ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2015 р. Справа № 907/380/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Гнатюк Г.М.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Батівської селищної ради за вих. № 245 від 17.08.2015р. (вх. №ЛАГС 01-05/3808/15 від 25.08.2015р.)

на рішення господарського суду Закарпатської області від 15.06.2015р.

у справі № 907/380/15

за позовом: Батівської селищної ради, смт. Батьово, Берегівський район, Закарпатська область

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Термінал Карпати (надалі ТзОВ Термінал Карпати), м. Чоп, Закарпатська область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державного територіально-галузевого обєднання

Львівська залізниця (надалі ДТГО Львівська залізниця), м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Компанії SOTRA HOLDING AG, м. Герізау,

Швейцарська федерація

про скасування рішення Батьовської селищної ради та державного акту на право постійного користування землею,

за участю учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність № 280 від 16.09.2015р.)

від відповідача: ОСОБА_3 представник (довіреність № 110/23 від 16.04.2015р.)

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: не зявився

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 представник (довіреність від 23.01.2015р.)

Учасникам судового процесу розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22, 28, 29 ГПК України. Заяв про відвід суддів від сторін не надходило.

За клопотанням Компанії SOTRA HOLDING AG судове засідання здійснюється в режимі відеоконференції.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 15.06.2015р. у справі № 907/380/15 (суддя Васьковський О.В.) в задоволені позовних вимог Батівської селищної ради відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що надання відповідачу спірної земельної ділянки згідно рішення Батьовської селищної ради від 16.12.1999р. Про вилучення земельної ділянки в постійне користування ТзОВ Термінал-Карпати ЛДТ відбулось без порушення вимог земельного законодавства щодо зміни цільового призначення, земельна ділянка використовувалась та використовується відповідачем для статутних цілей, зокрема для надання транспортних послуг, які тотожні з цілями, для яких вона використовувалась Львівською залізницею, відтак, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Батівська селищна рада подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції не в повному обсязі зясовано всі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, не враховано надані нею докази, а відтак, винесено необєктивне рішення, просить його скасувати, прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги повністю. Зокрема, скаржник зазначає, що спірне рішення сільської ради 16.12.1999р. прийняте в порушенням вимог законодавства, оскільки Батівська сільська рада не була наділена повноваженнями щодо вилучення земельних ділянок за межами населених пунктів, а таке вилучення проводилося за рішенням обласних рад народних депутатів, тому право посвідчене державним актом на право постійного користування, яке є похідним від оспорюваного рішення підлягає скасуванню. Крім того, звертає увагу на те, що у Львівської залізниці відсутній акт постійного користування на вилучену спірну земельну ділянку.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 25.08.2015р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_5, склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 28.08.2015р. поновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду на 17.09.2015р.

У звязку із перебуванням суддів Мирутенко О.Л. та Гнатюк Г.М. у відпустці, розпорядженням голови суду від 17.09.2015р. внесено зміни в склад колегії суддів для розгляду справи № 907/380/15, замість суддів Мирутенко О.Л. і ОСОБА_6 введено суддів Данко Л.С. та Якімець Г.Г.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 17.09.2015р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 15.10.2015р.

У звязку із зайнятістю в іншому судовому засіданні судді Данко Л.С., розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 15.10.2015р. внесено зміни в склад колегії суддів для розгляду справи № 907/380/15, замість судді Данко Л.С. введено суддю Мирутенко О.Л.

Ухвалою суду від 15.10.2015р. розгляд справи відкладено на 29.10.2015р.

У звязку із перебуванням судді Якімець Г.Г. у відпустці розпорядженням голови суду від 29.10.2015р. внесено зміни в склад колегії суддів для розгляду справи № 907/380/15, замість судді Якімець Г.Г. введено суддю та ОСОБА_6

Ухвалою суду від 29.10.2015р. розгляд справи відкладено на 19.11.2015р.

У звязку із перебуванням судді Мирутенко О.Л. у відпустці, розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 16.11.2015р. внесено зміни в склад колегії суддів для розгляду справи № 907/380/15, замість судді Мирутенка О.Л. введено суддю Кордюк Г.Т.

У звязку з зайнятістю судді Кордюк Г.Т. в іншому судовому засіданні, розпорядженням в.о.голови Львівського апеляційного господарського суду від 19.11.2015р. внесено зміни в склад колегії суддів для розгляду справи № 907/380/15, замість судді Кордюк Г.Т. введено суддю Михалюк О.В.

