ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2015 р.Справа № 5023/3687/12

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Заводовій К.В.

розглянувши справу

за позовом Харківського міжрайонного природоохоронного прокурора, м.Харків, в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Харківській області, м.Харків, та Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області, смт. Кегичівка Харківської області
до Публічного акціонерного товариства "Насінневе", смт. Чапаєве Харківської області
про стягнення 134517,16 грн. та звільнення земельної ділянки
за участю представників:

від прокуратури: ОСОБА_1 - посвідчення №036251 від 12.11.2015

від першого позивача: не з'явився

від другого позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність від 12.09.2014

ВСТАНОВИВ:

Харківський міжрайонний природоохоронний прокурор (надалі - Прокурор) в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Харківській області (далі за текстом - перший позивач) та Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області (далі за текстом - другий позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Насінневе" (далі за текстом - відповідач) про стягнення 134 517,16 грн. шкоди за самовільне зайняття земель об'єкту природно-заповідного фонду, а саме гідрологічного заказнику місцевого значення "Коханівський" та про зобов'язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 44,3633 га, що знаходиться на території Бессарабівської сільської ради Кегичівського району за межами населених пунктів та повернути земельну ділянку у державну власність.

09 грудня 2015 року до суду надійшов лист прокуратури Харківської області від 07.12.2015 №05/2-635вих15, яким суд повідомлено, що наказом Генерального прокурора України Харківську міжрайонну природоохоронну прокуратуру ліквідовано у структурі та штатному розписі прокуратури Харківської області. Однак, враховуючи положення Розділу VII Конституції України, статті 1 Закону України "Про прокуратуру", з урахуванням єдності системи органів прокуратури, відсутні підстави для окремого визначення правонаступництва. Таким чином, представництво інтересів держави в суді здійснюється прокуратурою Харківської області.

У судовому засіданні представник прокуратури підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Перший позивач надіслав суду лист від 29.10.2015 №10-27/3881, в якому повідомив про те, що Державна інспекція сільського господарства в Харківській області на даний час перебуває в стадії припинення, а тому відсутня можливість направити представника. У зв'язку з цим, просив розглядати справу без його участі.

Другий позивач представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач у відзиві та його представник у судовому засіданні проти позову заперечили, вважають позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними належними доказами, оскільки прокурором та позивачами не доведено факт вчинення відповідачем правопорушення, а також розмір збитків розрахований з порушенням вимог, визначених законодавством України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представників прокуратури та відповідача, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

У липні 2012 року першим позивачем здійснено перевірку дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок на території гідрологічного заказника місцевого значення "Коханівський", розташованого за межами населеного пункту Чапаєвської селищної ради Кегичівського району Харківської області.

Державним інспектором сільського господарства в Харківській області ОСОБА_3 здійснено виїзд на місцевість та складено акт обстеження земельної ділянки від 05.07.2012.

В ході обстеження встановлено, що частина території заказника "Коханівський", орієнтовна площа земельних ділянок 44,3633 га, з них: 1. земельна ділянка - 23,1092 га, 2. земельна ділянка - 8,8755 га, 3. земельна ділянка - 12,3786 га, розорені та зайняті сільськогосподарськими культурами для сільськогосподарського виробництва. Зазначені земельні ділянки використовує ПАТ "Насінневе" в особі директора ОСОБА_4.

Також, державним інспектором сільського господарства в Харківській області складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 31.07.2012, яким встановлено, що на підставі рішення Харківської обласної ради від 23.02.1999 року земельну ділянку площею 110,6 га, яка розташована на землях ТОВ "Аграрний дім ім. Горького", оголошено гідрологічним заказником місцевого значення "Коханівський".

В ході перевірки встановлено, що частина території гідрологічного заказника місцевого значення "Коханівський" орієнтовною площею 44,3633 га розорена та фактично використовується ПАТ "Насіннєве" для вирощування сільськогосподарських культур для сільськогосподарського товарного виробництва.

Крім того, в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 31.07.2012 першим позивачем зазначено, що директору ПАТ "Насіннєве" поштою було направлено клопотання від 05.07.2012 щодо надання інформації, матеріалів для здійснення державного контролю, але у зазначений в клопотанні термін (до 10год.00хв. 16.07.2012) вказана особа не з'явилась, витребуваних документів не надала, у зв'язку з чим зроблено висновок про самовільне зайняття земельних ділянок, що є порушенням ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

При цьому, в акті зафіксовано, що межі заказника в натурі (на місцевості) не встановлені.

На підставі вищезазначеного акту державним інспектором сільського господарства в Харківській області ОСОБА_3 було складено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. Розмір заподіяної шкоди у розрахунку складає 134517,16 грн.

Зазначені обставини стали підставою для звернення прокурора з позовом у даній справі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.10.2015 залишено без змін постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2013 у справі №2а-11431/12/2070, якою відмовлено в задоволенні позову ПАТ "Насінневе" до Державної інспекції сільського господарства в Харківській області, Державного інспектора сільського господарства ОСОБА_3, за участю третьої особи: Харківської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, про визнання протиправними дії державного інспектора сільського господарства ОСОБА_3, які виразилися у неправомірному розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, складеному на ПАТ "Насінневе" на підставі документів, складених стосовно перевірки ТОВ "Аграрний дім ім. Горького"; визнання протиправною бездіяльність посадових осіб Державної інспекції сільського господарства в Харківській області, яка виразилася в нездійсненні ними перевірки ПАТ "Насінневе" на предмет дотримання вимог земельного законодавства, не складанні акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства ПАТ "Насінневе", не складанні протоколу про адміністративне правопорушення на посадових осіб ПАТ "Насінневе" за порушення вимог земельного законодавства, невинесенні припису посадовим особам ПАТ "Насінневе" з вимогою усунення порушення земельного законодавства і, відповідно, невжитті заходів щодо притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності.

