ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року Справа № 908/130/15-г
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Панової І.Ю.,
суддів:Білошкап О.В., Жукової Л.В.,
розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК"
на ухвалугосподарського суду Запорізької області від 02.06.2015
та постановуДонецького апеляційного господарського суду від 07.09.2015
у справі № 908/130/15-г господарського суду Запорізької області
за заявоюПублічного акціонерного товариства "Златобанк"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Золотий Урожай"
пробанкрутство
за участю представників сторін: від Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" - Яцько Р.М., Міщенко І.С., Пісна Д.В.; від Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" - Косенко А.П., Мельниченко І.О.; від Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" - Новік В.М.

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.06.2015 у справі № 908/130/15-г, зокрема, визнано вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (далі - "АТ "Ощадбанк") в розмірі 1 654 547 432,22 грн.

Затверджено реєстр вимог кредиторів, де вимоги АТ "Ощадбанк" в розмірі 1 592 420 751,76 грн. основного боргу включено до четвертої черги, вимоги в розмірі 61 148 680,46 грн. пені включено до шостої черги.

Окремо внесено до реєстру вимоги забезпечені заставою майна боржника, зокрема, вимоги АТ "Ощадбанк" в розмірі 978 000,00 грн.

Зобов'язано розпорядника майна внести до реєстру окремо відомості про майно боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Золотий Урожай" (далі - ТОВ "ТД "Золотий Урожай"), що є предметом забезпечення.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 07.09.2015 у справі № 908/130/15-г, зокрема, ухвалу господарського суду Запорізької області від 02.06.2015 у справі № 908/130/15-г в частині віднесення до четвертої черги вимог кредиторів вимоги АТ "Ощадбанк" в розмірі 1 592 420 751,76 грн.; віднесення до шостої черги вимог кредиторів вимоги АТ "Ощадбанк" в розмірі 61 148 680,46 грн. - залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Публічне акціонерне товариство "СБЕРБАНК" (далі - ПАТ "СБЕРБАНК") звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, просило скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 02.06.2015 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 07.09.2015 у справі № 908/130/15-г, в частині визнання та включення до реєстру кредиторських вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" в розмірі 1 592 420 751,76 грн. (віднесені до четвертої черги, як такі що не забезпечені заставою) та в розмірі 61 148 680,46 грн. пені (віднесені до шостої черги) та відмовити в їх задоволенні, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 1, ч. 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 1, 11 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 43, 103 ГПК України.

Переглянувши у касаційному порядку прийняті у даній справі судові акти, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.01.2015 за заявою Публічного акціонерного товариства "Златобанк" порушено провадження у справі № 908/130/15-г про банкрутство ТОВ "ТД "Золотий Урожай", введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Власову С.А.

26.01.2015 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднене оголошення № 13892 про порушення справи про банкрутство ТОВ "ТД "Золотий Урожай".

26.02.2015 до господарського суду надійшла заява АТ "Ощадбанк" з вимогами до боржника.

Розглянувши вимоги АТ "Ощадбанк" в розмірі 1 654 547 432,22 грн. (з яких: 1 592 420 751,76 грн., вимоги незабезпечені заставою майна боржника (з них: 1 446 581 192,75 грн. боргу за кредитом та процентами, 17 628 193,69 грн. трьох процентів річних, 128 211 365,32 грн. інфляційних втрат), 61 148 680,46 грн. пені, 978 000,00 грн. - забезпечені вимоги), суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі встановив, що вимоги банку ґрунтуються на договорі кредитної лінії №26-15-09/11 від 05.08.2011, додаткових договорах до нього №1 від 27.12.2011, №2 від 07.08.2012, №3 від 21.09.2012, №4 від 19.10.2012, №5 від 21.03.2013, №6 від 28.02.2014 та забезпечені заставою майна боржника на підставі договору іпотеки №57 від 19.11.2012.

Також, господарський суд встановив, що розмір забезпечених вимог складає 978 000,00 грн., що відповідає оцінці майна, погодженій сторонами у пункті 1.3 відповідного договору іпотеки.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність визнання вимог АТ "Ощадбанк" в розмірі 1 654 547 432,22 грн., з яких: 1 592 420 751,76 грн. - вимоги четвертої черги задоволення; 61 148 680,46 грн. пеня - вимоги шостої черги; 978 000,00 грн. - забезпечені вимоги.

