ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 р. Справа № 917/2216/15

за позовом Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарство "Лубнитеплоенерго", вул.Чкалова,17, м.Лубни, Полтавська область,37500

до Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру, вул.Зіньківська, 6-Б, м.Полтава, 36029

про стягнення грошових коштів у сумі 12183,32 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники 03.12.2015 р.:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

Представники 10.12.2015 р.:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: відсутні

У судовому засіданні 03.12.2015 року було оголошено перерву до 10.12.2015 р. згідно ст.77 ГПК України для надання можливості сторонам подати додаткові докази, про що представники сторін були повідомлені під розписку (арк.105 справи).

У судовому засіданні після виходу з нарадчої кімнати оголошено вступну і резолютивну частини рішення та повідомлено дату складання повного рішення згідно ст. 85 ГПК України.

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна заява про стягнення 12183,32 грн., з них: 4590,84 грн пені, 7397,06 грн. інфляційних втрат та 195,42 грн. 3% річних.

Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягає та 03.12.2015 р. надав суду заяву про зменшення позовних вимог №1-17/2875 від 30.11.2015 р. (а.с. - 96). Згідно даної заяви позивач просить стягнути з відповідача 8294,87 грн., з яких: 4590,84 грн пені, 3508,61 грн. інфляційних втрат та 195,42 грн. 3% річних.

Згідно ст.22 ГПК України, позивач має право зменшити розмір позовних вимог.

Дана заява приймається судом до розгляду, і позовні вимоги розглядаються в новій редакції.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.12.2015 р. проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що ним не вчасно оплачено суму основного боргу в зв'язку з відсутністю належного фінансування та просить відмовити суд в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

04.03.2013 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії №220 та додатки до нього (а.с. 8-12, далі - Договір) згідно якого, позивач зобовязується надавати відповідачеві теплову енергію в обсягах, зазначених у Додатку 1 до Договору, відповідач зобовязується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені Договором (п. 1.1 Договору).

Пунктом 4.2 договору встановлено, що на момент укладення Договору діє тариф, затверджений постановою Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України від 30 вересня 2011 року №84, за кожну відпущену 1 Гкал 847,49 грн.; крім того ПДВ 169,50 грн., всього 1016,99 грн. В період дії Договору можлива зміна тарифів на теплову енергію. Строки їх введення та розміри затверджуються уповноваженими органами та не підлягають узгодженню між сторонами Договору.

Позивач зазначає, що:

- Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №84 від 30.09.2011р. установлено з 01.10.2011р. Обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Лубнитеплоенерго» тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів (крім населення) - 847,49 грн. за І Гкал (без ПДВ) (1016,99 грн. з ПДВ);

- Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №428 від 31.12.2013р. установлено з 01.01.2014р. Обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства "Лубнитеплоенерго" тарифи на теплозу енергію для потреб інших споживачів (крім населення) - 790,59 грн. за 1Гкал (без ПДВ) [948,71 грн. з ПДВ];

- Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №182 від 31.03.2014р. внесено зміни до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №428 від 31.12.2013р. та установлено з 01.04.2014р. Обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства "Лубнитеплоенерго" тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів (крім населення) - 954,17 грн. за 1 Гкал (без ПДВ) [1145,00 грн. зПДВ];

- Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №753 від 13.06*2014р. установлено з 01.07.2014р. Обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства "Лубнитеплоенерго" тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів (крім населення) -1058,82 грн. за 1 Гкал (без ПДВ) [1270,58 грн. з ПДВ];

- Постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг JNfe522 від 28.11.2014р. зі грудня 2014 року встановлено тариф на теплову енергію, що постачає «Лубнитеплоенерго» для потреб споживачів в розмірі 1262,12 грн за 1 Гкал (без ПДВ) [1514,54 грн. з ПДВ];

- Постаноэою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №308 від 27.02.2015р. зі березня 2015 року встановлено тариф на теплову енергію, що постачає «Лубнитеплоенерго» для потреб інших споживачів (крім населення) в розмірі 1790,83 грн за 1 Гкал (безПДВ) [2149,00грн. з ПДВ];

- Постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1040 від 31.03.2015р. з 1 квітня 2015 року встановлено тариф на теплову енергію, що постачає «Лубнитеплоенерго» для потреб інших споживачів (крім населення) - 1548,37 грн за 1 Гкал (без ПДВ) [1858,04 грн. з ПДВ]

Згідно п.4.5 договору порядок розрахунків за поставлену теплову енергію визначається умовами Додатку 3 до Договору. Зокрема, в даному Додатку в п. 5 визначено, що споживач самостійно розраховує та до першого числа розрахункового періоду сплачує позивачеві повну вартість заявленого у Додатку 1 до Договору обсягу споживання теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків.

