ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16 грудня 2015 р. Справа № 918/1345/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу за позовом Державне підприємство " Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

до відповідача ОСОБА_1 міське комунальне підприємство

про стягнення в сумі 475887,49 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: представник ОСОБА_2

від відповідача: представник ОСОБА_3

Статті 20,22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (надалі Позивач) звернулося в господарський суд Рівненської області з позовом до Кузнецовського міського комунального підприємства (надалі Відповідач або Підприємство) в якому (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог) просить стягнути з останнього: 33822,64 грн. - пені, 2306,09 грн. - 3% річних, 12560,43 грн. - інфляційних втрат.

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що на підставі договору № 3 від 01.10.2002 р. про постачання теплової енергії в гарячій воді (надалі по тексту -Договір) він постачав Відповідачу теплову енергію в гарячій воді, однак останній не в повній мірі оплатив її вартість. На день розгляду справи по суті Відповідач повністю погасив заборгованість за вересень 2015 року.

Відповідач надав суду відзив на позов в якому проти вимог Позивача не заперечує, несвоєчасну оплату вартості теплової енергії в гарячій воді пояснює складним фінансовим та матеріальним становищем підприємства, невідповідністю тарифів на постачання теплової енергії для населення.

Крім того Відповідач подав клопотання про зменшення розміру пені на 50% з вищенаведених мотивів.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

ДП «НАЕК «Енергоатом» від імені якого діє ВП "Рівненська АЕС" з ОСОБА_1 міським комунальним підприємством укладено договір № 3 від 01.10.2002 р. про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Згідно умов пункту 1 Договору ВП «Рівненська АЕС» бере на себе зобов'язання постачати Кузнецовському міському комунальному підприємству теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а ОСОБА_1 міське комунальне підприємство зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбаченими цим договором.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що розрахунки за теплову енергію здійснюються шляхом перерахування коштів на банківський рахунок ВП "Рівненська АЕС" до 25-го числа місяця наступного за розрахунковим, згідно виставлених рахунків.

Відповідач несвоєчасно оплатив отриману теплову енергію за вересень 2015 року, чим порушив пункт 6.2. Договору.

Пунктом 7.2.2. Договору за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію передбачено сплату пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

В зв'язку з простроченням Відповідача Позивачем нарахована пеня у розмірі 33822,64 грн. за період з 25.10. 2015р. по 19.11.2015 року.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України:

1. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки.

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до статті 549 ЦКУ неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі вищенаведеного вимога Позивача про стягнення пені є провімірною.

Однак господарський суд зазначає, що нараховані Позивачем штрафні санкції (пеня) надмірно великі в порівнянні із збитками Позивача, а відтак останні підлягають зменшенню. Зменшуючи розмір пені, що підлягає до стягнення суд керувався наступним.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

На сьогоднішній день ОСОБА_1 МКП не має можливості вчасно виконувати взяті на себе договірні зобов'язання у зв'язку з відсутністю коштів, що підтверджується звітами про фінансові результати, який вказує на збитковість підприємства де збиток за 2014 рік склав 12 284 тис. грн., а також 3 472 тис. грн. за І півріччя 2015 p., а нараховані Позивачем штрафні санкції значно погіршують фінансове становище Відповідача. Також, значною обставиною, що впливає на фінансовий стан підприємства є багаторічна робота підприємства в збиток, оскільки тарифи на житлово-комунальні послуги не відповідали дійсній вартості таких послуг. Підтвердженням субсидування з власних коштів Підприємства споживачів послуг, є Протокол засідання територіальної комісії з погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу № 31/15 від 29 липня 2015 року де борг держави перед КМКП складає 13 898 996,43 грн.

Окрім того, Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (далі - НКРЕКП) встановлено тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення, на постачання теплової енергії, послуг з централізованого постачання гарячої води та опалення з нульовим рівнем рентабельності. Це призводить до того, що при різкому зростанні цін в нинішніх умовах встановлені тарифи стають збитковими, так як виплата індексації заробітної плати відповідно до законодавства (861,7 тис. грн.. в 2014 р. та 1 451,8 тис. грн. за 5 місяців 2015 р. які не враховані до складової тарифів), зростання плати за енергоносії, реагенти, паливно-мастильні матеріали, купівлю води (962,3 тис. грн. за 4 місяців 2015 р.) та ін., що фактично накопичує заборгованість перед постачальником теплової енергії ВП «Рівненська АЕС», при цьому виникають пеня, штрафи та витрати по ПДВ.

