КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2015 р. Справа№ 910/11887/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Зубець Л.П.

при секретарі Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача: Скора Ю.В.

від відповідача: ОСОБА_3

ОСОБА_4

від третьої особи: не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2015р.

у справі №910/11887/15 (суддя Босий В.П.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 90 977,48 грн. та зобов'язання звільнити приміщення

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення з останньої 59 990,73 грн. боргу з орендної плати та відшкодування витрат, що пов'язані з платою податку за користування земельною ділянкою, 7 111,98 грн. пені, 13 454,39 грн. інфляційних витрат, 2 060,86 грн. 3% річних, 5 480,62 грн. неустойки за неповернення об'єкта оренди, а також виселення відповідача з орендованого нежитлового приміщення загальною площею 35,00 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

До прийняття рішення по суті позивачем була подана заява про уточнення позовних вимог, за якою він просив суд стягнути з відповідача основний борг у розмірі 59 990,73 грн.. інфляційні витрати у розмірі 24 531,08 грн., 3% річних у розмірі 975,06 грн., неустойку за неповернення об'єкта оренди у розмірі 5 480,62 грн., а також зобов'язати відповідача повернути позивачеві спірне нежитлове приміщення шляхом виселення. Дана заява була прийнята господарським судом до розгляду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2015р. позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Київенерго» задоволені повністю, стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь позивача основний борг у розмірі 59 990,73 грн., інфляційні витрати у розмірі 24 531,08 грн., 3% річних у розмірі 975,06 грн., неустойку за неповернення об'єкта оренди у розмірі 5 480,62 грн. та судовий збір у розмірі 3 045,00 грн., зобов'язано Фізичну-особу підприємця ОСОБА_3, повернути Публічному акціонерному товариству «Київенерго» нежитлове приміщення загальною площею 35,00 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2, шляхом виселення Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 з такого приміщення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2015р. у справі №910/11887/15 повністю та постановити нове, яким визначити фактичну суму заборгованості по орендній платі в розмірі 28 181,97 грн. та зобов'язати позивача прийняти у відповідача нерухоме майно, що належить до комунальної власності територіальної громади АДРЕСА_2, для розміщення кафе з реалізацією підакцизних товарів (підсобне приміщення кафе) - 35,00 кв.м., в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апелянт зазначає про те, що відповідно до листів позивача від 27.06.2104р. та 06.06.2014р. була готова передати орендоване нею приміщення. Однак тільки 09.09.2014р. комісія позивача прибула для його прийняття. При цьому склала акт про те, що не прийняла орендоване відповідачем приміщення з посиланням на невиконання ремонтних робіт сходової клітини. На думку скаржника, комісія позивача навмисне не прийняла приміщення, не дивлячись на задовільний стан сходової клітини. Як зазначає апелянт, комісія і 09.02.2015р. та 20.2015р. не прийняла приміщення, а в інші призначені дати взагалі не прибула для здійснення приймання. Відповідач в таких діях позивача вбачає зумисні дії в ухилянні від прийняття об'єкту оренди та штучного збільшення орендних платежів.

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Київенерго», надав до матеріалів справи письмовий відзив на апеляційну скаргу, за яким просить залишити без змін рішення Господарського суду міста Києва, а апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 без задоволення.

Позивач вказує про те, що відповідачем систематично порушуються договірні зобов'язання, внаслідок чого за період з 01.11.2012р. по 01.03.2015р. у нього виникла заборгованість з орендної плати та відшкодування витрат, що пов'язані з платою податку за користування земельною ділянкою, яка станом на 01.03.2015р. складає 59 990,73 грн. Також позивач відзначає про те, що Договір оренди №790 від 24.10.2012р. припинив свою дію, а тому відповідач, як орендодавець за цим Договором, мала передати приміщення позивачеві, однак чого не зробила.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2015р. колегією суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Ткаченко Б.О. було прийнято до провадження апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 та призначено її до розгляду на 28.09.2015р.

