ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

16 грудня 2015 р. Справа № 902/1318/15

Господарський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Матвійчука Василя Васильовича, суддів: Баранова Миколи Миколайовича, Яремчука Юрія Олександровича розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрія БЛІГ»

Подільсько-Поліська регіональна філія ТОВ «Олександрія БЛІГ»

(21034, м. Вінниця, вул. Карла Маркса, 38)

до: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

(24321, АДРЕСА_1)

про стягнення 28177,84 грн.

при секретарі судового засідання Солоненко Т.В.

за участю представників сторін :

позивача : ОСОБА_2 за довіреністю б/н. від 01.10.2015 року;

відповідача : не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Олександрія БЛІГ» звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором поставки № 724 від 04.05.2015 року в загальному розмірі 28 177,61 грн., з яких: 19 899,96 грн. - основний борг, 4 979,99 грн. - штрафні санкції та 3 297,66 грн. - пеня.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до укладеного 04.05.2015 року договору поставки за № 724 позивач 27.05.2015 року поставив відповідачу товар на суму 24 899,96 грн., за який останній зобовязався провести розрахунки у строки, визначені п. 6.1. Договору. В порушення зобовязань за Договором, відповідачем не оплачено вартість поставленого товару в повному розмірі, і станом на момент звернення з позовом до суду, заборгованість останнього становить 19 899,96 грн.

Неналежне виконання зобовязань за Договором призвело до звернення до суду з даним позовом та нарахування штрафних санкцій, обумовлених даним Договором.

Ухвалою суду 23.09.2015 року за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/1318/15 з призначенням до розгляду в судовому засіданні на 13.10.2015 року та зобовязано сторін надати докази, необхідні для вирішення спору в даній справі.

Ухвалою суду від 13.10.2015 року розгляд справи відкладено на 12.11.2015 року у звязку з неявкою представників сторін та невиконання відповідачем вимог суду в частині надання доказів.

Ухвалою суду від 24.11.2015 року справу прийнято до провадження колегіальним складом суду з призначенням до розгляду на 16.12.2015 року.

На визначену судом дату зявився представник позивача. Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався. Визначених судом доказів не надав, про поважність причини своєї неявки суду не повідомив. Про час та місце слухання справи повідомлений завчасно та належним чином, що стверджується поштовим повідомленням вх. № 11721 від 15.12.2015 року.

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

При цьому суд констатує, що відповідачем не подано жодного клопотання, заяви, телеграми, в тому рахунку і щодо відкладення розгляду справи відкладення чи неможливості забезпечити участь в судовому засіданні свого представника.

За викладених вище обставин справу розглянуто за наявними у ній матеріалами, згідно ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

04 травня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Олександрія-Бліг» Подільсько-Поліською регіональною філією ТОВ «Олександрія-Бліг» (позивач, за Договором - Постачальник) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (відповідач, за Договором - Покупець). (надалі Договір).

Згідно з предметом Договору Постачальник зобовязується передати у власність Покупця алкогольні напої, надалі Товар, а Покупець зобовязується прийняти і оплатити Товар в порядку, визначеному умовами цього Договору.

Найменування, асортимент, кількість та ціна товару, що є предметом цього Договору, визначається в накладних, які оформляються та підписуються сторонами при прийому-передачі кожної партії Товару. Усі накладні є складовими частинами цього Договору в частині визначення ціни, асортименту, найменування та кількості Товару (п. 1.2. Договору).

Кількість, асортимент Товару визначається Покупцем у замовленні та зазначається Постачальником у видатковій накладній на товар (п. 4.1. Договору).

Ціна на Товар визначена у Прайс-листі Постачальника, який діє на момент здійснення Покупцем замовлення (п. 5.1. Договору).

Ціна на товар зазначається Постачальником у видатковій накладній на Товар (п. 5.3. Договору).

Загальна сума Договору дорівнює загальній вартості товару, який Постачальник поставив Покупцю впродовж всього строку дії даного Договору згідно видаткових накладних на Товар (п. 5.4. Договору).

Розрахунки за Товар здійснюються Покупцем протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня отримання Товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника або в іншому узгодженого Сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України, або за домовленістю Сторін шляхом попередньої оплати (п. 6.1. Договору).

