ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015 р. Справа №917/2374/15

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах", вул. Набережна Перемоги, 32, м. Дніпропетровськ,49094

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус", вул. Фрунзе, 225/ Ветеринарна22, м. Полтава, Полтавська область,36000

про стягнення 3452,77 грн.

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № Э.37.7.0.0/Д-833 від 15.10.13р.

від відповідача: відсутні

В судовому засіданні 17.12.2015 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату складання повного тексту рішення.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 3452,77 грн.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, хоча і був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання (повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи), відзив на позовну заяву не подав, вимоги п. 4 ухвали суду від 17.11.2015 року про порушення провадження у справі та ухвали суду від 03.12.2015 року не виконав.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказані обставини як підставу для подальшого відкладення розгляду справи та розглядає справу відповідно до ст. 75 ГПК України за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

06.10.2014 року в м. Києві по вул. Лукашевича, 15-А, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1 (який був припаркований) та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2.

Згідно довідки ДАІ (арк. с. 23-24) та постанови Соломянського районного суду м. Києва від 24.10.2014 у справі № 760/21868/14-п (арк. с. 25) дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення ОСОБА_2 п. 10.9 Правил дорожнього руху України.

Вищевказаною постановою Соломянського районного суду м. Києва ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

12.07.2013 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" (страховик, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автокредит плюс" (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № K52DCPS-136C1JJ з додатками (арк. с. 9-11) відповідно до якого застраховано автомобіль НОМЕР_3.

12.07.2013 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автокредит плюс" було укладено додаткову угоду №1 до договору добровільного страхування наземного транспорту № K52DCPS-136C1JJ від 12.07.2013 року, в якій п. 9 та додатки п.10.2. виклали в новій редакції (арк. с. 12).

11.07.2014 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автокредит плюс" було укладено додаткову угоду №2 до договору добровільного страхування наземного транспорту № K52DCPS-136C1JJ від 12.07.2013 року, в якій сторони затвердили страховий платіж по договору на період з 13.07.2014 року по 12.07.2015 року : 4003,16 грн. та графік оплати страхових платежів на період з 13.07.2014 року по 12.07.2015 року (арк. с. 13).

Страхувальник звернувся до страховика (позивача) із вимогою про виплату страхового відшкодування за страховий випадок, що стався 06.10.2014 року з автомобілем НОМЕР_4.

Згідно із звітом № 20/10/14 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "CHEVROLET Aveo р. н. АА0576ОА в наслідок його пошкодження при ДТП, складає: 3962,77 грн. (арк. м. 26-41).

Позивачем (страховиком) на виконання умов договору страхування виплачено на рахунок, визначений страхувальником, страхове відшкодування у розмірі 3962,77 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4642 від 05.11.2014 року (арк. с. 46).

Таким чином, до позивача, на думку останнього, перейшло в межах вказаної суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ГАЗ 3302 р. н. АА6139ВК, на момент ДТП була застрахована у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус" (відповідач), згідно полісу № АС/4486751, що підтверджується витягом з електронної бази МТСБУ. Франшиза згідно полісу складає 510,00 грн.

На підставі вищевикладеного позивач звернувся до суду за з даним позовом і просить суд стягнути з відповідача 3452,77 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

При прийнятті рішення зі спору суд виходив з наступного.

За змістом положень ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України обєкти страхування, види обовязкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

У справі, що розглядається, спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у звязку із виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування, а саме щодо застосування до таких правовідносин положень ст. ст. 993, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України Про страхування.

У відповідності до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Нормами статті 5 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 6 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно з статтею 22 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

В статті 9 Закону України Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Обставини даної справи свідчать про те, що позивачем згідно умов договору та відповідно до приписів чинного законодавства було виплачено страхувальнику страхове відшкодування на загальну суму 3962,77 грн.

Статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Отже, системний аналіз положень Закону Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов'язкового страхування страховик приймає на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Згідно зі ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Особою, відповідальною за завдані збитки, може бути як безпосередній заподіювач шкоди, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ГАЗ 3302 р. н. АА6139ВК на момент ДТП була застрахована у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус" (відповідач), згідно полісу № АС/4486751 (франшиза за полісом становить 510,00 грн.) то відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП водієм транспортного засобу ГАЗ 3302 р. н. АА6139ВК покладається на відповідача.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які вказані позивачем як підстава позову, не спростував, доказів сплати шкоди не надав, господарський суд приходить до висновку, що позов про стягнення 3452,77 грн. страхового відшкодування в порядку регресу підлягає задоволенню.

Судові витрати у даній справі, у відповідності до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 33,43,49,75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус" (вул. Фрунзе, 225/22 , м. Полтава, Полтавська область,36000, ідентифікаційний код 31201694) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" (вул. Набережна Перемоги, 32, м. Дніпропетровськ,49094, ідентифікаційний код 33248430) 3452,77 грн. страхового відшкодування, 1218,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.12.2015 року

Суддя Тимощенко О.М.