Розпорядженням заставника голови Київського апеляційного господарського суду Андрієнка В.В. від 28.09.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, вирішено здійснити розгляд справи №910/11887/15 колегією суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Синиця О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2105р. колегія суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Синиці О.Ф. прийняла до свого провадження справу №910/11887/15.

Справа слухалась з оголошеними в судових засіданнях 28.09.2015р., 26.10.2015р., 16.11.2015р., 30.11.2015р. перервами на підставі ст. 77 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши представників сторін, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд зазначає наступне.

24.10.2012р. між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як орендодавцем, Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3, як орендодавцем, Публічним акціонерним товариством «Київенерго, був укладений Договір №790 про передачу в оренду майна комунальної власності територіальної громади міста Києва.

За умовами цього Договору орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 27.09.2012р. №130 передає, а орендар приймає у оренду нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, для розміщення кафе з реалізацією підакцизних товарів (підсобне приміщення кафе) - 35,00 кв.м.

Статтею 2 Договору визначений об'єкт оренди, яким стало нежиле приміщення загальною площею 35,00 кв.м., в т.ч. на І поверсі 30,20 кв.м., у підвалі 4,80 кв.м. згідно з викопіюванням з по поверхового плану, що складає невід'ємну частину цього Договору (Додаток №1); устаткування, інвентар та інше майно (за наявності) згідно з переліком, що є невід'ємною частиною цього Договору. Вартість об'єкта оренди згідно із затвердженим 06.06.2011р. висновком про вартість майна, станом на 31.10.2010р., становить 186 456,00 грн. з ПДВ.

Згідно з п. 2.3. та п. 2.4. Договору опис технічного стану об'єкта оренди на дату передачі його орендареві, його склад визначаються в акті приймання-передачі об'єкта оренди, що є невід'ємною частиною цього Договору. Об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Публічного акціонерного товариства «Київенерго».

У відповідності до п. 3.1. Договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якого здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011р. №34/6250, та станом на 25.07.2012р. становить 78 грн. 29 коп. за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає 2 740,31 грн. на місяць без ПДВ згідно з розрахунком орендної плати, що є не від'ємною частиною цього Договору (Додаток №3). Крім того, орендар відшкодовує ПАТ «Київенерго» витрати, що пов'язані з платою податку за користування земельною ділянкою, на якій розташовано об'єкт оренди у розмірі 68,72 грн. на місяць без ПДВ. Розмір відшкодування витрат, що пов'язані з платою податку за користування земельною ділянкою, змінюється за вимогою ПАТ «Київенерго» в односторонньому порядку у випадку зміни розмірів цього податку згідно з чинним законодавством України, про що орендарю повідомляється письмово.

Відповідно до пунктів 3.2. - 3.4. Договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці. Розмір орендної плати може бути змінено не вимог однієї із сторін у разі зміни Методики розрахунку та порядку використання орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, відповідних цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України. Додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Пунктами 3.5. та 3.6. Договору встановлено, що орендна плата та інші платежі, передбачені п. 3.1. Договору, сплачуються орендарем на рахунок ПАТ «Київенерго», за яким закріплене майно на праві господарського відання чи оперативного управління (балансоутримувача), починаючи з дати підписання акту приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при повернення об'єкта оренди орендодавцеві. Орендна плата та відшкодування витрат, що пов'язані з платою податку за користування земельною ділянкою, сплачуються орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця.

Згідно з п. 3.8. Договору вартість комунальних послуг, витрат на утримання прибудинкової території, вартість послуг по ремонту і технічному обслуговуванню інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у т.ч.: покрівлі, фасаду, вивіз смітті тощо, не входить до складу орендної плати та сплачується орендарем окремо на підставі договорів, укладених орендарем з ПАТ «Київенерго» або організаціями, що надають такі послуги.