При розгляді вказаної адміністративної справи Вищим адміністративним судом України встановлено, що при складанні розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок державний інспектор сільського господарства діяв на підставі акту обстеження земельної ділянки, акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства та у спосіб передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 р. № 963 «Про затвердження ОСОБА_5 визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу». Отже інспекція діяла у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України та використовувала ці повноваження з метою, з якою ці повноваження надані.

Щодо обґрунтованості висновків про спричинення позивачем збитків у відповідному розмірі, то наявність в діях позивача складу правопорушення як підстави для відповідальності, у тому числі і спричинення збитків у відповідному розмірі, з'ясовує та встановлює суд у відповідному спорі про їх стягнення.

Відповідно до частини 3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1-3, 5 статті 126 Земельного Кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Статтею 125 Земельного Кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначено поняття "самовільного зайняття земельної ділянки" - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно із статтею 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам, приведення земельних ділянок у придатний до використання стан, включаючи знесення будинків, будівель та споруд, здійснюється за рахунок громадян та юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Згідно зі статтею 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно статті 1172 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 4 статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, згідно частини 1 статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від плати за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Відповідно до пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме:

- акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства;

- протокол про адміністративне правопорушення;

- припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства);

- акт обстеження земельної ділянки.

Отже, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі або територіальній громаді внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є зазначені документи в їх сукупності, оскільки саме вони можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав.

В той же час, в матеріалах справи наявні лише акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства та акт обстеження земельної ділянки. Протокол про адміністративне правопорушення щодо посадових осіб відповідача не складався, припис з вимогою усунення порушення земельного законодавства на адресу відповідача не направлявся.

За таких обставин, прокурором та позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки, розміру зайнятої ділянки та періоду часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З акту перевірки від 31.07.2012 вбачається, що висновки про наявність ознак в діях відповідача самовільного зайняття землі зроблені на підставі неприбуття відповідача за викликом відповідно до клопотання Державної інспекції сільського господарства в Харківській області. Однак, в матеріалах справи відсутні належні докази направлення відповідачу клопотання першого позивача. Крім того, невиконання відповідачем дій відповідно до клопотання першого позивача не може саме по собі свідчити про виявлення ознак самовільного зайняття земельної ділянки.

Також, прокурор та перший позивач посилаються на пояснення працівників ПАТ "Насінневе", в яких механізатор та головний агроном пояснюють, що здійснювали засівання та косіння однорічної трави під назвою "Суданка" на території земель гідрологічного заказника місцевого значення "Коханівський". Однак, зміст пояснень механізатора та агронома ПАТ "Насінневе" не містять будь-яких відомостей про самовільне зайняття підприємством земельної ділянки площею 44,3633 га, оскільки в них йдеться про значно менші площі.

Крім того, з акту перевірки від 31.07.2012 вбачається, що межі заказника в натурі (на місцевості) не встановлені. Це узгоджується і з поясненнями працівників відповідача, які вказують, що про належність земельних ділянок до земель гідрологічного заказника "Коханівський", вони дізналися саме зі слів представників ТОВ "Аграрний дім ім.Горького".

Отже, ні у першого позивача, ні у працівників відповідача на момент перевірки не було достеменних відомостей про розташування земель заказника на місцевості та їх чіткого співвідношення з орендованими відповідачем землями, на яких він здійснює господарську діяльність.

Крім того, в ході обстеження 05.07.2012 першим позивачем встановлено, що частина території заказника "Коханівський", орієнтовною площею 44,3633га, розорена та зайнята сільськогосподарськими культурами для сільськогосподарського виробництва. Зазначені земельні ділянки використовує ПАТ "Насінневе" в особі його директора.

При цьому, першим позивачем не зазначено за якими ознаками ідентифіковано належність сільськогосподарських культур саме до ПАТ "Насінневе", яким чином встановлена площа земельних ділянок (якщо проводились вимірювання за допомогою відповідних приладів, то чому площа встановлена орієнтовно), по якій межі проводилось вимірювання земельних ділянок.

Відповідно до вимог пункту 5.6 Порядку планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 12.12.2003 № 312, в акті наводиться план-схема місця розташування земельної ділянки (схематичний абрис чи викопіювання з картографічних матеріалів планів земельної ділянки з прив'язкою до місцевості та зазначенням суміжних землекористувачів). На плані-схемі вказується загальна площа земельної ділянки та площа, на якій виявлено порушення (забруднення, самовільне зайняття тощо).

Всупереч цьому, план-схема першим позивачем ані в акті обстеження, ані в акті перевірки не наведена.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що прокурором та позивачами не надано належних та допустимих доказів вчинення відповідачем самовільного зайняття земельної ділянки орієнтовною площею 44,3633га. У зв'язку з цим, позовні вимоги про стягнення 134517,16грн. шкоди задоволенню не підлягають.

Враховуючи недоведення факту самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки площею 44,3633 га, що знаходиться на території Бессарабівської сільської ради Кегичівського району за межами населених пунктів, а також ненадання доказів фактичного зайняття відповідачем даної земельної ділянки на момент прийняття рішення у справі, у суду відсутні підстави і для задоволення позовних вимог про звільнення даної земельної ділянки та повернення її у державну власність.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на першого позивача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій. При цьому, суд виходить з розміру ставок судового збору, які мали бути сплачені на момент подання даного позову.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Стягнути з Державної інспекції сільського господарства в Харківській області (61002, м.Харків, вул.Артема, 14, код 38000054) на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 3763,34грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 14.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_5