ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року Справа № 915/1802/15

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 дов. № 4082 від 03.11.2014,

за участю представника відповідача ОСОБА_2 дов. № 243/01-04 від 14.04.2015,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Публічного акціонерного товариства Укртелеком, 01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18; адреса для листування: 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 27/3

До відповідача: Управління житлово комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації, 54030, м. Миколаїв, вул. Шевченка, 40

про: стягнення 6 525,20 грн.

встановив:

Публічне акціонерне товариство Укртелеком звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами (заява про збільшення позовних вимог № 48с000/16-818 від 04.12.2015) про стягнення з Управління житлово комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації заборгованості в сумі 7 748,32 грн. з яких: 7 137,21 грн. основного боргу, 498,96 грн. пені, 59,41 грн. 3% річних, 52,74 грн. інфляційні витрати.

Відповідач у наданому до суду листі № 1329/01-03 від 04.12.2015 заборгованість перед ПАТ «Укртелеком» за телекомунікаційні послуги за Договором від 20.03.2007 № 73/07 та за Договором від 22.12.2008 № 3695 ADSL за період з квітня 2015 року по жовтень 2015 року включно в розмірі 7 137,21 грн. визнав у повному обсязі. Вказує, що дана заборгованість виникла через проведення платежів управління Головним управлінням Державної казначейської служби України у Миколаївській області лише за захищеними видатками, визначеними Бюджетним кодексом України. Зазначає, що 18.11.2015 Управління житлово комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації направило на адресу ПАТ «Укртелеком» гарантійний лист від 18.11.2015 № 578/01-04 в якому гарантувало сплату заборгованості за телекомунікаційні послуги по мірі фінансування з Державного бюджету України, так як є бюджетною установою. Просить суд не стягувати з Управління житлово комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації пеню, 3% річних та інфляційні втрати, оскільки управління є бюджетною установою і кошторисом на 2015 рік дані видатки не передбачені. Представник відповідача в судовому засіданні заявив усне клопотання про зменшення розміру пені.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

20.03.2007 між Відкритим акціонерним товариством Укртелеком правонаступником якого є ПАТ Укртелеком та Управлінням житлово комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації був укладений Договір № 73/07 про надання послуг електрозвязку (далі Договір), згідно умов якого підприємство звязку надає послуги електрозвязку, перераховані в додатку № 1, і безплатні послуги, перераховані в додатку № 2. (п. 1 Договору).

Відповідно до п. 3.2.8 Договору, споживач зобовязаний своєчасно вносити плату за користування телефоном, міжміські та міжнародні телефонні розмови, надані в кредит телеграми та інші послуги, надані по телефону.

Пунктом 4.2 Договору сторони встановили , що споживач сплачує послуги електрозвязку за спільною погодженою кредитною системою оплати.

Згідно п. 4.5 Договору, розрахунки за фактично отриманні в кредит послуги електрозв'язку за кожний попередній місяць проводяться споживачем протягом десяти днів з дня одержання рахунка, але не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. За отримані в кредит послуги міжміського та міжнародного телефонного звязку справляється додаткова плата в розмірі двох відсотків вартості наданих послуг.

Також, 22.12.2008 між Відкритим акціонерним товариством Укртелеком правонаступником якого є ПАТ Укртелеком та Управлінням житлово комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації був укладений Договір № 3695-ADSL про надання послуги ADSL підключення до мережі Інтернет на акційних умовах (далі Договір № 3695), згідно з умовами якого Укртелеком надає споживачу на платній основі послугу доступу до мережі Інтернет шляхом підключення до порту вузла Інтернет Укртелекому по абонентській лінії за допомогою обладнання АDSL, динамічної або постійної ІР-адреси, та інші додаткові послуги Інтернет, які споживач може самостійно замовити через Систему самообслуговування(п. 1.1 Договору № 3695).

У п. 3.2.1 Договору № 3695 визначено, що споживач зобовязаний своєчасно вносити плату за користування послугою, відповідно до розділу 5 цього Договору.

Відповідно до вимог п. 5.2 Договору № 3695, - Укртелеком виставляє єдиний рахунок на оплату телекомунікаційних послуг. Нарахування вартості послуг входить окремим рядком до єдиного рахунку за телекомунікаційні послуги.

Згідно п. 5.3 Договору № 3695, споживач проводить оплату за надану послугу щомісяця до 20 числа поточного місяця, на підставі рахунків Укртелекому, виставлених до 10 числа поточного місяця, що настає за звітним. Оплата послуги проводиться в грошовій одиниці України. Додатково враховується податок на додану вартість у розмірі, встановленому законом.