Згідно з п. 3.9. Договору зобов'язання орендаря по сплаті орендної плати забезпечуються у вигляді авансової орендної плати в розмірі не менше, ніж орендна плата за два місяці. Орендар сплачує авансовий платіж протягом 10 календарних днів з дати підписання Договору. ПАТ «Київенерго» зараховує авансовий платіж як орендну плату за останні два місяці строку дії Договору оренди. Індексація орендної плати в цьому випадку проводиться відповідно до Методики розрахунку орендної плати.

Відповідно до п. 4.1. Договору орендодавець зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту підписання цього Договору з додатками передати, а орендар прийняти по акту приймання-передачі об'єкт оренди. Акт приймання-передачі об'єкта оренди підписується відповідним орендодавцем, орендарем та ПАТ «Київенерго».

В п. 9.1. Договору зазначено, що Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 02.07.2012р. по 06.06.2014р.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.10.2012р. орендодавець, орендар та ПАТ «Київенерго» склали Акт приймання-передачі нерухомого майна, з якого вбачається, що орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування згідно з Договором оренди від 24.10.2012р. №790 приміщення у прибудові до теплового пункту, що перебуває на балансі ПАТ «Київенерго», загальною площею 35,00 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2. В акті зазначено, що стан приміщення, що передається в оренду згідно Договору, задовільний.

Предметом розгляду у даній справі є вимоги про стягнення заборгованості за Договором №790 від 24.10.2012р. по орендній платі та відшкодування витрат, що пов'язані з платою податку за користування земельною ділянкою у розмірі 59 990,73 грн. за період з 01.11.2012р. по 01.03.2015р., інфляційних витрат у розмірі 24 531,08 грн., 3% річних у розмірі 975,06 грн., неустойку за неповернення об'єкта оренди у розмірі 5 480,62 грн.; зобов'язання відповідача повернути позивачеві об'єкт оренди шляхом виселення.

Так, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

В частині 6 ст. 283 Господарського кодексу України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

За статтею 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» Об'єктами оренди за цим Законом є: цілісні майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць). Цілісним майновим комплексом є господарський об'єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання. У разі виділення цілісного майнового комплексу структурного підрозділу підприємства складається розподільчий баланс. Грошові кошти та цінні папери з урахуванням дебіторської та кредиторської заборгованості орендодавець надає орендареві на умовах кредиту за ставкою рефінансування Національного банку України, а інші оборотні матеріальні засоби викуповуються орендарем. Порядок викупу оборотних матеріальних засобів та використання грошових коштів, одержаних від їх викупу, а також грошових коштів, наданих орендареві на умовах кредиту відповідно до цієї статті, визначаються Кабінетом Міністрів України; нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств; майно, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації); захисні споруди цивільного захисту із збереженням їх цільового призначення, крім зазначених у частині другій цієї статті.

Так, як встановлено вище, 24.10.2012р. за актом приймання-передачі позивач передав, а відповідач прийняв на підставі Договору оренди у платне користування в задовільному стані приміщення у прибудові до теплового пункту загальною площею 35,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2.

За умовами Договору оренди відповідач мав сплачувати орендну плату та інші платежі, передбачені умовами Договору оренди, починаючи з дати підписання акту приймання-передачі щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця.

У матеріалах справи наявні акти надання послуг за Договором оренди, підписані сторонами, за період з листопада 2012р. по лютий 2015р. включно на загальну суму 103 854,41 грн. При цьому, як вбачається, в Акт надання послуг від 08.11.2012р. включено плату за два місяці оренди: аванс за листопад та аванс за останній місяць оренди, як і передбачено п. 3.9. Договору оренди.

Частина 1 ст. 286 Господарського кодексу України передбачає, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

У зв'язку з тим, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання по оплаті орендних платежів та інших платежів, передбачених Договором оренди, позивачем за період з 01.11.2012р. по 01.03.2015р. нарахована йому заборгованість у розмірі 59 990,73 грн.

