УХВАЛА

14.12.2015Справа № 910/29521/14

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Майстерліфт"

до комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району міста Києва

про стягнення 54 719,13 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача - не з"явились

Від відповідача: не з"явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості у зв"язку з неналежним виконанням умов договору на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів у розмірі 54 719,13 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 31.12.2014 порушено провадження у справі №910/29521/14.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.03.2015 по справі № 910/29521/14 стягнуто з комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району міста Києва" (02217, м. Київ, Деснянський район, вул. Закревського, буд. 15, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Майстерліфт"(04073, м. Київ, Оболонський район, пров. Куренівський, буд. 17, літера "Ш", ) основний борг в розмірі 42715 (сорок дві тисячі сімсот п"ятнадцять) грн. 13 коп., інфляційні збитки в сумі 9430 ( дев"ять тисяч чотириста тридцять) грн. 56 коп, 3% річних в сумі 2573 (дві тисячі пятсот сімдесят три) грн. 44 коп.. та судовий збір у розмірі 1827(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

27.03.2015 на виконання рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2015 у справі №910/29521/14 було видано наказ.

13.11.2015 через канцелярію суду від комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району міста Києва надійшла заява про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2015 у справі №910/29521/14.

У зв'язку з наведеним суд призначив судове засідання з викликом представників сторін на 14.12.2015.

Представники позивача та відповідача в судове засідання 14.12.2015 не з'явилися, причин неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Ухвала суду від 27.11.2015 отримана відповідачем 04.12.2015, що підтверджується відміткою на звороті ухвали та повідомленням про вручення поштового відправлення № 02 0 (в матеріалах справи).

Ухвала суду від 27.11.2015 отримана відповідачем 04.12.2015, що підтверджується відміткою на звороті ухвали та повідомленням про вручення поштового відправлення № 04 6(в матеріалах справи).

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач та відповідач повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання позивач та відповідач були належні чином повідомлені, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України заява про розстрочку виконання рішення суду може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши подані матеріали, суд вважає, що вищезазначена заява комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району міста Києва належним чином не обґрунтована та така що не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним:

У зазначеній заяві боржник вказує, що підприємство не може сплатити одноразово суму, визначену у рішенні суду, зважаючи на наступне.

Як стверджує заявник, контрагенти останнього належним чином не виконують перед відповідачем грошові зобов'язання, що зумовило виникнення дебіторської заборгованості. Відповідач вживає заходи для стягнення коштів з контрагентів за рішеннями суду, стягує заборгованість з споживачів, що заборгували підприємству за надані послуги, та відповідні накази передаються і перебувають на виконанні у відділах державних виконавчих служб. У зв'язку з чим, за рахунок стягнень та добровільної сплати по судових наказах, відповідач має намір погасити заборгованість у справі № 910/29521/14.

Крім того, відповідач зазначає, що в підтвердження платоспроможності та виконання рішень суду, комунальному підприємству "ДИРЕКЦІЯ З УПРАВЛІННЯ ТА ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ" Деснянського району м. Києва розстрочено та виконуються рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/17097/15 та Деснянського районного суду міста Києва у справі № 754/8996/14-ц.

З огляду на викладене, як стверджує заявник, стягнення суми боргу за рішенням, без розстрочки виконання рішення суду, зумовить неможливість погасити заборгованості за іншими платежами, податками та зборами. Саме тому, відповідач вважає, що у випадку арешту його рахунків і майна це заблокує його господарську діяльність та унеможливить повне виконання ним боргових зобов'язань перед кредиторами і в майбутньому призведе до його банкрутства.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 7.1.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17 жовтня 2012 року N 9 (далі - постанова) розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. Розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Згідно з п. 7.2. постанови підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Виходячи з наведених вище обставин, норм процесуального права та роз'яснень господарського суду касаційної інстанції, суд зазначає таке.

По-перше, боржником не надано фінансової звітності, банківської інформації про рух коштів та іншої звітної та бухгалтерської документації, з якої суд міг дійти висновку про тяжкий фінансовий стан заявника.