Згідно розрахунку позовних вимог, позивачем надані, а відповідачем отримані телекомунікаційні послуги за період з квітня 2015 року по жовтень 2015 року на суму 7 137,21 грн., що підтверджується рахунками-актами:

- № 006408.4.2015 від 30.04.2015 року, за телекомунікаційні послуги за квітень 2015 року згідно з договором № 73/07 (а.с. 26);

- № 006408.5.2015 від 31.05.2015 року, за телекомунікаційні послуги за травень 2015 року згідно з договором № 73/07 (а.с. 27);

- № 006408.6.2015 від 30.06.2015 року, за телекомунікаційні послуги за червень 2015 року згідно з договором № 73/07 (а.с. 28);

- № 006408.7.2015 від 31.07.2015 року, за телекомунікаційні послуги за липень 2015 року згідно з договором № 73/07 (а.с. 29);

- № 006408.8.2015 від 31.08.2015 року, за телекомунікаційні послуги за серпень 2015 року згідно з договором № 73/07 (а.с. 30);

- № 006408.9.2015 від 30.09.2015 року, за телекомунікаційні послуги за вересень 2015 року згідно з договором № 73/07 (а.с. 31);

- № 006408.10.2015 від 31.10.2015 року, за телекомунікаційні послуги за жовтень 2015 року згідно з договором № 73/07, які були отримані відповідачем, що підтверджується представником відповідача в судовому засіданні.

З метою отримання грошових коштів за надані послуги по Договорам, позивач направив на адресу відповідача претензію № 480000/15-28 від 26.08.2015 з вимогою погасити заборгованість. У наданій відповіді на претензію відповідач заборгованість за надані телекомунікаційні послуги визнав у повному обсязі та вказав що Управління житлово комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації позбавлено можливості оплати надані телекомунікаційні послуги через неможливість виконання рішень господарського суду Миколаївської області про стягнення заборгованості минулих років за бюджетними програмами, фінансування яких не передбачено у 2015 бюджетному році (а.с. 22).

Відповідач вимоги Договорів належним чином не виконав, грошові кошти за отримані послуги в сумі 7 137,21 грн. позивачу не перерахував, що і зумовило позивача звернутись до суду з позовною заявою про примусове стягнення заборгованості.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ч. 1 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 7 137,21 грн. обґрунтовані відповідно до вимог Договорів та Закону та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 5.8 Договору, - у разі несплати за надані послуги електрозвязку понад встановлений термін (з 21 числа місяця, що настає після розрахункового періоду) споживач сплачує пеню в розмірі одного відсотка від затриманих платежів за кожну добу затримки, згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про телекомунікації» № 1280-IV від 18 листопада 2003 року (зі змінами та доповненнями), - споживачі телекомунікаційних послуг несуть відповідальність за порушення норм цього Закону, Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг відповідно до закону. У разі затримки плати за надані оператором, провайдером телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня (ч. 2 ст. 36 Закону України «Про телекомунікації»).

Позивач згідно наданого до суду розрахунку, за неналежне виконання відповідачем умов Договору щодо оплати отриманих телекомунікаційних послуг нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 498,96 грн. за період з 21.05.2015 по 30.11.2015.

Відповідач в судому засіданні заявив усне клопотання про зменшення розміру пені.

Право суду, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання, передбачене пунктом 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, вказана процесуальна норма застосовується виключно у сукупності з нормами права матеріального, які передбачають можливість зменшення розміру пені, а саме частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. За приписами статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України унормовано, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання господарський суд об'єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, котрі заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначний період прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони, зокрема вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків тощо. При цьому наявність обставин, що мають істотне значення, при застосуванні зазначених правових норм, вирішується на підставі оцінки судом усіх матеріалів справи.

Підпунктом 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції визначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Керуючись вказаними нормами права, господарський суд, враховуючи, відсутність негативних наслідків, викликаних простроченням виконання, інтереси обох сторін, вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення з відповідача у позовній заяві суми пені (498,96 грн.) - до 100 грн.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання за вимогою кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення.

На підставі приписів ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних нарахованих за період з 21.05.2015 по 30.11.2015 в розмірі 59,41 грн., розмір яких є обґрунтований відповідно до вимог Закону та підлягає задоволенню.

Згідно наданого до позовної заяви розрахунку позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні в загальному розмірі 52,74 грн. за період з червня 2015 року по вересень 2015 року, розмір яких є обґрунтованим відповідно до вимог Закону та підлягає задоволенню.

Частиною 5 ст. 49 ГПК України визначено, що - суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Управління житлово комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації (54030, м. Миколаїв, вул. Шевченка, 40, відомості про розрахункові рахунки відсутні, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18, адреса для листування: 54001, м. Миколаїв, вул.Адміральська, 27/1, відомості про розрахункові рахунки відсутні, ) 7 137,21 грн. основного боргу, 100,00 грн. пені, 52,74 грн.-інфляційних, 59,41 грн. - 3% річних, 1218,00 грн. судового збору.

Повний текст рішення складено 09.12.2015

Суддя Н.О. Семенчук