Так, відповідно до п. 9.1. Договору оренди даний Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 02.07.2012р. по 06.06.2014р.

За умовами п. 9.7. Договору оренди у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього Договору.

Листом від 28.05.2014р. за №029/33/5105 позивач повідомив відповідача про те, що Договір оренди припиняє свою дію 06.06.2014р., а також про те, що у зв'язку із закінченням його дії необхідно звільнити приміщення в 30-денний термін після припинення Договору оренди.

У листі до відповідача від 27.06.2014р. №029/33/6201 позивач вказав про те, що Договір оренди закінчився 06.06.2014р., продовжуватись на новий термін не буде, та зазначив про необхідність сплати заборгованості та звільнення орендованого приміщення.

Отже, враховуючи умови п. 9.1. та п. 9.7. Договору оренди, а також за наявності листів позивача від 28.05.2104р. та від 27.06.2014р. судова колегія відмічає про те, що цей Договір оренди припинив свою дію з 07.06.2014р.

У відповідності до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Пунктом 4.15. Договору оренди встановлено, що орендар (відповідач у справі) після припинення дії договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі позивачеві. Акт приймання-передачі об'єкта оренди підписується відповідним орендодавцем (Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), орендарем (відповідачем у справі) та підприємством (позивачем у справі).

Згідно з п. 7.6. Договору оренди у разі закінчення строку дії Договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди позивачеві у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням усіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

З огляду на умови п. 4.15. та п. 7.6. Договору оренди, а також оскільки термін дії Договору оренди припинив свою дію з 07.06.2014р., передача приміщення мала бути здійснена в термін до 07.07.2014р. з підписанням тристороннього акту приймання-передачі сторонами Договору оренди.

При цьому судова колегія відмічає, що не дивлячись на вимоги позивача до відповідача, викладені в листах від 28.05.2014р. за №029/33/5105 та від 27.06.2014р. №029/33/6201, звільнити орендоване приміщення, ні позивач, ні третя особа у справі, як орендодавець, в строк до 07.07.2014р. не з'явились для прийняття приміщення від відповідача. Матеріали справи не містять докази того, що представники позивача та третьої особи з'являлись на місце передачі приміщення. З огляду на що апеляційний суд відмічає про відсутність вини відповідача у тому, що приміщення не було передано у встановлений Договором оренди строк.

Лише листом від 19.08.2014р. №029/33/8009 позивач повідомив відповідача про те, що передача приміщення відбудеться 09.09.2014р.

В матеріалах справи наявні Акт приймання-передачі нерухомого майна від 09.09.2014р., Акт приймання-передачі від 09.02.2015р., Акт приймання-передачі від 16.02.2015р. Ці акти підписані представниками позивача та відповідачем. Представниками орендодавця (третьої особи) дані акти не підписані, оскільки вони з'явились для прийняття приміщення.

В акті від 09.09.2014р. зафіксовано, що відповідач не звільнив приміщення, а також те, що у частині орендованих приміщень (сходова клітина) орендарем не виконано ремонт, що є порушенням п. 7.2. Договору оренди.

09.09.2014р. відповідач склала односторонній акт за підписами працівників свого кафе про те, що сходова клітина є відремонтованою та знаходиться в робочому стані.

В акті від 09.02.2015р. вказано, що відповідач не з'явився для передачі по акту орендованого приміщення.

09.02.2015р. відповідачем складено односторонній акт, в якому зазначено про те, що комісія позивача з невідомих причин не прийняла орендоване приміщення в його присутності.

В акті від 16.02.2015р. зазначено про те, що відповідач не звільнив та не підготував для передачі по акту орендоване приміщення.

16.02.2015р. відповідач склав акт про те, що комісія з представників позивача без жодних пояснень вкотре не прийняла приміщення.