Ухвалою суду від 19.11.2015р. розгляд справи відкладено на 07.12.2015р.

У звязку із зайнятістю судді Михалюк О.В в іншому судовому засіданні, розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 07.12.2015р. внесено зміни в склад колегії суддів для розгляду справи № 907/380/15, замість судді Михалюк О.В введено суддю Костів Т.С.

Позивач в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні проти доводів скаржника заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх№ 01-04/5880/15 від 17.09.2015р.), просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

ДТГО «Львівська залізниця» участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечило, у попередньому судовому засіданні та у письмових поясненнях на апеляційну скаргу (зареєстровані в канцелярії суду за вх№ 01-04/5746/15 від 14.09.2015р.) проти доводів апеляційної скарги заперечила, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник компанії SOTRA HOLDING AG в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх№01-04/5866/15 від 16.09.2015р.), зокрема вказує на правову позицію щодо видачі та оформлення спірного державного акта. Крім того, у вказаному відзиві просить суд залучити до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_8 обласну раду.

Колегія суддів відмовляє у задоволенні даного клопотання в звязку з тим, що заявником не доведено та не обґрунтовано необхідність залучення вказаної третьої особи до участі у справі, а також, що можливе рішення з господарського спору може вплинути на її права або обовязки.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Львівська залізниця листами від 02.02.1999р. №НГ-10/142 та від 05.03.1999р. №НГ-10/321зверталася до Батьовської селищної ради та до ТзОВ «Термінал Карпати ЛТД» про вилучення з її постійного користування та передачу ТзОВ «Термінал Карпати ЛТД» в якості пайового внеску земельних ділянок загальною площею 16,323 га, з яких 9,554 га в межах Батьовської селищної ради.. У вказаних листах Львівська залізниця зазначила, що при проведенні робіт по виготовленню технодокументації ліцензійною організацією у встановленому порядку буде уточнюватись площа земельних ділянок (а.с. 16,17).

16.12.1999р. Батьовська селищна рада прийняла рішення «Про вилучення земельної ділянки в постійне користування ТзОВ Термінал-Карпати ЛДТ», яким вирішено влучити земельну ділянку у Львівської залізниці по ст. Батьово в кількості 15,554 га, а саме: 5,593 га площа під великоваговою площадкою та 9,961 га площа під критою рампою; та вирішено надати вилучену земельну ділянку у Львівської залізниці в кількості 15,554 га в постійне користування ТзОВ Термінал-Карпати ЛДТ без права зміни профілю роботи; та внести зміни в державний акт Львівської залізниці виданий на право користування земельною ділянкою та надати дозвіл на отримання державного акта на право постійного користування ТзОВ Термінал-Карпати ЛДТ (а.с. 13).

Відповідно до рішення Батьовської селищної ради від 16.12.1999р. ТзОВ Термінал-Карпати ЛДТ видано Державний акт на право постійного користування землею ІІ-ЗК №001780 від 16.01.2000р. на земельну ділянку площею 10,0833 га для виробничих потреб, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №11 (а.с. 11-12).

Листом №НГ-10/20 від 20.01.2000р. головний інженер Львівської залізниці повідомив позивача про помилкове вилучення земельної ділянки 15,554 га з користування залізниці на ст.Батьово згідно рішення Батьовської селищної ради від 16.12.1999р. Про вилучення земельної ділянки в постійне користування ТзОВ Термінал-Карпати ЛДТ , оскільки листом №НГ-10/142 від 02.02.1999р. позивача було повідомлено про вилучення земельної ділянки площею 9,554 га в межах Батьовської селищної ради (а.с. 14).

29.02.2000р. Батьовська селищна рада прийняла рішенням Про внесення змін в рішення від 16.12.1999р., яким за результатами розгляду листа головного інженера Львівської залізниці внесено зміни в рішення Батьовської селтщної ради від 16.12.1999р. по вилученню земельної ділянки з користування Львівської залізної колії по станції Батьово згідно виготовленого державного акта ТзОВ Термінал-Карпати (а.с. 14 на звороті).

01.04.2015р. Батьовська селищна рада звернулася до господарського суду з позовом про скасування рішення Батьовської селищної ради від 16.12.1999р. та державного акту на право постійного користування землею ІІ-ЗК № 001780 від 16.01.2000р. (з урахування заяви про збільшення позовних вимог а.с. 45). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що при прийняті даного рішення Батьовська селищна рада не була наділена повноваженнями розпоряджатися спірною земельною ділянкою, оскільки така знаходилася за межами населеного пункту смт.Батьово. Відтак, спірне рішення селищної ради та державний акт на право постійного користування ТзОВ Термінал-Карпати прийняті з порушенням норм земельного законодавства.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ч.1 ст. 3 Земельного кодексу).