По-друге, суд відзначає, що жодна з обставин, наведених боржником у заяві в її обґрунтування, не є тими виключними обставинами, які б давали підстави суду для розстрочки виконання рішення від 10.03.2015. Тобто боржником не наведено у заяві від 12.11.2015 жодної документально підтвердженої обставини, яка фактично унеможливлює виконання рішення суду від 10.03.2015.

Крім того, суд вказує на те, що до заяви боржника додано реєстр судових наказів, переданих до відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві відповідно до якого передано 335 наказів за якими на користь заявника будуть стягнуті грошові кошти у сумі 508 103,58 грн.

При цьому суд зазначає, що положеннями ч. 1 ст. 42 та ч. 2 і ст. 218 Господарського кодексу України унормовано, що підприємництвом визнається самостійна, ініціативна та на власний ризик господарська діяльність, а відсутність у боржника необхідних коштів не може бути обставиною, що звільняє від господарсько-правової відповідальності за невиконання господарських зобов'язань.

Суд, вирішуючи питання щодо розстрочки виконання рішення суду від 10.03.2015 у справі № 910/29521/14, бере до уваги принцип рівності матеріальних інтересів обох сторін у справі та зазначає, що непогашення боржником заборгованості з моменту винесення рішення у даній справі та наявність інфляційних процесів у економіці держави за вказаний період часу порушує матеріальні інтереси позивача (стягувача), а також може призвести до негативних наслідків для нього.

По-четверте, боржником жодним чином не обґрунтовано необхідність розстрочки виконання рішення суду від 10.03.2015 у справі № 910/29521/14 - до 28.12.2015 та не вказано механізму, за допомогою якого останній набуде змогу виконати вказане рішення в майбутньому згідно наданого графіку.

У зв'язку з викладеним, з наданих заявником документів не вбачається відсутність можливості у заявника одномоментно виконати рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2015 у справі № 910/29521/14, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання вказаного рішення.

Згідно практики розгляду справ про відстрочку/розстрочку Вищим господарським судом України (зокрема, Постанова від 12.01.2011 справі N 30/325), то там зазначено, що „законодавець у будь-якому випадку пов'язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення". При цьому, на думку Вищого господарського суду України, тяжке фінансове становище та нерентабельність господарської діяльності не є тими виключними обставинами, які дають підстави для розстрочення виконання судового рішення, якщо важке фінансове становище відповідача утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних, незалежних від відповідача обставин.

Пункт 1 ст. б Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, що, зважаючи на положення ч. 1 ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, гарантує кожному право на справедливий суд.

У відповідності до ч. 1 ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

У відповідності до ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном.

У відповідності до положень ст. 617 Цивільного кодексу України, недодержання своїх обов'язків контрагентом, боржника, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до приписів статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням того, що боржником не надано жодних документів, які б дали можливість встановити розмір надходжень (доходів) відповідача, як-от: звіт про фінансові результати, баланс з відміткою органу статистики за підписом керівника та головного бухгалтера, виписки з обслуговуючих банків про стан рахунку та обороти на ньому за останні 6 (шість) місяців, - відповідачем не надано документів, підтверджуючих наявність у нього скрутного фінансового становища, враховуючи, що без інформації про розмір прибутків за звітний період інформація про розмір витрат юридичної особи не вказує на її фінансовий стан.

Таким чином, відповідач не надав доказів, в розумінні ст. 34 ГПК України про наявність у нього скрутного фінансового становища та не навів і не підтвердив наявність виключних обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

У зв'язку з наведеним, надання відповідачу розстрочки виконання рішення суду про стягнення на користь позивача грошових коштів є безпідставним .

За таких обставин, керуючись ст.ст. 86, 121 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району м. Києва про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2015 у справі № 910/29521/14, за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕРЛІФТ" до комунального підприємства "ДИРЕКЦІЯ З УПРАВЛІННЯ ТА ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ" Деснянського району м. Києва про стягнення 54 719,13 грн. відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення.

3. Дана ухвала оскарженню не підлягає.

4. Копію ухвали розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.