Аналізуючи вказані документи, які відображають певні факти та дії сторін, а також те, що позивач та третя особа не з'явились для прийняття приміщення в тридцятиденний термін після припинення дії Договору оренди, та зволікали у подальшому в його прийнятті, судова колегія апеляційного господарського суду відмічає про наявність затягування позивачем та третьою особою прийняття приміщення від відповідача. Суд враховує також те, що оскільки у подальших актах приймання-передачі від 09.02.2015р. та від 16.02.2015р. позивачем не вказано про необхідність ремонту сходової клітини, а за період з моменту підписання першого акту від 09.09.2014р. та до підписання наступних актів відповідач не здійснював ремонту цієї сходової клітини, це є свідченням наявності неправдивої інформації в акті від 09.09.2014р. про необхідність здійснення ремонту сходової клітини.

Враховуючи те, що позивач та відповідач 09.09.2014р. з'явилися для передачі приміщення та підписали акт приймання-передачі, то днем передачі орендованого приміщення є 09.09.2014р.

Крім того, з наявних в матеріалах справи фотографій вбачається, що відповідач звільнив орендоване у позивача приміщення. Також його ліцензія серії НОМЕР_2 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями є припиненою, реєстратор розрахункових операцій розпломбований, трудові договори з працівниками розірвані, що є свідченням відсутності господарської діяльності відповідача у приміщенні за адресою АДРЕСА_2.

З огляду на те, що судом встановлено факт звільнення відповідачем приміщення за адресою в АДРЕСА_2 вимога позивача про повернення орендованого приміщення не підлягає задоволенню.

У відповідності до п. 3.5. Договору оренди останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при повернення об'єкта оренди орендодавцеві.

Таким чином, заборгованість має бути стягнути з відповідача на користь позивача за період з 01.11.2012р. по 09.09.2014р.

Так, за цей період сторони підписали акти надання послуг від 08.11.2012р. на суму 7 062,14 грн., від 08.11.2012р. на суму 412,32 грн., за грудень 2012р. на суму 3 271,94 грн., за грудень 2012р. на суму 82,46 грн.. від 08.01.2013р. на суму 82,46 грн., від 08.01.2013р. на суму 3 278,48 грн., від 07.02.2013р. на суму 3 285,05 грн., від 07.02.2013р. на суму 82,46 грн., від 11.03.2013р. на суму 3 278,47 грн., від 11.03.2013р. на суму 82,46 грн., від 08.04.2013р. на суму 3 278,47 грн., від 08.04.2013р. на суму 82,46 грн., від 07.05.2013р. на суму 3 278,47 грн., від 07.05.2013р. на суму 82,46 грн., від 07.06.2013р. на суму 3 285,04 грн., від 07.06.2013р. на суму 82,46 грн., від 08.07.2013р. на суму 3 285,04 грн., від 08.07.2013р. на суму 82,46 грн., від 07.08.2013р. на суму 3 278,46 грн., від 07.08.2013р. на суму 82,46 грн., від 09.09.2013р. на суму 3 255,52 грн., від 09.09.2013р. на суму 82,46 грн., від 31.10.2013р. на суму 3 255,52 грн., від 31.10.2013р. на суму 82,46 грн., від 30.11.2013р. на суму 3 268,54 грн., від 30.11.2013р. на суму 82,46 грн., від 31.12.2013р. на суму 3 275,08 грн., від 31.12.2013р. на суму 82,46 грн., від 31.01.2014р. на суму 3 291,46 грн.. від 31.01.2014р. на суму 82,46 грн., від 28.02.2104р. на суму 3 296,83 грн., від 28.02.2014р. на суму 82,46 грн., від 31.03.2014р. на суму 3 316,61 грн., від 31.03.2014р. на суму 82,46 грн., від 30.04.2014р. на суму 3 389,57 грн., від 30.04.2014р. на суму 82,46 грн., від 31.05.2014р. на суму 3 501,42 грн., від 31.05.2104р. на суму 82,46 грн., від 30.06.2014р. на суму 3 634,48 грн., від 30.06.2014р. на суму 82,46 грн., від 31.07.2104р. на суму 3 670,82 грн., від 31.07.2014р. на суму 82,46 грн., від 31.08.2014р. на суму 3 685,51 грн., від 31.08.2104р. на суму 82,46 грн., від 30.09.2014р. на суму 3 715,00 грн., від 30.09.2014р.