В 2014-2015 p.p. Відповідачем з Позивачем було укладено 17 мирових угод за борги попередніх періодів, які передбачають погашення реструктуризованого боргу в розмірі 200 тис. грн.. щомісяця. Дані суми не входять до розрахунку тарифів, але можуть бути враховані рівнем рентабельності в таких тарифах.

Судом також враховано, що встановлення та коригування тарифу НКРЕКП для ВП «Рівненська АЕС», як виробника послуг, та для Кузнецовського МКП, як споживача цих послуг з послідуючим наданням їх населенню та іншим споживачам, проводиться неодночасно, що підтверджується наступним.

31 березня 2014 року Постановою НКРЕКП № 252 встановлено тариф на теплову енергію для ВП «Рівненська АЕС» де з 01 квітня 2014 року для бюджетних організацій та інших споживачів тариф за 1 Гкал. теплової енергії склав 59,30 грн. (без ПДВ), коли в діючому тарифові КМКП покупна вартість теплової енергії становить 39,35 грн. за 1 Гкал. (без ПДВ). Відтак збитки КМКП за покупку теплової енергії за квітень-травень 2014 року склали 158 399,84 грн.

Також, для Відповідача у справі були встановлені тарифи на послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання Постановою № 664 від 13.06.2014 р. з 01.07.2014 року. При цьому, у розрахунку собівартості тарифу на послугу з централізованого постачання гарячої води не була врахована вартість покупної холодної води, так як при вартості холодної води в розмірі 4,33 грн. (без ПДВ) до складу тарифу на гарячу воду встановлено вартість холодної води в розмірі 1,59 грн. (без ПДВ), за рахунок чого КМКП недоотримало доходів за серпень-листопад в розмірі 1 250,82 тис. грн.

За період з червня 2014 року по травень 2015 року тільки у зв'язку з неодночасним встановленням та корегуванням тарифів НКРЕКП для Кузнецовського МКП та для ВП «Рівненська АЕС», підприємство зазнало збитків на загальну суму 2 896,76 тис. грн.. Разом з тим, Підприємство у своїй господарській діяльності на протязі 2014 -2015 роках приклало всіх зусиль для зменшення збитків підприємства, а саме: зменшено адміністративні та виробничі витрати, енергетичні ресурси паливно-мастильні матеріали на виробництво послуг.

Тому, на підставі наведеного та п.З ч.І ст. 83 ГПК України, ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України та п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суд України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» суд зменшує позовні вимоги в частині нарахованої пені на 50 %.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищенаведеної норми закону Позивач нарахував Відповідачу 3% річних в сумі 2306 грн.09 коп. та інфляційні в сумі 12560 грн. 43 коп. за період прострочки в оплаті з 25.10.2015р. по 19.11.2015 року.

Перевіривши поданий Позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних суд встановив його арифметичну правильність та правомірність нарахування.

В зв"язку з поданням заяви про зменшення суми позову в частині стягнення основного боргу в розмірі 455306 грн. 47 коп. Позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України судовий збір від суми зменшення позовних вимог.

На підставі ст. 49 ГПК України на Відповідача покладаються судові витрати з решти позовних вимог.

Керуючись статями 49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Кузнецовського міського комунального підприємство (34400, м.Кузнецовськ, Рівненська область, майдан Незалежності, 2, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, м.Кузнецовськ, Рівненська область, ) 16911,32 грн. - пені, 2306 грн. 09 коп. - 3% річних, 12560 грн. 43 коп. - інфляційних втрат.

3. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення пені в сумі 16911 грн. 32 коп..

4.Стягнути з Кузнецовського міського комунального підприємство (34400, м.Кузнецовськ, Рівненська область, майдан Незалежності, 2, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, м.Кузнецовськ, Рівненська область, ) 308,37 грн. судового збору.

5. Повернути Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, м.Кузнецовськ, Рівненська область, ) з Державного бюджету України 6829,94 грн. судового збору про що постановити ухвалу.

6. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписаний 17.12.2015 року.

Суддя Марач В.В.