номер провадження справи 10/30/14-18/142/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2015 справа № 908/1093/14

за позовом комунального підприємства "Водоканал" (69002, м. Запоріжжя, вул. Артема, 61)

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про стягнення 10749,02 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники:

від позивача: Дунаєнко О.О., довіреність № 5 від 05.01.2015 р., паспорт серія НОМЕР_2 від 15.04.2004 р.;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 4545 від 22.10.2015 р., паспорт серія НОМЕР_1 від 27.06.2002 р.;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 19.05.14 р. (суддя Алейникова Т.Г.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.05.15 р. (колегія суддів у складі: головуючий-суддя Шутенко І.А., судді Крестьянінов О.О., Плахов О.В.) позовні вимоги задоволено повністю, з мотивів порушення відповідачем законодавства про метрологію та метрологічну діяльність, оскільки ФОП ОСОБА_1 всупереч вимогам діючого законодавства не забезпечено своєчасну повірку приладу обліку та здійснювалося споживання води за неповіреним належним чином водолічильником, результатом чого стало нарахування заборгованості за послуги безоблікового водопостачання та водовідведення.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.10.2015 р., на підставі якої справа № 908/1093/14 передана на новий розгляд до господарського суду Запорізької області, суд першої інстанції при здійсненні судочинства зобов'язано встановити наступне:

- правильність розрахунку вартості витрат води, як безоблікове споживання, яка заявлена до стягнення позивачем;

- наявність порушення відповідачем зобов'язань за договором, а саме не здійснення своєчасної повірки приладу обліку води, що дало позивачу право на застосування положень пунктів 3.3 та 3.4 Правил;

- чи мало місце дійсно безоблікове споживання води і чи є, відповідно, підстави для нарахування витрат води за ставкою безоблікового споживання, як то передбачено п. 3.3 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України;

- чи можна дійти висновку про те, що невчасна повірка засобу обліку води, яка встановлена п. 5.14 Правил, давало позивачу підстави для розрахунку витрат води у відповідності до вимог пункту 3.3 Правил за ставкою позаоблікового споживання.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями, враховуючи скасування Вищим господарським судом України рішення господарського суду Запорізької області від 19.05.2014 р. та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 25.05.2015 р., справу № 908/1093/14 (номер провадження справи 10/30/14) передано на розгляд судді Носівець В.В.

