ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.12.15р. Справа № 904/9312/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", (м. Київ)

до Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенгерго", (м. Нікополь, Дніпропетровська область)

про стягнення 25 277 281,52 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 - заст. нач. відділу (дов. № 14-127 від 13.05.15р.)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі-позивач) звернулось до господарського суду із позовом до Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенгерго" (далі-відповідач) про стягнення 25 277 281,52 грн.

Сума позову складається з наступних сум: 13 950 661,06 грн. - основний борг, 2 131 832,70 грн. - пеня, 459 478,47 грн. - 3% річних, 8 735 309,29 грн. - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором на купівлю-продаж природного газу № 787/14-ТЕ-3/ПТ від 17.12.13р., в частині своєчасного розрахунку за поставлений природний газ.

26 листопада 2015 року представник Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенгерго" подав до суду відзив на позовну заяву № 1254 від 25.11.15р., в якому з позовними вимогами позивача не погоджується та зазначає, що прострочення сплати боргу відбулося у зв'язку з скрутним фінансовим станом підприємства, по причині відсутності коштів та неприбутковості підприємства. Отже, враховуючи викладене, відповідач просить суд зменшити розмір пені та прострочення зобов'язання на 70%.

Відзив розглянуто та приєднано до матеріалів справи.

Позивач 01 грудня 2015 року подав до канцелярії суду заперечення, в яких проти відзиву відповідача щодо зменшення розміру пені на 70% заперечує, вважає доводи викладені у відзиві необґрунтованими і такими, не підлягають задоволенню, у зв'язку з чим, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але 08.12.15р. подав до канцелярії суду клопотання в якому просить суд розглядати справу без його участі, у зв'язку з неможливістю направити уповноваженого представника в судове засідання.

За таких обставин господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому, суд вважає достатніми матеріали справи для слухання справи у відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерне компанія", як продавець, та Нікопольським комунальним підприємством "Нікопольтеплоенгерго", як покупець, було укладено договір на купівлю-продаж природного газу № 787/14-ТЕ-3/ПТ.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 договору).

Згідно п. 1.1. договору, продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням (п. 1.2. договору та додаткової угоди № 2 до договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, продавець передає покупцеві з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 12 623,4 тис. куб. м.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

У відповідності до п. 5.2. договору та додаткової угоди № 1 до договору, ціна за 1000 куб. м. газу становить 1 091,00 грн. з урахування збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розділ і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість.

До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 1 091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1 309,20 грн.

Згідно п. 6.1. договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору, позивач поставив протягом січня - грудня 2014 року, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 10 655,867 тис. куб. м. на загальну суму 13 950 661,06 грн., що підтверджується актами приймання-передачі газу, які додаються до позовної заяви (а.с. 24 - 29).

Отже, позивач зазначає, що свої зобов'язання згідно договору купівлі-продажу природного газу № 787/14-ТЕ-3/ПТ від 17.12.13р. виконав в повному обсязі.

Відповідач в свою чергу свої зобов'язання за вищевказаним договором поставки природного газу не виконав належним чином, за поставлений природний газ вчасно не розрахувався.

Таким чином, станом на 22.09.2015 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за отриманий природний газ у загальному розмірі 13 950 661,06 грн.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за отриманий природний газ за договором на купівлю-продаж природного газу № 87/14-ТЕ-3/ПТ від 17.12.2013 року у сумі 13 950 661,06 грн.

Приймаючи рішення господарський суд виходить із наступного.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства. Якщо у зобов'язаннi встановлений строк (термiн) його виконання, то воно пiдлягає виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Викладене є підставою для задоволення позову в частині стягнення основного боргу у сумі 13 950 661,06 грн.

За порушення відповідачем виконання грошового зобов'язання позивачем нараховано 3% річних у розмірі 459 478,47 грн. та інфляційні втрати у сумі 8 735 309,29 грн., згідно розрахунку (а.с. 18 - 20).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача судом встановлено, що розрахунок інфляційних втрат та 3% річних відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає задоволенню, а саме, інфляційні втрати у сумі 8 735 309,29 та 3% річних у сумі 459 478,47 грн.

Згідно п. 7.2. договору, у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору, покупець зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

На підставі п. 7.2. договору, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у сумі 2 131 832,70 грн., згідно розрахунку, який додається до позовної заяви (а.с. 18 - 20).

За ст.ст. 611, 549, 551 Цивільного кодексу України, у разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

Враховуючи викладене, та перевіривши розрахунки позивача судом встановлено, що розрахунок пені відповідає вимогам чинного законодавства.

При викладених обставинах вимогу позивача щодо стягнення з відповідача пені у сумі 2 131 832,70 грн. слід визнати обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

26 листопада 2015 року представником Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенгерго" надано до суду відзив на позовну заяву № 1254 від 25.11.15р., в якому просить суд зменшити розмір пені та прострочення зобов'язання на 70%.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. В аспекті права на справедливий суд, передбаченого міжнародним договором, суд звертає увагу на наступні обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Господарський суд відмовляє відповідачу у задоволенні клопотання, яке вказане у відзиві на позовну заяву № 1254 від 25.11.15р., а саме, в задоволенні зменшення розміру пені та прострочення зобов'язання на 70%, оскільки вони нараховані згідно умовам договору та чинного законодавства, а щодо зменшення їх судом, згідно п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, є правом, а не обов'язком суду і тільки у виняткових випадках.

Також, вищевказаний відзив відповідача не підлягає задоволенню, тому, що Нікопольське комунальне підприємство "Нікопольтеплоенгерго" не надало належних доказів в обґрунтування викладених у відзиві обставин. Крім того, в судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заперечував проти задоволення даного клопотання відповідача, оскільки фінансовий стан підприємства не є поважною причиною для несплати штрафних санкцій.

Викладене є підставою для задоволення позову у повному обсязі. Судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 546, 549, 551, 599, 610, 611, 612, 629, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193, 218 Господарського кодексу України, ст. 33, 34, 49, ст. 75, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенгерго" (53213, Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, буд. 12 а; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ) - 13 950 661 (тринадцять мільйонів дев'ятсот п'ятдесят тисяч шістсот шістдесят одна) грн. 06 коп. основного боргу, 2 131 832 (два мільйони сто тридцять одна тисяча вісімсот тридцять дві) грн. 70 коп. пені, 459 478 (чотириста п'ятдесят дев'ять тисяч чотириста сімдесят вісім) грн. 47 коп. 3% річних, 8 735 309 (вісім мільйонів сімсот тридцять п'ять тисяч триста дев'ять) грн. 29 коп. інфляційних втрат, 182 700 (сто вісімдесят дві тисячі сімсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 14.12.15р.

Суддя ОСОБА_2