ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2015 року Справа № 904/8792/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Герасименко І.М. (доповідач)

судді: Кузнецова І.Л., Чус О.В.

секретар судового засідання: Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

представник позивача: ОСОБА_1

представник відповідача: ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград, Дніпропетровської області,

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2015р. у справі № 904/8792/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м.Павлоград, Дніпропетровської області,

до Приватного акціонерного товариства "КЕМ", м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області,

про внесення змін до договору № 14-16/529-КП від 18.09.2014р.,

В С Т А Н О В И В :

01.10.2015р. Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "КЕМ", в якій просить суд внести зміни до договору № 14-16/529-КП від 18.09.2014р., шляхом доповнення його пунктом 5.3.1. наступного змісту: "5.3.1. "Розрахунки за продукцію, що постачається постачальником за специфікацією до договору: від 18.09.2014р. на суму 2 042 544 грн. 82 коп.; від 13.11.2014р. на суму 2 880 грн. 00 коп.; від 18.09.2014р. на суму 2 736 грн. 00 коп.; від 03.10.2014р. на суму 11 070 грн. 00 коп. здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в строк до 31.12.2015р.".

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2015р. по справі №904/8792/15 (суддя Фещенко Ю.В.) в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору покладено на позивача. Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано доказів наявності істотної зміни обставин, наявність яких є підставою для внесення змін до договору.

Не погодившись з рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2015р. у справі № 904/8792/15, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи. Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/8792/15 від 29.10.2015р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та внести зміни до Договору №14-16/529-КП від 18.09.2014р., укладеного між позивачем та відповідачем, доповнивши його пунктом 5.3.1. наступного змісту: « 5.3.1. Розрахунки за продукцію, що постачається постачальником за специфікацією до договору: від 18.09.2014р. на суму 2 042 544 грн. 82 коп.; від 13.11.2014р. на суму 2 880 грн. 00 коп.; від 18.09.2014р. на суму 2 736 грн. 00 коп.; від 03.10.2014р. на суму 11 070 грн. 00 коп. здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в строк до 31.12.2015р.».

Зміна складу судової колегії відбулась на підставі розпорядження секретаря судової палати ОСОБА_3 від 04.12.2015р., справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Герасименко І.М. (доповідач), судді: Кузнецова І.Л., Чус О.В.

В судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду 10.12.2015р. представник позивача підтримав апеляційну скаргу; представник відповідача просить рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, дослідивши докази по справі, в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 18.09.2014р. між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі - покупець, позивач) та Приватним акціонерним товариством "КЕМ" (далі - постачальник, відповідач) було укладено договір № 14-16/529-КП (далі - договір) (а.с.14-17), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, передбаченим договором, постачальник зобов'язався поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (далі - продукція), в асортименті, кількості, в строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в специфікації, яка є невід'ємною частиною договору (пункт 1.1. договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами. Сторони дійшли згоди, що у випадку належного виконання обома сторонами своїх зобов'язань, строк договору встановлюється до 31.12.2014 включно. У випадку невиконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобов'язань за договором, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами всіх прийнятих на себе зобов'язань (пункт 8.1. договору).

Доказів зміни або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

На виконання умов договору, відповідач поставив позивачу продукцію:

- специфікація від 18.09.2014р. на суму 2042544,88грн.;

- специфікація від 13.11.2014р. на суму 2880,00грн.;

- специфікація від 18.09.2014р. на суму 2736,00грн.

Факт поставки продукції підтверджено видатковими накладними: № від 13.10.2014р., № від 16.10.2014р., № від 04.11.2014р., № від 11.11.2014р., № від 24.11.2014р., № від 16.12.2014р., № від 24.12.2014р., № від 24.12.2014р. (а.с. 70-77).

Судом було вірно встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, правовідносини за яким регулюються § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В момент укладення договору сторонами були визначені строки та порядок оплати поставленого товару. Відповідно до п.5.3 договору, розрахунки за поставлену постачальником продукцію за цим договором здійснюються покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на 60 (шістдесятий) календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції, якщо інший більший термін відстрочки оплати не обговорений у відповідній специфікації. У разі , якщо термін оплати припадає на вихідний / неплатіжний день, оплата здійснюється на наступний банківський день. Датою оплати вважається дата списання коштів з поточного рахунку покупця.

Слід врахувати, що відповідно до п. 4.4 договору, датою поставки вважається дата, зазначена представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником про приймання продукції.

Позивач просить змінити договір шляхом доповнення його пунктом 5.3.1. наступного змісту: "5.3.1. "Розрахунки за продукцію, що постачається постачальником за специфікацією до договору: від 18.09.2014 на суму 2 042 544 грн. 82 коп.; від 13.11.2014 на суму 2 880 грн. 00 коп.; від 18.09.2014 на суму 2 736 грн. 00 коп.; від 03.10.2014 на суму 11 070 грн. 00 коп. здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в строк до 31.12.2015.".