Ухвалою суду від 12.10.2015 р. справу № 908/1093/14 прийнято до провадження, присвоєно справі номер провадження 10/30/14-18/142/15, судове засідання призначене на 18 листопада 2015 р.; в судовому засіданні, в порядку ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 02.12.2015 р. Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу та закінчений в судовому засіданні 02.12.2015 р., судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги. В обґрунтування своєї позиції посилався на наступне: між сторонами існують господарські правовідносини, які регулюються умовами договору №3862 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації від 01.09.2007 р. Сторони 17.04.2009 р. склали акт технічного обстеження водопроводу № 132, за змістом якого у приміщенні магазину відповідача за адресою АДРЕСА_2 на вводі встановлено засіб обліку марки КВ 1,5 №079495 - державна повірка 2-й квартал 2009 року. Держповірка дійсна до 2-го кварталу 2012 року. Експлуатація не держповіреного приладу обліку не дозволяється. Прилад обліку опломбовано пломбою «№А2430». Акт підписано уповноваженими представниками сторін. Представниками сторін 15.08.2013 р. складено акт технічного обстеження водопроводу № 490ТИ, яким зафіксовано прострочення держповірки. В той же день уповноваженими представниками позивача складено акт № 490/1ТИ, яким зазначено, що термін дії держповірки засобу обліку марки КВ1,5, № 079495 закінчився та водоспоживання відповідача до встановлення резервного приладу обліку вважається безобліковим. На підставі акта технічного обстеження водопроводу 15.08.2013 р. № 490/1ТИ КП «Водоканал» складено акт-рахунок від 15.08.2013 р. № 6862/1 за період з 12.07.2013 р. (з дня підписання останнього акта-рахунку від 11.07.2013 р. за № 35475) по 14.08.2013 р., в якому визначено вартість води по вводу 15мм розрахунковим способом, відповідно до якого сума, що підлягає оплаті, складає 10749,02 грн. Невиконання зобов'язань відповідачем щодо сплати вартості води у розмірі 10749,02 грн. стало підставою до звернення позивача з позовом до суду. На виконання ухвали суду від 12.10.2015 р., враховуючи висновки Вищого господарського суду України, які викладені у постанові від 30.09.2015 р., позивач надав додаткові пояснення щодо правової позиції позову, в яких посилався на п. 3.2.3 Ліцензійних умов, п. 9.2.10, 9.2.11 та п. 10.4 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України. Звертав увагу що у вищевказаних нормативно-правових документах йдеться мова про функцію контролю з боку КП «Водоканал» щодо дотримання абонентами періодичної повірки вимірювальної техніки для обліку, однак дотримання термінів періодичної повірки - обов'язок Абонентів, що передбачено ч. 2 ст. 28 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», де встановлений обов'язок підприємств, організацій та фізичних осіб щодо своєчасного (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подання засобів вимірювальної техніки на повірку. Тобто, відповідно до актів технічного обстеження складених між позивачем та відповідачем, КП «Водоканал» здійснено функцію щодо контролю своєчасної повірки засоби обліку, однак відповідачем не виконано свій обов'язок щодо своєчасного подання засобу вимірювальної техніки на повірку. Застосування КП «Водоканал» до відповідача п. 3.2.3 договору, п. 5.14 та п. 3.3 «Правил користування..» є заходом впливу на споживача, яким порушено норми закону. Посилання ВГСУ на застосування п. 3.3 «Правил користування...» лише коли споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними є безпідставними та необґрунтованими, оскільки застосування розрахунку, наведеного в п. 3.3 «Правил користування...», передбачено наступними пунктами «Правил користування...» за такі порушення: п. 5.14 - тривалість повірки; п. 5.18 - порушення цілісності опломбування та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування (у разі самовільних дій споживача); п. 7.6 - самовільне користування водою з пожежних систем; п. 10.1 - виток води. На підставі вищевикладеного, та враховуючи те, що відповідачем порушено п. 3.2.3 договору, п. 5.14 «Правил користування...», а саме невчасно зроблено повірку засобу обліку, у КП «Водоканал» наявні всі підстави для нарахування оплати відповідно до п.3.3 «Правил користування...», за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Представник відповідача підтримав заперечення, які викладені у відзиві (вх. № 0906/42212 від 18.11.2015 р.). Заперечення вмотивовані наступним: по-перше чинним законодавством не передбачено норми, відповідно до якої виробник, у разі не проведення споживачем вчасно повірки засобу обліку води, має проводити розрахунок витрат води згідно п. 3.3 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, оскільки розрахунок витрат води згідно із зазначеним пунктом Правил проводиться виробником у випадку, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними. А отже, застосування п. 3.3 Правил позивачем для здійснення розрахунку витрат води за ставкою позаоблікового споживання є безпідставним. Безпідставність застосування вказаного пункту Правил підтверджується й наступними обставинами: контролери КП «Водоканал», котрі щомісячно навідуються до торгової точки де встановлено прилад обліку з невідомих причин не звертали уваги на той факт, що строк повірки сплинув. Не дочекавшись від представників Водоканалу виконання вимог законодавства, щодо відстеження та контролю міжповірочних інтервалів, відповідач 14.08.2013 року звернулась до КП «Водоканал» із заявою № 13740 щодо направлення представника КП «Водоканал» з метою розпломбування приладу обліку. Після зняття пломб, відповідачем 20.08.2013 р. здано лічильник на повірку позивачеві. Лічильник 21.08.2013 р. повірено позивачем, що підтверджується Актом виконаних робіт № 214 за підписом представника позивача головного метролога - начальника ЦААИ Гульбасова В.Л. За наслідками повірки лічильник визнано придатним до експлуатації. Відповідачем 23.08.2013 р. оплачено повірку лічильника та письмово повідомлено позивача про його установку після позитивного проходження повірки та необхідність опломбування. Отже про безоблікове водоспоживання не може йти мова, оскільки весь обсяг спожитої води пройшов крізь опломбований прилад обліку, котрий після цього був повірений та результати повірки виявились позитивними, тобто водомір справний та здійснює вірний облік. Посилання КП «Водоканал» на п. 5.14 Правил, який визначає порядок розрахунку об'єму води за пропускною спроможністю труби у випадку, коли повірка приладів триває понад місяць, а також на акт від 11.07.13 № 35475, на початок обліку безоблікового періоду є помилковими, оскільки вказаний акт за своїм змістом не є фіксацією безоблікового користування відповідачем водою, а є актом на оплату. З урахуванням викладеного, просив в позові відмовити.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Водоканал» (Водоканал, позивач у справі) та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (Абонент, відповідач у справі) 01.09.2007 р. уклали договір № 6862 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації (надалі - договір).

