ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2015 р. Справа № 914/2730/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Хабіб М.І.

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівського національного університету імені ОСОБА_2 (надалі ЛНУ ім. І.Франка) за №4041-Юр. від 10.09.2015р. (вх.№01-05/4278/15 від 22.09.2015р.)

на рішення Господарського суду Львівської області від 26.08.2015р.

у справі № 914/2730/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (надалі ПАТ НАК Нафтогаз України)

до відповідача: ЛНУ ім. І.Франка

про стягнення пені, 3% річних та інфляційних нарахувань на загальну суму 3614,36 грн.,

за участю:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_3 представник (довіреність № 4565-Р від 12.10.2015р.),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 26.08.2015р. у справі №914/2730/15 (суддя Чорній Л.З.) позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ЛНУ ім. І.Франка на користь ПАТ НАК Нафтогаз України 2733,98 грн. пені, 584,82 грн. 3% річних, 295,56 грн. інфляційних втрат та 1827,00 грн. судового збору.

В ході розгляду справи суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідач, в порушення умов договору, періодично прострочував оплату за поставлений у січні-грудні 2013 року природний газ, не надав будь-яких письмових пояснень по суті позовних вимог. Перевіривши правильність представленого позивачем розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд підтвердив правомірність заявленого позову.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій рішення суду першої інстанції вважає прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що несвоєчасні проплати за отриманий природний газ здійснювались не з вини Університету, а з вини самого позивача, оскільки позивач не виконував свого зобовязання щодо своєчасного повернення відповідачу актів приймання-передачі для проведення розрахунків. Стверджує, що повернення актів, які є підставою для взаєморозрахунків між сторонами, на адресу Університету відбувалось із суттєвим запізненням у декілька місяців, у звязку з чим вважає, що нарахування спірних штрафних санкцій суперечить чинному законодавству України і укладеному між сторонами договору. Просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 26.08.2015р. у справі №914/2730/15, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що про обсяг поставленого з січня по грудень 2013 року природного газу та вартість останнього відповідачу було відомо вже в останній день відповідних місяців, а тому відправлення та підписання акту приймання-передачі природного газу із запізненням не звільняє відповідача від відповідальності за несвоєчасно проведений розрахунок та від сплати нарахованої пені, інфляційних втрат та 3% річних. Просить залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач не забезпечив явки в судове засідання уповноваженого представника, про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги належно повідомлений під розписку в судовому засіданні 19.10.2015р.

Апеляційний господарський суд, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника відповідача, здійснивши аналіз наявних у справі письмових доказів, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду Львівської області від 26.08.2015р. у справі №914/2730/15.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.03.2013р. між НАК «Нафтогаз України» (продавець) та ЛНУ ім. І.Франка (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/3603-ТЕ-21, за умовами якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ НАК Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі газ) на умовах цього договору (а.с. 12-17).

Відповідно до п. 2.1 договору продавець передає покупцю з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 40 тис.куб.м.

Згідно п.3.3 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Сторони погодили, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п. 3.4 договору).

Загальна вартість цього договору на дату його укладення становить 52368,00 грн. разом з ПДВ (п. 5.5 договору).

Пунктом 6.1 договору визначено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У відповідності до п. 7.1 договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором.

В пункті 7.2 договору зазначено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

У випадку виникнення спорів або розбіжностей сторони зобовязуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій. У разі недосягнення сторонами згоди спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку (п.п. 9.1-9.2 договору).

Згідно п. 11.1 договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2013 року і діє в частині поставки газу до 31 грудня 2013 року, а в частині розрахунків до їх повного здійснення.

10.10.2013р. між НАК «Нафтогаз України» та ЛНУ ім. І.Франка укладено додаткову угоду № 1 до договору купівлі-продажу природного газу від 04.03.2013р. №13/3603-ТЕ-21, відповідно до якої п.п.2.1, 5.5 договору викладено в такій редакції: «Продавець передає покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 39,674 тис.куб.м. Загальна вартість цього договору на дату його укладення становить 51941,20 грн., в т.ч. ПДВ 8656,87 грн.» (а.с.18).

25.11.2013р. НАК «Нафтогаз України» та ЛНУ ім. І.Франка підписали додаткову угоду № 2 до договору купівлі-продажу природного газу від 04.03.2013р. № 13/3603-ТЕ-21 та погодили нову редакцію п.п.2.1, 5.5 договору: «Продавець передає покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 36,998 тис.куб.м. Загальна вартість цього договору на дату його укладення становить 48437,78 грн. разом з ПДВ» (а.с.19).

