ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2015 р. Справа № 911/4821/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Зелена Енергія Т

до відповідача ОСОБА_1 господарства Управління житлово-комунального господарства

про стягнення 3302485,85грн

Суддя С.І. Чонгова

Представники:

від позивача ОСОБА_2 (довіреність №65 від 05.06.2015);

від відповідача не зявився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю Зелена Енергія Т (далі ТОВ Зелена Енергія Т) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 підприємства Управління житлово-комунального господарства (далі КП УЖКГ) про стягнення 3302485,85грн у т.ч.:

- 3059191,43грн збитки від інфляції за період з липня 2014 по червень 2015;

- 243294,42грн 3% річних за період з 10.07.2014 по 02.11.2015.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобовязання за договором купівлі-продажу теплової енергії №101/18 від 24.10.20.13 в частині оплати теплової енергії, що встановлено рішеннями господарського суду Київської області від 10.07.2014 у справі №911/1741/14, яке набрало законної сили. При цьому, як вказує позивач, оплата товару в повному обсязі не здійснена (а.с.2-3, зворот).

Відповідач у справі КП УЖКГ документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

Від відповідача 11.12.2015 надійшла телеграма з клопотанням про відкладення розгляду справи, у звязку з перебуванням у відпустці представника відповідача.

Розглянувши подане клопотання суд відмовляє в його задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 28 ГПК України, справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають до господарського суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства. Таким чином, представник відповідача, який на час розгляду даної справи перебуває у відрядженні, не є єдиним можливим законним представником, за відсутності якого справа не може бути розглянута.

Крім того, відповідач не позбавлений можливості надати суду письмові заперечення та документи на підтвердження своїх заперечень.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з рішення господарського суду Київської області від 10.07.2014 у справі №911/1741/14, між сторонами у справі 01.11.2013 укладено договір купівлі-продажу теплової енергії.

Відносини сторін щодо виконання умов відповідного договору були предметом розгляду вказаної справи.

Так, рішенням господарського суду Київської області від 10.07.2014 (повний текст якого складено 15.07.2014) у вказаній справі позов Товариства з обмеженою відповідальністю Зелена Енергія Т до ОСОБА_1 господарства Управління житлово-комунального господарства задоволено частково (а.с.7-9, зворот).

Відповідним рішенням суду встановлено факт поставки товару позивачем та його отримання відповідачем, а також факт прострочення відповідачем оплати поставленого товару у розмірі 7 790 426,07грн.

Таким чином, відповідним рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача 7 790 426,07грн основного боргу, 328,63грн 3% річних, 22 486,71грн інфляційних втрат, а також судові витарти, в іншій частині позову відмовлено.

Згідно ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, факти, встановлені вказаним судовим рішенням є такими, що не потребують доведення у даній справі.

У звязку з тим, що відповідач лише частково розрахувався за поставлену продукцію, позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просить суд стягнути з відповідача 3 059 191,43грн втрат від інфляції за період з липня 2014 року по червень 2015 року, а також 243 294,42грн 3% річних за період з 10.07.2014 по 02.11.2015.

Як встановлено під час розгляду справи, позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої Головного управлення юстиції у Київській області.

Постановою державного виконавця від 12.08.2014 відкрито виконавче провадження ВП №44372649 з виконання рішення господарського суду Київської області у справі №911/1741/14 (а.с.10, зворот - 11).

Проте, враховуючи, що сума боргу відповідачем повністю не сплачено позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати.

У період з 14.07.2014 по 05.10.2015 відповідачем здійснено часткову оплату поставленої позивачем продукції, що підтверджується довідкою ДВС (а.с.33), банківськими виписками (а.с.12-16), платіжними дорученнями (а.с.17-18) та угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24.06.2015 на суму 271 451,73грн (а.с.19-19, зворот) та актом на виконання вказаної угоди (а.с.20)

Предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності, встановленої чинним законодавством за порушення зобовязання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідачем не надано суду документів на спростування позовних вимог.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача 3059191,43грн збитки від інфляції за період з липня 2014 по червень 2015 та 243294,42грн 3% річних за період з 10.07.2014 по 02.11.2015.

Проте, за розрахунком суду розмір 3% річних становить:

- за період з 10.07.2014 по 13.07.2015 (що передує дню часткової оплати) на борг у розмірі 7 790 426,07грн 2561,24грн;

- за період з 14.07.2014 по 21.07.2014 на борг у розмірі 7 590 426,07грн 4990,97грн;

- за період з 22.07.2014 по 05.01.2015 на борг у розмірі 7 490 426,07грн 103429,44грн;

- за період з 06.01.2015 по 15.04.2015 на борг у розмірі 7 290 426,07грн 59 921,31грн;

- за період з 16.04.2015 по 19.05.2015 на борг у розмірі 4 928 411,61грн 13772,55грн;

- за період з 20.05.2015 по 23.06.2015 на борг у розмірі 4 485 742,19грн (позивачем нараховувалось на борг у розмірі 4 928 411,61грн) 12904,19грн;

- за період з 24.06.2015 по 22.09.2015 на борг у розмірі 4 214 290,46грн 31 520,58грн;

- за період з 23.09.2015 по 04.10.2015 на борг у розмірі 3 870 672,96грн 3817,65грн;

- за період з 05.10.2015 по 02.11.2015 на борг у розмірі 3 819 099,89грн 9103,06грн.

Таким чином, 3% річних підлягають стягненню з відповідача у розмірі 242 020,99грн; у задоволенні вимог щодо стягнення 1273,43грн 3% річних суд відмовляє.

Вимоги про стягнення втрат від інфляції за період з серпня 2014 року по січень 2015 року підлягають задоволенню у розмірі 2 498 085,22грн, а саме:

- за період з 10.07.2014 по 13.07.2014 на борг у розмірі 7 790 426,07грн 0,00грн (також див. пост. ВГСУ від 01.02.2012 №52/30, п.2 Інформаційного листа ВГСУ від 17.07.2012 №01-06/928/2012);

- за період з 14.07.2014 по 21.07.2014 на борг у розмірі 7 590 426,07грн 30 361,70грн;

- за період з 22.07.2014 по 05.01.2015 на борг у розмірі 7 490 426,07грн 861 399,00грн;

- за період з 06.01.2015 по 15.04.2015 на борг у розмірі 7 290 426,07грн 1 479 956,49грн;

- за період з 16.04.2015 по 19.05.2015 на борг у розмірі 4 928 411,61грн 108 425,06грн;

- за період з 20.05.2015 по 30.06.2015 на борг у розмірі 4 485 742,19грн 17 942,97грн;.

Таким чином, вимоги про стягнення втрат від інфляції, суд вважає обґрунтованими у розмірі 2 498 085,22грн; у задоволенні вимог щодо стягнення 561 106,21грн втрат від інфляції суд відмовляє.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, а саме у розмірі 41 101,59грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 господарства Управління житлово-комунального господарства на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Зелена Енергія Т 242 020,99грн 3% річних, 2 498 085,22грн втрат від інфляції, а також 41 101,59грн в рахунок часткового відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 1273,43грн 3% річних, 561 106,21грн втрат від інфляції, у задоволенні позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текс рішення складено 16.12.2015.

Суддя С.І. Чонгова