які б свідчили про визнання нею обов'язку щодо повернення вищезазначеного об'єкту власнику.

17 травня 2012 року позивач звернувся до голови Районної державної адміністрації Борівського району із проханням видати свідоцтво на право приватної власності на вищезазначене нерухоме майно, яке знаходиться у користуванні у позивача.

Комунальне підприємство "Борівське бюро технічної інвентаризації" повідомило листом від 16.05.2012 р. №30, що згідно з його реєстраційними матеріалами, право власності на вказані будівлі не зареєстроване.

Як вбачається листа Борівської районної державної адміністрації Харківської області № 02-35/1508 від 13.06.2012 року АК "Харківобленерго" відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на об"єкт нерухомого майна, який розташований у межах Борівської районної державної адміністрації Харківської області (Харківська область, Борівський район, Ізюмська селищна рада, с. Червоний Став), а саме: ПС 35/10 кВ "ОСОБА_2 став" нежитлова будівля літ. А , за зверненням позивача №02-55/3838 від 17.05.2012 року.

Акціонерна компанія "Харківобленерго" володіє об'єктом без таємниць та відкрито для всіх третіх осіб. Таким чином, АК "Харківобленерго" набула право власності на об'єкт, оскільки добросовісно заволоділа ним і продовжує відкрито, безперервно володіти: понад 10 років він знаходиться у користуванні АК "Харківобленерго", експлуатується та утримується нею (договори про користування електроенергією, акти результатів загального періодичного огляду будівельних конструкцій), мають технічні паспорти, технічні висновки.

Як вбачається з матеріалів справи, понад 10 років АК "Харківобленерго" - сплачує земельний податок за земельну ділянку, на якій розташований вищевказаний об'єкт, що підтверджується податковими розрахунками земельного податку.

Борівська районна державна адміністрація, у межаї якої знаходиться об"єкт нерухомого майна, не заперечує щодо розміщення на території ради вищезазначеного об'єкта АК "Харківобленерго" та проти визнання за позивачем права власності на об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до пункту 5 статті 18 Закону України від 01.07.2004 № 1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (зі змінами та доповненнями) та підпункту 10 пункту 37 "Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 17.10.2013 № 868 (зі змінами та доповненнями), документом та підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, рішення суду про право власності на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності становлять три складові (ст. 317 Цивільного кодексу України): право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Володіння майном - це юридично закріплена можливість фактично мати майно, впливати на нього в будь-який момент, здійснювати щодо такого майна свою волю. Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, мати з цього певний зиск та вигоду. Право розпорядження - це можливість власника установлювати, змінювати та припиняти юридичне існування майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права є його визнання.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З огляду на вищенаведене, суд вважає позовні вимоги позивача щодо визнання за позивачем права власності на об"єкт нерухомого майна, а саме: ПС 35/10 кВ "ОСОБА_2 став" нежитлову будівлю літ. А загальною площею 18,5 кв.м., інв. № 00521073, за адресою: Харківська область, Борівський район, селище ОСОБА_2 є обґрунтованими, підтвердженими наданими до матеріалів справи документами та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Виходячи з розміру вимог майнового характеру сума судового збору за подання даного позову до суду становить 1575,00 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у даній справі відшкодовуються за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.41, 55 Конституції України, ст.ст.181, 319, 344, 331, 376, 392 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 33, 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за Акціонерною компанією "Харківобленерго" (; 61037, м. Харків, вул.Плеханівська, 149) право власності на об"єкт нерухомого майна - ПС 35/10 кВ "ОСОБА_2 став" нежитлову будівлю літ. А загальною площею 18,5 кв.м., інвентарний номер 00521073, що знаходиться за адресою: Харківська область, Борівський район, селище ОСОБА_2.

Стягнути з Борівської районної державної адміністрації Харківської області (63801, Харківська область, смт. Борова, вул. Леніна, 1, ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61003, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ) витрати на оплату судового збору в сумі 1575,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_3

Справа №922/5840/15.