Згідно п. 1.1. договору, Водоканал забезпечує Абоненту подачу питної води на господарсько-питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по майданчику: місто Запоріжжя, вулиця 40 років Радянської України, 2-а (магазин).

Пунктом 3.2.1. договору сторони узгодили, що абонент зобов'язаний своєчасно оплачувати надані йому послуги водопостачання та водовідведення, експлуатувати водопровідні та каналізаційні мережі, прилади і пристрої на них у встановленому порядку та у відповідності з даним договором та нормативними документами, вказаними у п.1.1. цього договору.

При відсутності або не встановленому обліковому приладі у встановлений Водоканалом термін або розміщенні Абонентом водолічильних вузлів чи то їх експлуатації з порушенням «Правил користування…», «Правил експлуатації…» водопостачання Абонента вважається безобліковим, а витрати води і об'єм стоків у такому випадку визначаються розрахунковим шляхом у відповідності з пунктами 9.6 та 21.5 «Правил користування…», починаючи з дня виписки останнього акту до дня приймання в експлуатацію облікового приладу або водолічильного вузла (п. 3.2.3 договору).

Відповідно до п. 5.1. договору основним документом на оплату є акт. Абонент зобов`язаний протягом трьох банківських днів з дня виписки акту перерахувати грошові кошти на розрахунковий рахунок Водоканалу в сумі, вказаній в акті. Якщо Абонент відмовляється підписати акт, він підписується представником Водоканалу, а в акті робиться відповідний запис про таку відмову. Такий акт пересилається Абоненту поштою. Оформлений таким чином акт є обов'язковим для виконання у вказані в ньому терміни, а також є підставою для розрахунків за питне водопостачання та приймання стічних вод.

Сторонами 17.04.2009 р. складено акт технічного обстеження водопроводу № 132, за змістом якого у приміщенні магазину відповідача за вищевказаною адресою на вводі встановлено засіб обліку марки КВ1,5 № 079495 - державна повірка 2-й квартал 2009 року. Держповірка дійсна до 2-го кварталу 2012 року. Експлуатація не держповіреного приладу обліку не дозволяється. Прилад обліку опломбовано пломбою «А 2430». Акт підписано уповноваженими представниками сторін (арк.с. 20).

Показчиком 2012 «Засоби вимірювальної техніки, занесені до державного реєстру України" затвердженого Міністерством економічного розвитку і торгівлі України міжповірчий термін лічильників холодної та гарячої води кристальчастих типу КВ 1,5, результати вимірів яких використовуються під час розрахунків в сфері побутових та комунальних послуг, встановлено 3 (три) роки.

Відповідачем 13.08.2013 р. подано заяву за № 13740 про надання дозволу на зняття лічильника холодної води для держповірки (арк.с. 23).

Представниками сторін 15.08.2013 р. складено акт технічного обстеження водопроводу № 490ТИ, яким зафіксовано прострочення держповірки. В той же день уповноваженими представниками позивача складено акт № 490/1ТИ, яким зазначено, що термін дії держповірки засобу обліку марки КВ1,5, №079495 закінчився 30.06.2012 р. та водоспоживання відповідача до встановлення резервного приладу обліку вважається безобліковим.

На підставі п. 3.2.3. договору, п. 3.3, 5.14 «Правил користування...», в акті технічного обстеження водопроводу № 490/1ТИ від 15.08.2013 року КП «Водоканал» виконано розрахунок об'єму води за період з 12.07.2013 року (з дня виписки останнього акту-рахунку № 35475 від 11.07.2013 р.) по 14.08.2013 р. (тобто за 34 доби) по вводу діаметром 15 мм:

- 30,528 куб.м. за добу х 34 доби = 1037,952 куб.м. води, та, відповідно до п. 3.14 «Правил користування...», - 1037, 952 куб.м. стічних вод.

На підставі акту технічного обстеження водопроводу № 490/1ТИ від 15.08.2013 р. складено акт (розрахунок) № 6862/1 від 15.08.2013 року за період з 12.07.2013 р. по 14.08.2013 р. на суму 10749,02 грн. (арк.с. 24). В даному акті зазначено наступний розрахунок:

Витрати води 1037,952 куб.м. х 5,14 (тариф на воду) = 5335,07 грн.