Позивач звернувся з позовом про внесення змін до договору, шляхом доповнення його пунктом 5.3.1, в якому він фактично просить встановити новий строк оплати за продукцію, що вже фактично отримана і строк розрахунку за яку вже було узгоджено сторонами в договорі та в специфікаціях.

При цьому, позивач обґрунтовує необхідність доповнення договору пунктом 5.3.1 посиланням на ч.1 ст.652 Цивільного кодексу України, а саме тим, що розрахунки за вироблену та направлену до обєднаної енергетичної системи країни, з ТЕС проводить держава в особі Державного підприємства «Енергоринок». В теперішній час, зважаючи на проведення АТО, подолання збройної агресії, держава в особі ДП «Енергоринок» не в повній мірі розраховується за придбану у ТЕС електроенергію, в свою чергу ТЕС не мають можливості розрахуватися з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» за поставлене вугілля.

Вказує на те, що сторони на момент укладання договору №14-16/275-КП не могли передбачити у майбутньому, з усією обачністю та добросовісністю, різкого погіршення умов ведення господарської діяльності, сторони не могли передбачити ворожої агресії, проведення АТО, що ДП «Енергоринок» зупинить розрахунки за вироблену та поставлену електроенергію, що держава в першу чергу буде спрямовувати грошові кошти на відновлення обороноздатності країни. Посилається на те,що викладені вище обставини свідчать, що подальше виконання договору, без відповідних змін, порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з положеннями частини 1 статті 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

При наявності істотної зміни обставин, що істотно порушила баланс інтересів сторін, сторони спочатку здійснюють спроби щодо зміни або розірвання договору за взаємною згодою, як зазначено у частині 1 статті 651 Цивільного кодексу України.

Відповідно до приписів статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

З матеріалів справи вбачається наявність спору між позивачем та відповідачем, оскільки відповідно до листа № 44 від 29.09.2015 відповідачем було надано відмову від підписання запропонованої позивачем додаткової угоди щодо внесення змін до договору.

Слід врахувати, що суттєвою зміною обставин в розумінні статті 652 Цивільного кодексу України є непередбачена зміна зовнішніх обставин, яка не залежить від волі сторін. При цьому, обставини повинні змінитись настільки, що якби сторони могли це передбачити , вони не уклали би такий договір або уклали би його на інших умовах.

Разом з цим, при наявності суттєвої зміни обставин, зміна договору за рішенням суду допускається лише у виключних випадках. Для цього, крім наявності чотирьох умов, передбачених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України, необхідна наявність, ще однієї з двох умов: розірвання договору суперечить громадським інтересам, або потягне для сторін збитки, що значно перевищують витрати необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Так, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

При цьому, зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Враховуючи зміст Постанови Верховного суду України від 27.02.2012 за № 3-9гс12, закон пов'язує можливість зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України при істотній зміні обставин.

Таким чином, при зверненні з вимогами про зміну умов договору, на підставі статті 652 Цивільного кодексу України на позивача покладається, у відповідності до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок довести ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, але дослідивши докази по справі, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наявності усіх чотирьох умов, необхідних для зміни договору, у зв'язку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, позивачем не доведено.

Так, погіршення становища підприємства позивача внаслідок необхідності виконання договірних зобов'язань, різке погіршення умов ведення господарської діяльності, проведення АТО, ворожа агресія, а також те, що ДП "Енергоринок" зупинило розрахунки за вироблену та поставлену електроенергію не є підставою вважати, що зміна обставин про яку зазначає позивач, зумовлена причинами, які останнім не могли бути усунуті після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від нього вимагалися.

Зміна економічної ситуації є комерційним ризиком сторін договору, а тому ці обставини не можуть вважатися підставами для зміни або розірвання договору. Крім того, укладення договору та узгодження його умов між сторонами в існуючий редакції відбувалося в той період, коли вже існували обставини, на які посилається позивач у позовній заяві.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція також викладена у Постановах Верховного Суду України від 21.04.2010, від 26.05.2010 (справа № 6-3821св10).

Таким чином, при укладенні спірного договору 18.09.2014р. та покладаючи на себе певні зобов'язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати, що в країні існує нестабільна економічна ситуація, проводиться антитерористична операція, крім того збільшується кількість неплатоспроможних суб'єктів ринкових відносин, тому наявність усіх обов'язкових умов для зміни договору, передбачених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України, відсутня.

Судовий збір відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Таким чином, підстави для зміни або скасування рішення суду, передбачені статтею 104 ГПК України, відсутні, а в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.99,101,103,105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград, Дніпропетровської області, - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2015 року по справі №904/8792/15, - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України на протязі 20 днів.

Повний текст постанови підписано 15.12.2015р.

Головуючий І.М. Герасименко

Судді І.Л. Кузнецова

ОСОБА_4