ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.12.15р. Справа № 904/8932/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський крохмалепатоковий завод", смт. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

про стягнення 117 122 грн. 53 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, дов. від 13.05.2014р. №14-127;

ОСОБА_2 -представник, дов. від 11.06.2014р. №13-167 (був присутній у судовому засіданні 02.12.2015р.);

від відповідача: ОСОБА_3 - представник, дов. від 20.09.2013р. №08/1408.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з відповідача 117 122 грн. 53 коп., що складає 80 333 грн. 58 коп. пені за прострочення виконання зобовязань з оплати природного газу, поставленого відповідно до умов Договору від 28.12.2012р. №13/2339-ТЕ-3, 15 711 грн. 96 коп. суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення та 21 076 грн. 99 коп. - 3% річних.

Відповідач у клопотанні (вх.№72117/15 від 03.11.2015р.) просить зменшити розмір штрафних санкцій (пені) на 90 %, а також повідомляє про те, що: - несвоєчасне виконання зобовязань виникло внаслідок зволікання позивачем з підписанням актів приймання-передачі природного газу; - незважаючи на скрутне фінансове становище, відповідач виконав свої зобов'язання та в повному обсязі оплатив вартість поставленого природного газу; - позивачем не надано до матеріалів жодних доказів спричинення йому матеріальної або будь-якої іншої шкоди внаслідок порушення з боку відповідача.

За ініціативою суду здійснювався запис розгляду судової справи за допомогою технічних засобів, а саме: автоматизованої системи „Діловодство спеціалізованого суду на диск CD-R серійний номер 1001172BD13496.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2012р. між позивачем - Національною акціонерною компанією Нафтогаз України, як продавцем, та відповідачем - Публічним акціонерним товариством "Дніпровський крохмалепатоковий завод", як покупцем, було укладено договір №13/2339-ТЕ-3 купівлі-продажу природного газу (надалі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі газ), на умовах цього договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх релігійними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності) (пункт 1.2 Договору).

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що продавець передає покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 1 635,0 тис. куб. м, в тому числі по місяцях кварталів (тис. куб.м): у січні 321 тис. куб. м, у лютому 394 тис. куб. м, у березні 255 тис. куб. м, у квітні 42 тис. куб. м, у травні вересні 0 тис.куб.м., у жовтні 139 тис. куб. м, у листопаді 244 тис. куб. м, у грудні 240 тис. куб. м.

Згідно пункту 3.3 Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу; обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Відповідно до пункту 5.2 Договору ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1 091 грн. 00 коп. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того ПДВ 20% - 218 грн. 20 коп., всього з ПДВ 1 309 грн. 20 коп.

Як вбачається на виконання умов Договору у період з січня по грудень 2013р. позивачем було здійснено постачання відповідачу газу на загальну суму 1 232 871 грн. 05 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу:

- від 21.10.2013р. за січень 2013р. на суму 295 559 грн. 75 коп.;

- від 21.10.2013р. за лютий 2013р. на суму 270 190 грн. 08 коп.;

- від 21.10.2013р. за березень 2013р. на суму 311 001 грн. 78 коп.;

- від 21.10.2013р. за квітень 2013р. на суму 72 339 грн. 86 коп.;

- від 30.11.2013р. за листопад 2013р. на суму 75 315 грн. 66 коп.;

- від 24.01.2014р. за грудень 2013р. на суму 208 463 грн. 92 коп.

У пункті 6.1 Договору сторони погодили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу; остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місцем поставки газу.

Отже, на виконання умов Договору відповідач повинен був здійснювати поточну оплату за газ протягом місяця, у якому газ постачався, а остаточні розрахунки за газ мали бути здійснені відповідно до 14.02.2013р., до 14.03.2013р., до 14.04.2013р., до 14.05.2013р., до 14.12.2013р. та до 14.01.2014р.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Отже, в силу наведеного, переданий на підставі Договору позивачем та отриманий відповідачем природний газ протягом січня - грудня 2013 року (січень, лютий, березень, квітень, листопад, грудень 2013 року) щодо кожного окремо місяця його поставки підлягав оплаті відповідачем в строк до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач у встановлений Договором строк у повному обсязі не розрахувався з позивачем за отриманий від нього природний газ.