Якщо обсяг спожитої теплової енергії, визначеної з урахуванням фактичної середньомісячної температури зовнішнього повітря у розрахунковому періоді, перевищує сплачений заявлений обсяг, вартість такого перевищення сплачується відповідачем не пізніше 10-го числа періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до рахунку, наданого теплопостачальною організацією. (п. 5.2 Додатку 3 до Договору).

Пунктом 6.1.1 Договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати теплової енергії, відповідач зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три процента річних від простроченої суми, а також сплатити пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше 100 % загальної суми боргу, згідно закону України від 20.05.1999 р. №686 «Про відповідальність субєктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги.

Даний Договір набуває чинності з моменту його укладення, поширює свою дію на відносини, що склалися між сторонами з 01.10.2013 р. і діє в частині поставки теплової енергії до 30.04.2016 р., а в частині проведення розрахунків за теплову енергію до їх повного здійснення (п. 9.1 Договору).

На виконання умов Договору за період з жовтня 2013 року по квітень 2015р. позивач поставив відповідачу теплову енергію обсягом 12,383 Гкал на загальну суму 15818,39 грн. Факт отримання теплової енергії підтверджується актами прийому-передачі теплової енергії (а.с.22-30). На оплату наданих послуг позивачем виписані відповідачу відповідні рахунки (а.с. 14-21). Факт направлення вказаних рахунків підтверджується витягом з журналів вихідної кореспонденції ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго". (а.с. 36-59).

Відповідач заперечень щодо постачання теплової енергії чи інших претензій позивачу не пред'явив.

В порушення взятих на себе за Договором зобов'язань, відповідач за поставлену теплову енергію провів розрахунок не вчасно, в зв'язку з чим, на підставі п. 6.1.1. Договору, ст. 230 ГК України та 625 ЦК України позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 4590,84 грн пені, 3508,61 грн. інфляційних втрат та 195,42 грн. 3% річних, за періоди зазначені в розрахунках (а.с. -95) (в редакції заяв про зменшення позовних вимог)

Таким чином, загальна сума, заявлена до стягнення, становить 8294,87 грн.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору про надання послуг, за яким в силу ст. 901 ЦК України, одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

З огляду на ч.6 ст.232 Господарського кодексу, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" від 20.05.1999 №686-XIV, суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Судом перевірено правильність нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат за допомогою калькулятора ІАЦ "Ліга"; за результатами розрахунку, який здійснений по кожному Акту окремо, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення 4590,84 грн. пені (за періоди з 01.04.2015 р. по 30.09.2015 р.), 3508,61 грн. інфляційних втрат за період з жовтня 2013 р. по серпень 2015 р. та 195,42 грн. 3% річних за період з 11.11.2013 по 30.09.2015 р., оскільки заявлені суми не перевищують розрахункових.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Позивачем надано належні докази обґрунтованості та правомірності позовних вимог. Відповідач жодних доказів, які б спростовували правомірність нарахування пені, 3% річних чи інфляційних втрат суду не надав.

За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, зясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Судовий збір, сплачений позивачем, підлягає відшкодуванню йому за рахунок відповідача з урахуванням приписів ст.49 ГПК України.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32, 33,43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру (вул.Зіньківська, 6-Б, м.Полтава, 36029, ) на користь Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарство "Лубнитеплоенерго", (вул.Чкалова,17, м.Лубни, Полтавська область,37500, , на р/р №1471 в ФПОУ АТ "Ощадбанк", м. Полтава, МФО 331462) - 4590,84 грн пені, 3508,61 грн. інфляційних втрат, 195,42 грн. 3% річних та 1218,00 грн. судових витрат.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.12.2015 р.

Суддя Н.Г. Гетя