Спірні правовідносини регулюються нормами чинного на момент виникнення правовідносин законодавства Земельного кодексу України від 18.12.1990р., Законом України "Про залізничний транспорт", Законом України "Про транспорт", Законом України Про місцеве самоврядування.

Зі змісту ст.6 Закону України "Про залізничний транспорт" від 04.07.1996р. вбачається, що землі, що надаються в користування залізничному транспорту загального користування, та їх склад визначаються Законом України "Про транспорт".

Смуга відведення - це землі залізничного транспорту, що зайняті залізничним полотном, інженерними та штучними спорудами, обладнанням, лінійно-колійними та іншими технологічними будівлями, пристроями залізничної сигналізації, енергетики та зв'язку, лініями електропостачання, захисними лісонасадженнями, спорудами тощо.

Для забезпечення у межах смуги відведення нормальної експлуатації залізничних колій, ліній електропостачання та зв'язку, інших пристроїв та об'єктів залізничного транспорту загального користування, а також у місцях, де є небезпека зсувів, обвалів, розмивів, селей, снігозанесень та інших небезпечних впливів, встановлюються охоронні зони. Охоронні зони - ділянки землі, прилеглі до земель залізничного транспорту загального користування і необхідні для забезпечення збереження, міцності та стійкості споруд, пристроїв та інших об'єктів залізничного транспорту.

Порядок встановлення охоронних зон, їх розміри і режим користування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Приписами ч.1, ч.2 ст.11 Закону України "Про транспорт" (в редакції від 13.09.1996р.) встановлено, що землями транспорту визнаються землі, надані в користування підприємствам і організаціям транспорту згідно із Земельним кодексом України, для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об'єктів транспорту. Розміри земельних ділянок, що надаються для зазначених цілей, визначаються відповідно до затверджених у встановленому порядку норм або проектно-технічної документації.

Статтею 23 Закону України "Про транспорт" передбачено, що до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; захисні і укріплюючі насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту. До складу земель залізничного транспорту входять землі, що прилягають до залізничного полотна, є смугою відведення залізниць і надаються їм у користування відповідно до чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, виконкомом Закарпатської області ОСОБА_2 депутатів трудящих листом Міністерства сільського господарства 20-28/4-14 від 09.09.1977р. було погоджено розміщення пунктів підготовки вагонів на землях колгоспів та виділено 7,2 га колгоспної землі під будівництво пункту підготовки вагонів та завантаження на ст.Батьово (а.с. 133-134).

В подальшому, згідно акту передачі майна від 14.09.1998р. Львівська залізниця передала визначені в переліку обєкти: будівлі і споруди, розташовані на земельній ділянці в смузі відведення залізниці на ст.Батьово та право користування земельною ділянкою ТзОВ «Термінал Карпати» (а.с. 111-112).

Зокрема, матеріалами справи підтверджено факт передачі Львівською залізницею до статутного фонду відповідача майна: санітарно-технічний блок, механічна майстерня з гаражами, контора приймання та здачі вантажу, контора контейнерного майданчику, контора ресторану, будинок пилорами, крити платформи №1,2, пандуси, технологічні платформи, бетонний майданчик, тролейні лінії та канал, залізничні шляхи, підкранові шляхи, освітлювальні щогли, козлові крани, устаткування пилорами та механічної майстерні, право користування земельною ділянкою.

Оскільки спірна земельна ділянка належала до земель залізничного транспорту та використовувалась Львівською залізницею для надання транспортних послуг, отже на момент передачі спірної земельної Львівська залізниця мала право розпоряджатись нею та вилучати її іншим юридичним особам, зокрема відповідачу.

ТзОВ Термінал Карпати відповідно до ст.12 Закону України Про господарські товариства набуло у власність передане 14.09.1998р. Львівською залізницею нерухоме майно, яке знаходилось на спірній земельній ділянці.

Як вбачається зі Статуту ТзОВ Термінал Карпати, в редакції 2002 року, його учасником значиться Фонд державного майна України, який діє в інтересах Львівської залізниці (а.с. 90-105).

