донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

16.12.2015 справа №908/4064/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_5, довіреність
від відповідача:не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПриватного акціонерного товариства «Запоріжхімбудоптторг» м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від10.09.2015р.
по справі№908/4064/15 (суддя Гончаренко С.А.)
за позовом:Комунального підприємства «Водоканал» м. Запоріжжя
до відповідача:Приватного акціонерного товариства «Запоріжхімбудоптторг» м. Запоріжжя
простягнення 10 375,72грн. за безоблікове водокористування

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Водоканал» м. Запоріжжя звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Запоріжхімбудоптторг» м. Запоріжжя про стягнення 10 375,72грн. за безоблікове водокористування.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 10.09.2015р. позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Запоріжхімбудоптторг» м.Запоріжжя на користь Комунального підприємства «Водоканал» м. Запоріжжя 10 375,72грн. основного боргу за безоблікове водокористування та 1 827грн. судового збору.

Відповідач, не погодившись з прийнятим судовим рішенням, оскаржив його в апеляційному порядку і просив рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Комунальному підприємству «Водоканал» м. Запоріжжя повністю відмовити.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

Апелянт також зазначає, що відповідно до п.3.3 Правил користування, у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрати води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2.0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин на добу. Але, позивачем, всупереч п.3.3 Правил користування, зроблені розрахунки відповідно до діаметра вентиля обвідної лінії (Д20мм), а ні труби вводу 15мм, як зазначено у плані мереж.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, направив клопотання про відкладення судового засідання.

Представник позивача у судове засідання прибув, заперечував проти доводів апеляційної скарги, відзив надав. Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи просив залишити без задоволення.

Судова колегія вважає можливим здійснити розгляд справи у відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи, оскільки сторони були повідомлені про день та час судового засідання належним чином відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України. Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи судом розглянуто та не задоволено, оскільки в ньому не визначено про намір надання додаткових доказів в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги встановленого ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

З матеріалів справи вбачається, що 01.01.2010р. між Комунальним підприємством «Водоканал» м.Запоріжжя та Закритим акціонерним товариством «Запоріжхімбудоптторг» м. Запоріжжя укладений договір №1473/1 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системі каналізації, згідно якого Водоканал забезпечує Абоненту подачу питної води на господарсько-питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по майданчикам (згідно додатку №1): вул. Каховська, 40 (склад).

Додатковою угодою №4 від 02.08.2012р. сторони визначили, що Закрите акціонерне товариство «Запоріжхімбудоптторг» змінити на Приватне акціонерне товариство «Запоріжхімбудоптторг».

При цьому сторони домовилися використовувати поряд із умовами договору наступні законодавчі акти: Закони України Про питну воду та питне водопостачання від 10.01.2002р. № 2918-ІІІ, Про житлово-комунальні послуги від 24.06.2004р. № 1875-ІV, діючі Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджені наказом Мінжитлокомунгоспу України від 27.06.2008р., Правила приймання стічних вод підприємств в комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджені наказом Держбуду України від 19.02.2002р. № 37, Інструкцію про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод в системи каналізації населених пунктів, зареєстровану Міністерством Юстиції України 26.04.2002р. № 402/6690, Правила приймання стічних вод підприємств у систему каналізування м. Запоріжжя, затверджені рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 167 від 29.05.2003р., Правила експлуатації та технічні вимоги до приладів обліку питної, технічної води, промислових та госпфекальних стоків від 20.12.1993р., ГОСТ на воду питну 2874-82, ДБН 360-92, СНІП 2.04.02-84, Правилами технічної експлуатації систем комунального водопостачання і каналізації населених пунктів України КДП 204-12 Укр. 242-95 (п.1.1 договору).

Згідно з п. 3.2.1 Договору Абонент (відповідач по справі) зобовязався своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення, експлуатувати водопровідні та каналізаційні мережі, прилади і пристрої на них у встановленому порядку та у відповідності з цим договором та нормативними документами.

Договір укладається по 31.12.2010р. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії, про його припинення не було письмово заявлено однією із сторін (п.2 договору).

Оцінивши зміст спірного договору, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що останній за правовою природою є договором про надання послуг, відносини за яким регулюються умовами спірного договору та главою 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, що суб'єкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10.01.2002р. № 2918 послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення.

Відповідно до вимог ст.23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10.01.2002р. № 2918 підприємства питного водопостачання мають право, зокрема, сприяти впровадженню засобів обліку та регулюванню споживання питної води.

З матеріалів справи вбачається, що 31.07.2013р., керуючись нормами чинного законодавства та умовами Договору, представниками Комунального підприємства «Водоканал» м. Запоріжжя було здійснено перевірку водогосподарської діяльності відповідача за адресою: вул. Каховська 40, м. Запоріжжя.

За результатами обстеження складено акт технічного обстеження водопроводу №232-ТИ від 31.07.2013р.. Вказаним актом зафіксовано, зокрема, що подача питної води в будівлю здійснюється трубопроводом Д 20мм…, пломба збережена. Цілісність пломбування вентиля на обвідній лінії Д 20мм… порушена без письмової згоди Комунального підприємства «Водоканал» м. Запоріжжя.

Вищезазначеним актом Комунальним підприємством «Водоканал» м.Запоріжжя видано також відповідачу припис: 1. Надати можливість огляду місця підключення до міської водопровідної мережі; 2. Розробити та узгодити з Комунальним підприємством «Водоканал» м.Запоріжжя схему розподілу зон балансової належності водопровідно-каналізаційних мереж майданчика у відповідності до п.14.2 Правил користування.

Акт підписаний без заперечень представниками Комунального підприємства «Водоканал» м.Запоріжжя і уповноваженою особою відповідача ОСОБА_6.