Даний Договір чинний протягом 2 років з дати укладення. У випадку, якщо жодна зі Сторін не заявила про свої наміри розірвати або змінити Договір за один місяць до його закінчення,, даний Договір вважається автоматично пролонгованим на той же термін та тих же умовах. (п. 9.9. Договору).

Як свідчать матеріали справи, позивачем, в рамках Договору, відповідно до видаткової накладної № АЛ-0000890 від 27.05.2015 року поставлено відповідачеві товару на загальну суму 24 899,96 грн..

Судом встановлено, що відповідачем проведено часткові розрахунки за отриманий товар, в розмірі 5 000,00 грн.

З метою виконання відповідачем зобовязань за Договором, позивач звернувся до останнього з претензією-вимогою від 06.07.2015 року сплатити суму боргу в розмірі 19 899,96 грн. Вимога отримана відповідачем 10.07.2015 року, однак залишена без відповіді та задоволення.

Таким чином, заборгованість відповідача за Договором становить 19 899,96 грн., що визнається останнім в обопільно підписаному акті звіряння взаємних розрахунків станом на 31.08.2015 року.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Дії позивача по передачі товару та дії відповідача по прийняттю вказаного товару, за визначеною ціною свідчать про те, що у боржника (відповідача) виникло зобовязання по оплаті сировини.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом .

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що зобовязання за Договором в частині проведення розрахунків за поставлений товар, відповідачем виконувались не належним чином.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, суд вважає вимогу позивача про стягнення боргу в розмірі 19 899,96 грн. правомірною та обґрунтованою.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення 3 297,66 грн. пені та 4 979,99 грн. штрафних санкцій.

Розглядаючи вимогу про стягнення 3 297,66 грн. пені за період з 11.06.2015 року по 18.09.2015 року суд зважає на таке.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 7.2. Договору, у випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника товару, Покупець зобовязаний сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків оплати.

Таким чином суд вважає, що вимога про щодо стягнення пені є правомірною, оскільки відповідає умовам укладеного Договору та чинному законодавству.

Перевіривши за допомогою системи «Ліга Закон» правильність наданого позивачем розрахунку пені за визначені в розрахунку періоди, судом не виявлено помилок, в зв'язку з чим вказана вимога підлягає задоволенню в межах заявлених вимог.

Щодо вимоги про стягнення 4 979,99 грн. штрафних санкцій, суд зважає на таке.

Пунктом 7.2. Договору визначено, що у випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника товару більше ніж на 10 календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф в розмірі 20% від суми боргу.

Так, в розумінні ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

В розумінні ст.549 Цивільного кодексу України, штраф є різновидом неустойки, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом 7.2. Договору визначено, що у випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника товару більше ніж на 10 календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф в розмірі 20% від суми боргу.

З наведеного вбачається, що одним із видів відповідальності за порушення зобовязання є штраф. Водночас, позивачем заявлено до стягнення 4 979,99 грн. штрафних санкцій, що не узгоджується з наведених вище нормами матеріального права та умовами Договору.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги про стягнення 4 979,99 грн. штрафних санкцій, як такій, що заявлена безпідставно.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обовязковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідач не подав до суду жодних доказів в спростування позовних вимог позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з розподілом судових витрат за правилами ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.43, 32, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (24321, Вінницька область. АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрія-БЛІГ» Подільсько-Поліської регіональної філії ТОВ «Олександрія-БЛІГ» (21034, м. Вінниця, вул. Карла Маркса, буд. 38, ) 19 899 (девятнадцять тисяч вісімсот девяносто девять) грн. 96 коп. боргу; 3 297 (три тисячі двісті девяносто сім) грн. 66 коп. пені та 1 002 (одну тисячу дві) грн. 73 коп. - витрат зі сплати судового збору.

3. В позові в частині стягнення 4 979,99 грн. штрафних санкцій відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 18 грудня 2015 р.

Головуючий суддя Матвійчук В.В.

Судді Баранов М.М.

ОСОБА_3

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (24321, АДРЕСА_1)