Приписами ч.1, ч.3, ч.4 ст.30 Земельного кодексу України (в редакції чинної на момент передачі майна) було встановлено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими об'єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується ОСОБА_2 народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 23 вказаного кодексу право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними ОСОБА_2 народних депутатів.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції чинної на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Враховуючи вищенаведені норми права, колегія суддів вважає, що відповідачем відповідно до вимог чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства було переоформлено право постійного користування спірною земельною ділянкою за рішенням позивача та відповідно видано Державний акт на право постійного користування землею ІІ-ЗК №001780 від 16.01.2000 року на земельну ділянку площею 10,0833 га для виробничих потреб.

Згідно п.1.4 статуту ТзОВ Термінал Карпати в редакції зареєстрованій розпорядженням Ужгородської районної державної адміністрації за №386 від 05.08.1998р., нова редакція якого зареєстрована 14.07.2002р. за №0020533 відповідач має статус юридичної особи; п.2.3 визначено предмет діяльності товариства, зокрема: організація пасажирських та вантажних перевезень і перевалки вантажів повітряним, морським, залізничним, річковим та автомобільним транспортом, експлуатація та обслуговування техніки названих видів транспорту, організація сервісних послуг при здійсненні перевезень; транспортні послуги, митне декларування, збереження та обробка митних вантажів, тощо.

Відповідно до довідки Головного управління статистики за №05/3-10/3413 від 19.08.2008р. видами діяльності відповідача визначено: діяльність автомобільного вантажного транспорту; транспортне оброблення вантажу; складське господарство; проведення розслідувань та забезпечення безпеки; організація перевезення вантажів. Також органами статистики повідомлено, що ТзОВ Термінал Карпати задекларовано вид економічної діяльності за 2007 рік - транспортне оброблення вантажів (код КВЕД -63.11.0), який згідно класифікації видів економічної діяльності, затвердженої наказом Держкомстату України №375 від 26.12.2005р. відноситься до секції І Діяльність транспорту та зв'язку розділу Додаткові транспортні послуги (а.с. 110).

Згідно з ст. 22 Закону України Про транспорт до складу залізничного транспорту входять підприємства залізничного транспорту, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів, рухомий склад залізничного транспорту, залізничні шляхи сполучення, а також промислові, будівельні, торговельні й постачальницькі підприємства, навчальні заклади, технічні школи, дитячі дошкільні заклади, заклади охорони здоров'я, фізичної культури та спорту, культури, науково-дослідні, проектно-конструкторські організації, підприємства промислового залізничного транспорту та інші підприємства, установи та організації незалежно від форм власності, що забезпечують його діяльність і розвиток.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснює діяльність в сфері транспорту, зокрема надає транспортні послуги, відтак використовує земельну ділянку згідно призначення.

Так, у відповідності до ч.3 ст.2 Земельного кодексу України переведення земель з однієї категорії до іншої здійснюється у разі зміни цільового призначення цих земель.

Надання відповідачу спірної земельної ділянки згідно рішення Батьовської селищної ради від 16.12.1999р. Про вилучення земельної ділянки в постійне користування ТзОВ Термінал-Карпати ЛДТ відбулось без порушення вимог земельного законодавства щодо зміни цільового призначення, використовувалась та використовується відповідачем для статутних цілей, зокрема надання транспортних послуг, які тотожні з цілями, для яких вона використовувалась Львівською залізницею.

Таким чином, доводи позивача щодо допущення селищною радою при прийнятті оспорюваного рішення порушень чинного законодавства на момент виникнення спірних правовідносин не доведено та спростовано матеріалами справи.

Враховуючи характер та зміст спірних правовідносин, їх матеріально-правове регулювання, підстави заявленого позову, апеляційний господарський суд вважає, що права позивача ні оскаржуваним рішенням, ні видачею державного акту порушені не були, відтак судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Твердження позивача про те, що земельна ділянка надана в користування відповідачу згідно спірного рішення знаходиться поза межами населеного пункту смт. Батьово, а тому рішення про її вилучення та передачу у постійне користування повинно було прийматись обласною радою народних депутатів як субєктом владних повноважень, спростовуються наявними матеріалами справи та вищенаведеним аналізом норм законодавства чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Щодо покликання скаржника га те, що у Львівської залізниці був відсутній акт постійного користування спірною земельною ділянкою, на якій знаходилось нерухоме майно, то колегія суддів зазначає, що відсутність у Львівської залізниці документів на користування земельною ділянкою не змінює її правового статусу, оскільки його вже визначено Законом як землі залізничного транспорту (вказана правова позиція відображена в постанові ВСУ № 3-315гс15 від 24.06.2015р. та постанові у справі № 911/3427/13 від 14.10.2014р.).