З матеріалів справи вбачається, що актом технічного обстеження №432/1-ТИ від 31.07.2013р. проведено розрахунок витрат води за пропускною спроможністю вводу, що склало 1682,184 куб. м на суму 10375,72грн.

На цьому акті уповноважений представник Приватного акціонерного товариства «Запоріжхімбудоптторг» м. Запоріжжя зазначив незгоду з цим актом.

Позивачем листом від 05.08.2013р. №7918 на адресу відповідача, у звязку із відмовою від їх підпису, направлений акт-рахунок №1473/1 від 31.07.2013р. на суму 10375,72грн., нараховану за період з 01.07.2013 по 31.07.2013, а також розрахунок суми по акту-рахунку.

З матеріалів справи вбачається, що зазначений акт-рахунок №1473/1 від 31.07.2013р. повинен бути сплачений упродовж трьох днів.

Відповідач зобовязання щодо оплати акту-рахунку не виконав, вартість безобліково використаної води не оплатив.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, що субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10.01.2002р. № 2918 послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обовязків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення.

Відповідно до вимог ст.23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10.01.2002р. №2918 підприємства питного водопостачання мають право, зокрема, сприяти впровадженню засобів обліку та регулюванню споживання питної води.

Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України №190 від 26.11.2012 (далі Привила користування № 190) визначено порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України для виробників послуг централізованого постачання та осіб, що приєднані до системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України, та з якими виробником укладено договір на отримання питної води та скидання стічних вод.

Ці Правила діють у період виникнення спірних правовідносин, тому правильно застосовані місцевим господарським судом.

Згідно з п. 2.1 Правил № 190 договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до законів України «Про питну воду та питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги».

Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними (п. 3.2 Правил № 190).

Згідно з п. 6.5 Договору вказано, що у разі самовільного приєднання водоспоживача (субабонента) до комунального водопроводу та вводів абонентів або за безоблікове водокористування, витрата води визначається згідно з п. 3.3 «Правил користування».

Згідно п.3.3 Правил користування №190 у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць (п.3.4 Правил користування.).

За таких обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог та доведення факту порушення умов, визначених змістом зобов»язання внаслідок несплати у визначений термін за безоблікове водокористування.

Доводи апелянта, що позивачем, всупереч п.3.3 Правил користування, зроблені розрахунки відповідно до діаметра вентиля обвідної лінії (Д20мм), а ні труби вводу 15мм, як зазначено у плані мереж, судом не приймаються з огляду на наступне.

Правилами користування № 190, пунктом 5.10 передбачено, що засоби обліку в місцях їх приєднання до трубопроводів повинні бути опломбовані представником виробника і захищені від несанкціонованого втручання в їх роботу, яке може порушити достовірний облік кількості отриманої води.

Відповідно до п. 5.13 вищезазначених Правил споживач забезпечує захист приміщень, де розташовані вузли обліку, від ґрунтових, талих і дощових вод та інших шкідливих впливів, утримує зазначені приміщення в належному стані; не допускає доступу сторонніх осіб і забезпечує доступ представників виробника за службовими посвідченнями до засобів обліку, водопровідних пристроїв та обладнання.

Згідно з п. 5.18 Правил Споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виробником в місцях з'єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування.

Знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту або виробником, має право лише виробник або споживач за дозволом виробника.

У разі самовільних дій споживач сплачує витрату води згідно з пунктами 3.3, 3.4 цих Правил.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що саме на споживача покладено обовязок забезпечення захисту приміщень, де розташовані засоби обліку та відповідальність за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування.

Також, актом технічного обстеження № 232-ТИ від 31.07.2013р. встановлено, що надана відповідачем схема розподілу мереж балансової належності водопровідно-каналізаційних мереж виконана не у відповідності із вимогами п. 14.2 Правил користування, оскільки погодження з виробником на плані мереж відсутнє.

За приписами п. 14.2 Правил користування Споживачі зобов'язані мати схеми або виконавчі креслення своїх мереж водопостачання та водовідведення, розміщених як у землі, так і всередині будинків із зазначенням діаметра труб, місць розміщення арматури, санітарних приладів, вузлів обліку та інших приладів (пристроїв). Споживачі, що не мають схем або виконавчих креслень своїх мереж, повинні виконати інвентаризаційні креслення в строк, узгоджений з виробником. Виконавчими можуть бути креслення затвердженого проекту з нанесеними на них змінами, узгоджені з виробником, один примірник яких зберігається у виробника.

З матеріалів справи вбачається, що стосовно цього питання Комунальним підприємством «Водоканал» м. Запоріжжя видано припис Приватному акціонерному товариству «Запоріжхімбудоптторг» м. Запоріжжя, яким зобовязано відповідача розробити та узгодити із позивачем схему розподілу зон балансової належності відповідно до вимог п. 14.2 Правил користування.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що станом на дату складання акту технічного обстеження №4321-ТИ від 31.07.2013р., відповідач був обізнаний щодо невідповідності фактичного діаметру вводу із тим, що зазначений на схемі.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з статтею 34 Господарського процессуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

При таких обставинах доводи апеляційної скарги не спростовують висновків викладених у рішенні суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 10.09.2015р. по справі №908/4064/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Запоріжхімбудоптторг» м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 10.09.2015р. по справі №908/4064/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 10.09.2015р. по справі №908/4064/15 - залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Н.В. Ломовцева

Судді: Т.М. Колядко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1прим.-Позивачу;

1прим.-Відповідачу;

1прим.-У справу;

1прим.-ДАГС;

1прим.-ГСЗО.