Вираховуючи загальну суму оренди та відшкодування витрат за користування земельною ділянкою за період з 01.11.2012р. по 09.09.2014р. судом враховано, що в актах надання послуг від 08.11.2012р. закладено вартість оренди та відшкодування витрат за користування земельною ділянкою, в тому числі за останній місяць оренди, тобто за серпень 2014р., а з актів за 30.09.2014р. - необхідно брати вартість оренди тільки за 9 днів оренди у вересні 2014р. З огляду на це, загальна сума наданих послуг за спірний період складає 76 938,17 грн.

Відповідач свої зобов'язання по сплаті платежів за Договором оренди виконав частково, сплативши позивачеві 43 863,68 грн., з огляду на що у нього перед ним рахується заборгованість в сумі 33 074,49 грн. (76 938,17 грн. - 43 863,68 грн.).

У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, припинення зобов'язання може бути обумовлено не будь-яким, а лише належним його виконанням. Під належним виконанням зобов'язання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобов'язання. Якщо учасники зобов'язання порушують хоча б одну з умов його належного виконання, зобов'язання не припиняється, а змінюється, оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обов'язків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобов'язання в натурі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача сума боргу в розмірі 33 074,49 грн.

З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, позивач просить стягнути також суму інфляційних витрат у розмірі 24 531,08 грн., суму 3% річних у розмірі 975,06 грн.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати та 3% річних позивачем нараховано за період 10 днів вересня 2014р. по квітень 2015р. включно.

Суд, здійснивши перерахування інфляційних витрат та 3% річних, виходячи з суми заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 33 074,49 грн., відзначає, що їх розмір становить 15 671,19 грн. інфляційних витрат та 3% річних 606,21 грн. та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Також позивач просить стягнути з відповідача неустойку за неповернення об'єкта оренди у розмірі 5 480,62 грн. з посиланням на п. 4.15. Договору оренди.

Так, частина 1 ст. 261 Господарського кодексу України встановлює, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договорами.

Згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

У відповідності до ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

В п. 4.15. Договору оренди також вказано про те, що у разі невиконання обов'язку щодо повернення майна після припинення дії Договору оренди, відповідач має сплатити неустойку у подвійному розмірі орендної плати.

Оскільки, як встановлено вище, вина відповідача у тому, що приміщення не було передано позивачеві у встановлений Договором оренди строк, відсутня, то підстав для застосування п. 4.15. Договору оренди немає, з огляду на що слід відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення на користь позивача неустойки в розмірі 5 480,62 грн.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, і встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК України. Розподіл тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 2 ст. 34 ГПК України містить відомий процесуальному праву принцип допустимості доказів (засобів доказування). Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Таким чином, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача 33 074,49 грн. основного боргу, 15 671,19 грн. інфляційних витрат та 606,21 грн. 3% річних

За таких обставин, керуючись ст.ст. 99, 100, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2015р. у справі №910/11887/15 скасувати частково.

3. Прийняти нове рішення, яким стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, вул. І. Франка, 5, ) 33 074,49 (тридцять три тисячі сімдесят чотири грн. 49 коп.) основного боргу, 15 671,19 грн. (п'ятнадцять тисяч шістсот сімдесят одна грн. 19 коп.) грн. інфляційних витрат, 606,21 (шістсот шість грн. 21 грн.) 3% річних, 1 827,00 (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) грн. судового збору.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, вул. І. Франка, 5, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1) 410,16 (чотириста десять грн. 16 коп.) судового збору за розгляд справи Київським апеляційним господарським судом.

6. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

7. Справу №910/11887/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Е.О. Шевченко

Судді В.О. Зеленін

Л.П. Зубець