Не заслуговують на увагу суду твердження представника Компанії SOTRA HOLDING AG про те, що при переоформленні прав на земельну ділянку під будівлями, переданими відповідачу як внесок до статутного фонду, до відповідача повинна була перейти земельна ділянка в розмірі виключно під самими будівлями та спорудами. Оскільки відповідачу оскаржуваним Державним актом було надано земельну ділянку не тільки під плямою забудови, відтак, на думку представника, селищною радою було порушено норми земельного законодавства щодо відведення та вилучення спірної земельної ділянки.

Проте, як зазначалося вище, ст. 30 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) в імперативній формі передбачала автоматичний перехід права власності на земельну ділянку у разі переходу права власності на будівлю і споруду без зміни її цільового призначення (аналогічні висновки викладені в постанові ВСУ від 26.09.2011р. у справі № 6-14цс11).

Судом встановлено, що цільове призначення спірної земельної ділянки не змінювалося, а тому перехід права на неї здійснювався не в порядку відведення.

Таким чином, відповідач набув права в автоматичному порядку відповідно до ч.3 ст.30 ЗК (1990р), а Батьовська сільська рада тільки здійснила їх переоформлення відповідно до ст.27 Земельного кодексу.

Частиною 1 ст. 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч.1 ст. 155 Земельного кодексу України).

Умовою для подання такого позову є невідповідність актів, прийнятих зазначеними органами, вимогам закону, а також порушення цими актами права власності. Незаконність може полягати як у невідповідності акта компетенції органу, який його прийняв, так і в безпосередньому порушенні права власності виданням такого акта.

Колегія суддів вважає, що наявність описок щодо площі земельної ділянки в листах залізниці, а також наступне внесення змін до рішення позивача в частині уточнення площі земельної ділянки не вказує на незаконність виданого державного акту і не може слугувати підставою для задоволення заявленого позову.

Щодо клопотання ТзОВ Термінал Карпати про застосування строків позовної давності, то колегія суддів зазначає наступне:

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України).

Приписами ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Визначення початку відліку позовної давності міститься в ст. 261 ЦК України, зокрема, відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 76 ЦК УPCP).

Аналогічні за змістом норми матеріального права містилися і в ЦК УPCP, за винятком положення про застосування позовної давності лише за заявою однієї зі сторін. Так, згідно положень ст.ст. 71, 72 ЦК УPCP (чинного на час виникнення спірних правовідносин) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Скорочені строки позовної давності встановлюються законодавством для окремих видів вимог.

Відповідно до ст. 112 Земельного кодексу України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) рішення ОСОБА_2 народних депутатів може бути оскаржено в суд, арбітражний суд в місячний строк.

01.01.2004р. набрав чинності ЦК України, згідно з п. п. 4, 6 Прикінцевих та перехідних положень якого цей Кодекс набирає чинності та застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила ЦК України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. При цьому п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України було встановлено, що на вимогу власника або іншої особи визнання незаконним правового акту органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право позовна давність не поширюється. Між тим, надалі частиною 2 Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства" (який набрав чинності 15.01.2012 року) п. 4 ч.1 ст. 268 ЦК України було виключено. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства" визначено, що протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутись до суду з позовом, зокрема, про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або речове право особи.

Судом встановлено, що про обставини, з якими позивач повязує порушення свого права, йому стало відомо ще з моменту виникнення спірних правовідносин 16.12.1999р. та 16.01.2000р. відповідно. Проте позивач звернувся до суду тільки в квітні 2015 року, тобто після спливу понад пятнадцяти років з моменту прийняття самим позивачем спірного рішення та видачі державного акту.

З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, а до спірних правовідносин слід застосовувати норми ст.ст.71, 72 ЦК УPCP (чинного на час виникнення спірних правовідносин), не залежно від заяви сторони спору. Пропуск строку давності може бути самостійною підставою для відмови в позові.

Разом з тим, враховуючи обставини спору в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку та відмовив в задоволені позовних вимог в звязку з недоведеністю позивачем факту порушення його прав та безпідставність вимог. Відповідно, у даному випадку, оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові по суті, строк позовної давності не підлягає застосуванню.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, скаржником всупереч вищенаведеній нормі права, не подано доказів, які б підтвердили факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують правомірність висновків, викладених в оспорюваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним, обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду Закарпатської області від 15.06.2015р. у справі № 907/380/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати до господарського суду Закарпатської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Гнатюк Г.М.

ОСОБА_1