Витрати стічних вод 1037,952 куб.м. х 3,49 (тариф на стічні води) = 3622,45 грн.

ПДВ = 1791,50 грн.

Разом 10 749,02 грн.

Оскільки відповідач від підпису актів (акт технічного обстеження водопроводу № 490/1ТИ від 15.08.2013 р., акт (розрахунок) № 6862/1 від 15.08.2013 р. на суму 10749,02 грн.) відмовився, позивач, враховуючи положення розділу 5 договору, направив зазначені акти на адресу відповідача поштою з супровідним листом № 10717 від 03.09.2013 р. (арк.с. 25-26).

Несплата відповідачем акту № 6862/1 від 15.08.2015 р. в добровільному порядку стала підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 12.07.2013 р. по 14.08.2013 р. у розмірі 10749,02 грн. задоволенню не підлягають виходячи з наступного:

Зобов'язання, згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, що суб'єкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення.

Укладаючи правочин, на підставі якого позивач здійснює водопостачання абоненту, сторони зазначили, що керуються ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання» від 10.01.2002 р., діючими Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах та селищах України, затверджених наказом Держжиткомгоспа України від 01.07.1994 р. № 65 (надалі - «Правила користування…»), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду України № 37 від 19.02.2002 р. (надалі - «Правила приймання …»), Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Держбуду України № 37 від 19.02.2002 р. і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 р. за № 402/6690 (надалі - «Інструкція…»), Правилами приймання стічних вод підприємств у систему каналізування міста Запоріжжя, затверджених рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 167 від 29.05.2003 р. (надалі - «Правила приймання … м. Запоріжжя»), Правилами експлуатації та технічними вимогами до приладів обліку питної, технічної води, промислових госпфекальних стоків від 20.12.93 р. (надалі - «Правила експлуатації…»), ДСТУ на питну воду 287482, ДБН 360-92, Сніп 2.04.02-84, правилами технічної експлуатації систем комунального водопостачання і каналізації населених пунктів України КДП 204-12 Укр.242-95.

Суд зазначає, що станом на час проведення представниками КП «Водоканал» технічного обстеження водопроводу відповідача у 2013 році, порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення визначається та регулюється Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.08 № 190, пунктом 1.1 яких, встановлено, що ці Правила визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України і є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

З огляду на зазначене, Правила № 190 є обов'язковими для застосування та виконання, як учасниками правочину, так і судом під час розгляду спору, оскільки положення попередніх Правил 1994 року втратили чинність та не регулюють спірні правовідносини.

Підставою для звернення з позовом до суду стало порушення відповідачем пункту 3.2.3. договору, а саме використання Абонентом приладу обліку води після спливу строку повірки, що в свою чергу є порушенням п. 5.1, п. 5.4 «Правил користування…», ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», що, на думку позивача, дає йому право на застосування пунктів 3.3 та 3.4 «Правил користування…».

Відповідно до п. 5.1. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (надалі - Правила № 190), облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію.

Пунктом 5.4. вказаних Правил № 190 визначено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт засобів обліку проводяться відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», а також інших нормативно-правових актів, які регулюють цю сферу діяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

Відповідно до п. 5.14. Правил № 190 усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Задовільні результати повірки підтверджують свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією.

Суд погоджується з позицією позивача, що при виконанні зобов'язань за договором про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації, з метою обліку спожитої води, визначення її вартості, учасники правочину використовують покази засобу обліку води, який повинен відповідати встановленим нормам.

Частиною 2 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» унормовано, що засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом ЦОВМ. Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Пунктом 9.2.11 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, які затверджено наказом Держжитлокомунгоспу України № 30 від 05.07.1995 р. встановлено, що контроль за наявністю і станом обладнання засобів вимірювальної техніки для обліку відпущеної води, а також за дотриманням термінів їх періодичної повірки здійснюється працівниками абонентського відділу виробника.

Відповідно до п. 3.2.3 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з центрального водопостачання та водовідведення, погоджених головою Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємства, головою Антимонопольного комітету України, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 31.08.2012 р. за № 1468/21780, суб'єкти господарювання, які провадять (мають намір провадити) господарську діяльність з центрального водопостачання та/або водовідведення, повинні здійснювати своєчасне забезпечення контрольно-вимірювальних інструментів і приладів, а також відповідних приладів обліку, повірки або державної метрології атестації засобів вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд.

