РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2015Справа №910/16745/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ" ІНГОССТРАХ"

До Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер Поліс"

Про стягнення 34 649,20 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача Петренко С.В. - представник

Від відповідача 1 Чала І.М. - представник

Від відповідача 2 не з?явився

Суть спору

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" та Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер Поліс" про стягнення 34 649,20 грн.

Ухвалою суду від 02.07.2015 за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 910/16745/15 та призначено розгляд справи на 05.08.2015.

05.08.2015 відділом діловодства суду отримано від представника відповідача отримано відзив на позовну заяву.

В судове засідання 05.08.2015 представник позивача з'явився, підтримав своє клопотання, в якому просить направити судовий запит до Моторно (транспортного) страхового бюро України про надання повної інформації щодо полісів № № АВ/5689780 та АВ/9118286.

В судове засідання 05.08.2015 представники відповідачів не з?явились.

Ухвалою від 05.08.2015 розгляд справи відкладено на 13.10.2015 та направлено судовий запит.

12.10.2015 відділом діловодства суду отримано відповідь на судовий запит.

В судове засідання 13.10.2015 представник позивача з'явився, надав усні пояснення по суті спору.

В судове засідання 13.10.2015 представники відповідачів не з?явились.

Ухвалою суду від 13.10.2015 відкладено розгляд справи на 03.11.2015.

03.11.2015 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в зв'язку із нікчемністю договору № АВ/9118286.

В судовому засіданні 03.11.2015 представник позивача надав суду заяву про уточнення позовних вимог, зазначивши, що просить стягнути страхове відшкодування у розмірі 35 659,20 грн. з відповідача 1.

В судовому засіданні 03.11.2015 оголошено перерву до 13.11.2015.

В судовому засіданні 13.11.2015 представник позивача надав суду додаткові пояснення по справі.

В судовому засіданні 13.11.2015 представник відповідача 1 надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 6 495,84 грн.

В судовому засіданні 13.11.2015 оголошено перерву до 20.11.2015.

В судовому засіданні 20.11.2015 представник позивача надав суду усні пояснення по справі.

В судове засідання 20.11.2015 представник відповідача 1 з'явився, надав суду відзив по справі.

В судовому засіданні 20.11.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2012 року між позивачем як страховиком та ТОВ "АВТОПРИВАТ", як страхувальником, було укладено договір страхування наземного транспорту № МКН0А!4030917, відповідно до умов якого страховиком було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією автомобіля "ВАЗ 217030" д.р.н. НОМЕР_1.

Відповідно до довідки № 9123664, 08.12.2012 в м. Мукачеве сталася дорожньо - транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля ""ВАЗ 217030" д.р.н. НОМЕР_1 під ОСОБА_3 та автомобіля "Шевроле" д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.01.2013 гр. ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до страхового акту № И-390 позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про сплату страхового відшкодування у розмірі 36 159,20 грн.

Позивач зазначає, що на підставі вище зазначеного, ним було виплачене страхове відшкодування в розмірі 36 159,20грн.

За твердженням позивача, станом на момент вирішення спору, страхове відшкодування сплачено не було. Відповідач 1 відповідно до відзиву від 19.11.2015 № 08-03-18 зазначив що вражає обґрунтованою суму страхового відшкодування 29 163,36 грн. та проти стягнення такої суми ПАТ "НАСК "ОРАНТА" не заперечує.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Стаття 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Стаття 979 ЦК України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до п. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Право вимоги страховик отримує тільки в разі, якщо він виплатив страхове відшкодування, тобто вимога до винної особи по суті має регресний характер.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» (п. 37.1) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду.

Таким чином, підставою вважати порушеними права позивача відповідачем при невиплаті суми страхового відшкодування на користь позивача є саме неотримання коштів від відповідача протягом місяця від дня отримання страховою компанією регресної вимоги.

У відповідності до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Розмір франшизи, тобто суми, на яку зменшується страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих, встановленої полісом № АВ/5689780, складає 510 грн.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем не вирахувано суми ПДВ в розмірі 7 290,84 грн.

Відповідач заперечив проти задоволення вимоги позивача щодо стягнення розміру ПДВ, зазначивши, що оскільки суб'єкт, який отримав страхове відшкодування в розмірі 36 454,20 грн. з врахуванням суми ПДВ, не є платником податку на додану вартість, та позивачем не надано доказів сплати цих коштів за проведення ремонтних робіт та придбання запчастин у організації, яка є платником податку на додану вартість, то розмір виплаченого страхового відшкодування в розмірі 36 454,20 грн. є перевищенням розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до п. 196.1.3 п. 196.1 ст. 196 Податкового кодексу України операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особам, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість.

Податкові зобов'язання з податку на додану вартість виникають у платника податку на додану вартість, який здійснює операції з поставки товарів чи послуг, оскільки такі операції є об'єктом оподаткування податком на додану вартість.

Відповідно до п.п. а) п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківський установі, що обслуговує платника податку.

Таким чином, податкові зобов'язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником податку.

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються в т.ч. Законом України "Про страхування".

Згідно із статтею 9 Закону України "Про страхування" Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу підлягають задоволенню частково у розмірі 29 163,36 грн.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82 - 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 32, офіс 402, ) страхове відшкодування в розмірі 29 163 (двадцять дев'ять тисяч сто шістдесят три) грн. 36 коп. , судовий збір в розмірі 1 534 (одна тисяча п'ятсот тридцять чотири) грн.

3. В іншій частині відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.11.2015.

Суддя Л.В. Прокопенко