30.12.2013р. НАК «Нафтогаз України» та ЛНУ ім. І.Франка підписали додаткову угоду № 3 до договору купівлі-продажу природного газу від 04.03.2013р. № 13/3603-ТЕ-21, виклавши у наступній редакції п.п.2.1, 5.5 договору: «Продавець передає покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 53592 куб.м. Загальна сума вартості природного газу за договором становить 70162,64 грн. разом з ПДВ» (а.с.20).

Решта умов договору купівлі-продажу природного газу № 13/3603-ТЕ-21 від 04.03.2013р. залишились незмінними і обовязковими для виконання сторонами.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 53,592 тис.куб.м. вартістю 70162,63 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 28.02.2013р., 31.03.2013р., 30.04.2013р., 31.05.2013р., 30.06.2013р., 31.07.2013р., 31.08.2013р., 24.01.2014р., які підписані представниками сторін без застережень (а.с.21-32).

Сторони не заперечують, що відповідач повністю оплатив вартість отриманого природного газу.

Однак, в порушення своїх договірних зобовязань щодо терміну оплати газу, відповідач періодично прострочував оплату за поставлений позивачем у січні-грудні 2013 року природний газ, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією виписки банку по рахунку позивача та здійсненим позивачем розрахунком штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат ЛНУ ім.. ОСОБА_4 за договором № 13/3603-ТЕ-21 від 04.03.2013р. станом на 27.10.2014р. (а.с.35-39, 76-85).

Підставою звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало періодичне прострочення відповідачем оплати поставленого у січні-грудні 2013 року газу.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

У відповідності із статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності із ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В ході розгляду апеляційної скарги ЛНУ ім. І.Франка судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу природного газу № 13/3603-ТЕ-21 від 04.03.2013р., укладеного між НАК «Нафтогаз України та ЛНУ ім. І.Франка, відповідач без жодних зауважень прийняв від позивача природний газ в обсязі 53,592 тис.куб.м. вартістю 70162,63 грн., що підтверджується вищеописаними актами приймання-передачі природного газу від 28.02.2013р., 31.03.2013р., 30.04.2013р., 31.05.2013р., 30.06.2013р., 31.07.2013р., 31.08.2013р., 24.01.2014р.

Відповідач оплатив вартість отриманого природного газу, однак, періодично прострочував оплату поставленого позивачем у січні-грудні 2013 року природного газу, що підтверджується вищевказаними випискою банку по рахунку позивача та розрахунком штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат ЛНУ ім.. ОСОБА_4 за договором №13/3603-ТЕ-21 від 04.03.2013р., що спричинило порушення умов п. 6.1 договору щодо порядку здійснення оплати прийнятого природного газу.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат ЛНУ ім.. ОСОБА_4 за договором № 13/3603-ТЕ-21 від 04.03.2013р. позивач нарахував відповідачу за період з 14.02.2013р. по 27.01.2014р. 3% річних в сумі 584,82 грн. та 295,56грн. інфляційних втрат за період з 08.2013р.-02.2014р.

Перевіривши правильність здійсненого розрахунку, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 584,82 грн. 3% річних та 295,56грн. інфляційних втрат.

При розгляді апеляційної скарги в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 2733,98 грн. колегія суддів враховує наступне.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, який обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 7.2 договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Перевіривши правильність здійсненого розрахунку заявленої до стягнення суми пені, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано та правомірно задоволив позовну вимогу та стягнув з відповідача на користь позивача 2733,98 грн. пені.

Апеляційний господарський суд вважає необгрунтованими твердження апелянта про те, що несвоєчасні проплати отриманого природного газу здійснювались Університетом у звязку з не невчасним поверненням актів приймання-передачі природного газу позивачем, оскільки в матеріалах справи відсутні та апелянтом не надані належні і допустимі докази щодо виконання ним вимог п. 3.4 договору купівлі-продажу природного газу № 13/3603-ТЕ-21 від 04.03.2013р. про надання продавцеві не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, підписаних та скріплених печатками Університету і газотранспортного підприємства трьох примірників акта приймання-передачі газу.

Колегія суддів констатує, що у відповідності до положень п. 3.4 договору, обовязку позивача щодо повернення підписаного акту приймання-передачі природного газу передує вчасне складання та надіслання цього акту відповідачем.

З огляду на вищевказане, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.49 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Рішення господарського суду Львівської області від 26.08.2015р. у справі №914/2730/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Хабіб М.І.

ОСОБА_1