Відповідач у клопотанні, як на підставу неоплати за газ, посилається на несвоєчасність підписання позивачем актів приймання-передачі природного газу.

Проте, пункт 6.1 Договору не пов'язує обов'язок оплатити отриманий газ з підписанням актів приймання-передачі, а вартість та обєми природного газу визначені умовами Договору.

Як вбачається згідно наданого розрахунку та операціях по підприємству "Дніпровський крохмалепатоковий завод ПАТ" відповідач за поставлений газ розрахувався повністю, у тому числі: згідно платіжного доручення від 08.11.2013р. №311070048 у сумі 952 091 грн. 47 коп., згідно платіжного доручення від 07.04.2014р. №404070057 у сумі 208 463 грн. 92 коп. та згідно платіжного доручення від 04.08.2014р. у сумі 72 315 грн. 66 коп.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до пункту 7.2 Договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості; у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно з пунктом 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Таким чином, пеня становить 80 333 грн. 58 коп. (загальний період з 14.02.2013р. по 03.08.2014р.).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, інфляційні нарахування становлять 15 711 грн. 96 коп. (з грудня 2013 року по липень 2014 року), а річні 21 076 грн. 99 коп. (загальний період з 14.02.2013р. по 03.08.2014р.).

Що стосується клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90%, суд вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Також відповідно до пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, чинне законодавство не обмежує право господарського суду на зменшення неустойки певним вичерпним колом обставин.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи Звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) відповідача за перший квартал 2014 року та за перше півріччя 2014 року збиток відповідача за звітні періоди склав 10 015 тис. грн. та 3 602 тис. грн. відповідно. Наведені обставини підтверджують скрутний фінансовий стан відповідача, проте, як вбачається відповідачем за поставлений йому природний газ розрахунки здійснено у повному обсязі.

З матеріалів справи також вбачається, що сплата штрафних санкцій у повному обсязі у даному випадку зачіпає майнові інтереси не лише відповідача, а й інші інтереси, зокрема, можливість виробництва теплової енергії, яка споживається іншими споживачами.

Крім того, вбачається, що позивачем акти приймання-передачі природного газу були підписані несвоєчасно.

Посилання відповідача на затримку в оформленні актів приймання-передачі природного газу не можуть бути підставою для звільнення його від відповідальності, оскільки пункт 6.1 Договору не пов'язує обов'язок оплатити отриманий газ з підписанням актів приймання-передачі. Наявність актів є обов'язковим лише для проведення остаточного розрахунку, який включає можливі розбіжності та корегування стосовно обсягів, визначених умовами Договору.

Отже, враховуючи ті обставини, що несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань за Договором виникло, зокрема, з причин скрутного фінансового становища відповідача, спричиненого, у тому числі, несвоєчасністю розрахунків за поставлену ним теплову енергію, для виробництва якої використовується одержаний природний газ, а також враховуючи повну оплату відповідачем придбаного природного газу, несвоєчасність підписання позивачем актів приймання-передачі природного газу, недоведеність позивачем наявності збитків, які були б спричинені простроченням відповідача, суд вважає за можливе зменшити розмір пені на 50%.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 40 166 грн. 79 коп.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський крохмалепатоковий завод" (51650, смт. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, вул. Островського, 11; ідентифікаційний код 00383372) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6; ідентифікаційний код 20077720) 40 166 грн. 79 коп. пені, 15 711 грн. 96 коп. інфляційних нарахувань, 21 076 грн. 99 коп. річних та 1 756 грн. 84 коп. витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

"14" грудня 2015р.