З огляду на викладене слідує, що жодним нормативним актом не визначений/встановлений обов'язок споживача/абонента контролювати термін повірки та вчиняти дії щодо періодичної повірки засобу обліку води. Натомість, такий обов'язок покладено на суб'єктів господарювання, які провадять (мають намір провадити) господарську діяльність з центрального водопостачання та/або водовідведення, тобто на позивача. На підприємства, організації та фізичних осіб покладений обов'язок своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

За таких обставин посилання КП «Водоканал» на наявність порушень з боку відповідача під час виконання зобов'язань за договором від 01.09.2007 р. № 6862 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації, які полягають у простроченні терміну повірки засобу обліку води, є безпідставними.

В силу ст.ст. 626, 628, 627 ЦК України зміст правочину становить визначену на розсуд сторін правочину і погоджену ними домовленість, спрямовану на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента, визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Виходячи з принципів свободи договору, сторони у п. 3.2.3. договору № 6862, узгодили, що при відсутності або не встановленому обліковому приладі у встановлений Водоканалом термін або розміщенні Абонентом водолічильних вузлів чи то їх експлуатації з порушенням «Правил користування…», «Правил експлуатації…» водопостачання Абонента вважається безобліковим, а витрати води і об'єм стоків у такому випадку визначаються розрахунковим шляхом у відповідності з пунктами 3.3. та 3.4. «Правил користування…», починаючи з дня виписки останнього акту до дня приймання в експлуатацію облікового приладу або водолічильного вузла.

Як зазначалося вище, на виконання умов договору абонентом встановлено засіб обліку марки КВ1,5 № 079495. Розрахунки між сторонами здійснювалися на підставі показів вказаного засобу обліку.

В серпні 2013 року абонентом здано лічильник на повірку; лічильник повірено позивачем, визнано справним, про що складено Акт виконаних робіт № 214 від 21.08.2013 р. З цього слідує, що механічних або інших втручань в роботу лічильника не здійснювалося, що в свою чергу спростовує факт безоблікового споживання води абонентом.

Позивач розрахунок вартості наданих послуг з водопостачання та водовідведення, сума якого є предметом стягнення в цій справі, здійснив з урахуванням останнього акту- рахунку № 35475 від 11.07.2013 р. Відповідно до вказаного акту-рахунку, абонент (відповідач у справі) повинен за надані послуги водопостачання та водовідведення за період липень 2013 р. сплати 30,70 грн.

Вказаний акт не містить даних про факт проведення уповноваженими представниками позивача контрольної перевірки господарської діяльності Абонента, виявлення/встановлення будь-яких порушень, зокрема, порушення міжповірочного інтервалу встановленого приладу обліку, зазначення терміну усунення виявлених порушень, натомість вказаний акт свідчить про вартість наданих відповідачу послуг у липні 2013 р.

Пунктами 3.3, 3.4 Правил № 190 передбачено, що у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними (пункт 3.2. Правил № 190).

Самовільне водоспоживання це користування питною водою з міського водопроводу без дозволу Виконавця та/або без оформлення необхідних документів (в т.ч. без реєстрації у Виконавця в якості Споживача, ухилення чи відмова від укладення договору на надання послуг з водопостачання тощо).

Самовільне приєднання до систем водопостачання - приєднання до мереж централізованого комунального водопостачання, здійснене без письмового дозволу Виконавця.

Аналіз пункту 3.3 Правил № 190 свідчить про надання Водоканалу права здійснення розрахунку витрат води у разі встановлення факту безоблікового водокористування Абонентом або самовільного приєднання до систем водопостачання.

Позивач доказів самовільного приєднання відповідача до системи водопостачання або самовільного водокористування та наявності правових підстав застосування положень пунктів 3.3, 3.4 Правил не довів. Натомість матеріали справи свідчать, що весь обсяг води пройшов крізь опломбований прилад обліку, який в свою чергу пройшов повірку, та результати повірки виявилися позитивними, тобто водомір справний та здійснює вірний облік води. Суду не надано доказів прострочення оплати Абонентом наданих послуг, тобто всі платежі здійснювалися своєчасно та відповідно до показників приладу обліку.

Пунктом 5.14 Правил № 190 встановлено, що усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Задовільні результати повірки підтверджують свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією. У випадку тривалості повірки понад місяць об'єм води визначається відповідно до п. 3.3 цих Правил до дня установки повіреного засобу обліку.