За результатами апеляційного перегляду ухвали господарського суду від 02.06.2015 суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові від 07.09.2015, розглянувши заяву АТ "Ощадбанк" із грошовими вимогами до боржника в розмірі 1 654 547 432,22 грн., встановив, що між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Урожай" був укладений та виконувався кредитний договір від 05.08.2011 № 26-15-09/11 із змінами та доповненнями, максимальна сума ліміту кредитування за яким визначена 700 000 000 грн., та загальна заборгованість за ним складає 1 654 547 432,22 грн., з яких:

- 1 414 302 708,21 грн. - заборгованість за кредитом та процентами;

- 240 244 724,01 грн. - заборгованість за штрафними санкціями, пенею.

Зазначений договір кредитної лінії забезпечується іпотечним договором № 57 від 19.11.2011, який укладений між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Золотий урожай".

Постанова суду другої інстанції в цій частині мотивована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Золотий урожай", як майновий поручитель, в силу договору зобов'язалось виконати в повному обсязі зобов'язання позичальника, а саме:

- повернути кредитні кошти в загальному розмірі 700 000 000 грн.;

- сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісійні винагороди та штрафні санкції, інші платежі.

АТ "Ощадбанк" 01.04.2014 звернулось до позичальника - ТОВ "Торгівельна компанія "Урожай" з письмовою вимогою про дострокове повернення кредиту на підставі пунктів 3.3.1. п. 3.3 кредитного договору.

Колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що АТ "Ощадбанк" звернулось із заявою про визнання його кредитором в даній справі про банкрутство до боржника ТОВ "ТД "Золотий Урожай" за вказаним кредитним договором від 05.08.2011 № 26-15-09/11, як до майнового поручителя ТОВ "Торгівельна компанія "Урожай", тобто, вимоги АТ "Ощадбанк" до ТОВ "ТД "Золотий Урожай" ґрунтуються на договорі іпотеки, п. 3.1.5 якого передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі, включаючи сплату основної суми боргу, неустойки, процентів та інших платежів, витрат пов'язаних з пред'явленням вимоги і звернення стягнення на предмет іпотеки, збитків, завданих порушенням основного зобов'язання, витрати на утримання і збереження предмета іпотеки.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції в оскаржуваної постанові дійшов висновку, що вимоги АТ "Ощадбанк" про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 1 654 547 432,22 грн. та включення їх до реєстру вимог кредиторів до четвертої та шостої черги, які виникли внаслідок заборгованості за кредитним договором, в тому числі, вимоги забезпечені іпотекою, віднесені в реєстрі окремо в розмірі 978 000 грн., є правомірними, отже, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 02.06.2015 правомірно вніс вимоги кредитора АТ "Ощадбанк" в загальному розмірі 1 654 547 432,22 грн. за черговістю до реєстру вимог кредиторів.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що ухвала господарського суду від 02.06.2015 та постанова суду апеляційної інстанції від 07.09.2015, в частині розгляду грошових вимог АТ "Ощадбанк" до ТОВ "ТД "Золотий Урожай" прийняті із порушенням вимог ст. 43 ГПК України, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника;

конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника;

забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Згідно вимог ч. ч. 2, 8 ст. 23 вказаного Закону, забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів, у порядку, встановленому цією статтею, при цьому, зокрема, у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою, у тому числі і вимоги, кредиторів, що виникли із зобов'язань у процедурі розпорядження майном боржника чи в процедурі санації боржника, у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Згідно з ч. 9 ст. 45 вказаного Закону, погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.01.2015 за заявою ПАТ "Златобанк" порушено провадження у справі № 908/130/15-г про банкрутство ТОВ "ТД "Золотий Урожай", введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Власову С.А.

26.01.2015 на офіційному веб - сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднене оголошення № 13892 про порушення справи про банкрутство ТОВ "ТД "Золотий Урожай".

26.02.2015 до господарського суду надійшла заява АТ "Ощадбанк" з вимогами до боржника в розмірі 1 654 547 432,22 грн.

Виходячи із вимог ч. 2 ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги.

Колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на те, що, враховуючи вимоги ст. 25 Закону, ухвала за результатами попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору підчас прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів.

Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).

На підставі вимог ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судами попередніх інстанцій в оскаржуваних ухвалі та постанові встановлено, що АТ "Ощадбанк" звернулось із заявою про визнання його кредитором у справі про банкрутство боржника - ТОВ "ТД "Золотий Урожай" в розмірі 1 654 547 432,22 грн., як до майнового поручителя ТОВ "Торгівельна компанія "Урожай", тобто, вимоги АТ "Ощадбанк" до ТОВ "ТД "Золотий Урожай" ґрунтуються на договорі іпотеки № 57 від 19.11.2011, яким забезпечено кредитний договір від 05.08.2011 № 26-15-09/11 укладений між АТ "Ощадбанк" та ТОВ "Торгівельна компанія "Урожай".

Згідно вимог ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;

майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.

Частиною 6 ст. 3 вказаного Закону визначено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Виходячи із вимог частини першої ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.

Згідно вимог ч. 1 ст. 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Частиною 4 ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує.

Виходячи із вказаних правових норм, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що вразі невиконання боржником основного кредитного зобов'язання, кредитор має право отримати задоволення своїх вимог, передбачених ст. 7 Закону України "Про іпотеку", від майнового поручителя, зокрема, в процедурі банкрутства останнього, але виключно лише за рахунок проданого в ліквідаційній процедурі предмету забезпечення, тобто незалежно від їх розміру вказані вимоги за їх правовою природою є забезпеченими.

Обсяг задоволення вказаних вимог прямо залежить від вартості фактичної реалізації предмета майнової поруки в ліквідаційної процедурі відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В даному випадку, судами попередніх інстанцій в оскаржуваних ухвалі та постанові встановлено, що боржник - ТОВ "ТД "Золотий Урожай" не одержував кредитні кошті від АТ "Ощадбанк" та є майновим поручителем згідно договору іпотеки № 57 від 19.11.2011, яким забезпечено виконання кредитного договору від 05.08.2011 № 26-15-09/11, укладеного між АТ "Ощадбанк" та ТОВ "Торгівельна компанія "Урожай" загальна заборгованість за яким склала 1 654 547 432,22 грн., з яких:

- 1 414 302 708,21 грн. - заборгованість за кредитом та процентами;

- 240 244 724,01 грн. - заборгованість за штрафними санкціями, пенею.

Донецьким апеляційним господарським судом в постанові встановлено, що пунктом 3.1.5 договору іпотеки № 57 від 19.11.2011 передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі, включаючи сплату основної суми боргу, неустойки, процентів та інших платежів, витрат пов'язаних з пред'явленням вимоги і звернення стягнення на предмет іпотеки, збитків, завданих порушенням основного зобов'язання, витрати на утримання і збереження предмета іпотеки.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних ухвалі та постанові, в порушення вимог ст. 43 ГПК України, в мотивувальній частині не з'ясували правову природу вимог АТ "Ощадбанк" до боржника - майнового поручителя та належним чином не обґрунтували своїх висновків, чому саме грошові вимоги АТ "Ощадбанк" до боржника, що випливають у тому числі з майнової поруки, віднесені в розмірі 1 592 420 751,76 грн. - до четвертої черги задоволення вимог кредиторів, у сумі 61 148 680, 46 грн. - до шостої черги вимог кредиторів.

Крім того, своїх висновків про визнання та внесення до реєстру окремо вимог які забезпечені заставою майна боржника у сумі 978 000, 00 грн. суди попередніх інстанцій з посиланням на норми права, в порушення вимог ст.ст. 43,84 ГПК України, також не мотивували.

Відповідно до ч. 1 ст.11110 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції від 02.06.2015 та постанова суду апеляційної інстанції від 07.09.2015 у справі № 908/130/15-г, в частині розгляду грошових вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" до ТОВ "Торговий дім "Золотий Урожай" підлягають скасуванню, а справа в частині грошових вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" до ТОВ "Торговий дім "Золотий Урожай" підлягає передачі на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 02.06.2015 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 07.09.2015 у справі № 908/130/15-г, в частині розгляду грошових вимог Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Золотий Урожай" скасувати. Справу № 908/130/15-г в частині грошових вимог Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Золотий Урожай" передати на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

Головуючий І.Ю. Панова

Судді О.В. Білошкап

Л.В. Жукова