Стосовно застосування позивачем п. 5.14 Правил суд назначає наступне: положеннями вказаного пункту законодавець передбачив відповідальність підприємств, організацій та фізичних осіб саме за перевищення тривалості повірки приладу, а не за порушення строків подачі ними засобів вимірювальної техніки на повірку, що має місце в даному випадку.

Як з'ясовано судом повірка лічильника тривала менше місяця (20.08.2013 р. абонент здав лічильник на повірку, 21.08.2013 р. лічильник повірено позивачем, 23.08.2013 р. відповідачем оплачено повірку та повідомлено позивача про його установку).

З урахуванням викладеного, застосування КП «Водоканал» вказаного положення Правил № 190 є безпідставним.

Суд, на виконання постанови Вищого господарського суду України від 01.10.2015 р., дослідивши питання щодо правильності та правомірності здійснення позивачем розрахунку вартості витрат води за період з 12.07.2013 р. по 14.08.2013 р., дійшов висновку про безпідставне визначення позивачем зазначеного періоду нарахування, оскільки КП «Водоканал» початком періоду нарахування зазначено наступний день після складання/виписки акту-рахунку № 35475 від 11.07.2013 р. та зняття показів приладів обліку на вводах № 4692 та 17670, відповідно до якого визначені обсяги споживання абонентом води у липні 2013 р. та її вартість.

По-друге, судом досліджено питання про наявність порушення відповідачем зобов'язань за договором, а саме не здійснення своєчасної повірки приладу обліку води, що дало позивачу право на застосування положень пунктів 3.3 та 3.4 Правил. Оцінивши фактичні обставини справи та приписи діючого законодавства, суд дійшов висновку, що ані умовами договору, ані нормами чинного законодавства не визначений/встановлений обов'язок абонента слідкувати за періодичністю повірки лічильнику. Натомість п. 9.2.11 Правил № 30 унормовано, що контроль за наявністю та станом обладнання засобів вимірювальної техніки для обліку відпущеної води, а також за дотриманням термінів їх періодичної повірки здійснюється працівниками абонентського відділу виробника, тобто позивачем.

По-третє, судом досліджено чи мало місце дійсно безоблікове споживання води і чи є відповідно підстави для нарахування витрат води за ставкою безоблікового споживання, як то передбачено п. 3.3 Правил № 190. При розгляді спору позивачем недоведений факт «безоблікового» споживання води. Сторони не заперечують, що під час виконання зобов'язань за договором оплата вартості наданих послуг з водопостачання та водовідведення здійснювалась за показниками лічильника, який відповідає стандартам, знаходиться в справному стані. З огляду на викладене, суд зазначає наступне, позивач безпідставно керувався положеннями п. 3.3 та п. 3.4 Правил № 190, оскільки цим пунктом передбачена відповідальність за інші правопорушення «безоблікове водовикористання» або «самовільне підключення», які не були виявленні позивачем під час проведеної перевірки.

Стосовно питання «чи можна дійти висновку про те, що невчасна повірка засобу обліку води, яка встановлена п. 5.14 Правил № 190, давало позивачу підстави для розрахунку витрат води у відповідності до вимог пункту 3.3 Правил № 190 за ставкою позаоблікового споживання», суд зазначає наступне: положеннями Правил № 190 законодавець передбачив відповідальність підприємств, організацій та фізичних осіб за перевищення тривалості повірки приладу. Повірка приладу обліку води тривала менше місяця. Тобто порушення строку, визначеного п. 5.14 Правил № 190, судом не встановлено, так само як і не встановлено норми права, яка покладає відповідальність на споживача за порушення періодичності повірки засобів вимірювальної техніки через міжповірочні інтервали та дає можливість виконання розрахунку витрат води за правилами передбаченими п. 3.3 та 3.4 Правил № 190. Таким чином, посилання позивача на п. 5.14 Правил є безпідставним, оскільки цим пунктом передбачена відповідальність за інше правопорушення «тривалість повірки понад місяць», яке не виявлено позивачем під час проведеної перевірки.

Відповідно до приписів ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінивши усі обставини справи у їх сукупності та дослідивши надані сторонами по справі документальні докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог за недоведеністю, внаслідок чого в їх задоволенні відмовляється.

Судовий збір покладається на позивача, відповідно до статті 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд,

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Суддя В.В. Носівець

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 10 грудня 2015 р.