КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2015 р. cправа№ 910/14758/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю

представників: позивача - Коновал Т.В.

відповідача - Муратова Н.М.

третьої особи - Мірошник М.М.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія інженерної взаємодії в авіації»

на рішення Господарського суду м. Києва від 20.08.2015 р.

у справі № 910/14758/15 (суддя - Привалов А.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія інженерної взаємодії в авіації»

до Дочірнього підприємства «Інститут Київінжпроект» Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий проектний інститут «Київпроект»

третя особа Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал»

про стягнення 101975,95 грн

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія інженерної взаємодії в авіації» (далі - позивач) звернулось з позовом до Дочірнього підприємства «Інститут Київінжпроект» Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий проектний інститут «Київпроект» (далі - відповідач) про стягнення з відповідача 70 000,00 грн основного боргу за договором на виконання робіт № UA 006-11/13 від 12.11.2013 р., 15 326,50 грн пені, 1 599,45 грн 3% річних, 15 050,00 інфляційних втрат та 15 000,00 грн витрат на послуги адвоката.

В процесі розгляду справи позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача 70 000,00 грн основного боргу за договором на виконання робіт № UA 006-11/13 від 12.11.2013 р., 9 001,20 грн пені, 1 599,45 грн 3% річних, 15 050,00 інфляційних втрат та 15 000,00 грн витрат на послуги адвоката.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.08.2015 р. було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал».

Рішенням Господарського суду м. Києва від 20.08.2015 р. у справі № 910/14758/15 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 70 000,00 грн основного боргу та 4 000,00 грн витрат на послуги адвоката; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва від 20.08.2015 р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія інженерної взаємодії в авіації» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині відмови в позові та прийняти нове рішення про повне задоволення цього позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що датою отримання оцінки економічної ефективності, проведеної Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, є 01.07.2014 р., тому саме із вказаної дати почалося прострочення виконання грошового зобов'язання відповідача за укладеним договором.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.10.2015 р. порушено апеляційне провадження у справі № 910/14758/15, а розгляд справи призначено на 10.11.2015 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 р. розгляд справи було відкладено до 26.11.2015 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2015 р. розгляд справи було відкладено до 10.12.2015 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

12.11.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українсько-Російське Авіаційне Товариство», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія інженерної взаємодії в авіації» (далі - виконавець), та Дочірнім підприємством «Інститут Київінжпроект» Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий проектний інститут «Київпроект» (далі - замовник) було укладено договір на вконання робіт № UA006-11/13 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про інвестиційну діяльність» № 1560-ХІІ від 18.09.1991 р., Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Про затвердження форми Проектної (інвестиційної) пропозиції, на основі якої готується інвестиційний проект, для розроблення якого може надаватися державна підтримка, Порядку розроблення та форми інвестиційного проекту, для реалізації якого може надаватися державна підтримка» № 724 від 19.06.2012 р., іншим чинним законодавством України та даним договором, замовник доручає і оплачує, а виконавець приймає на себе зобов'язання по виконанню робіт з розрахунку ефективності інвестицій реконструкції споруд очистки стічних каналізаційних вод і будівництва технологічної лінії по обробці та утилізації осадів Бортницької станції аерації у відповідності з умовами даного договору та додатками до нього.

Згідно з п. 1.2 договору виконавець приступає до виконання робіт за договором не пізніше 7 (семи) календарних днів з моменту оплати, зазначеної в п. 2, підписання договору сторонами та отримання від замовника вихідних даних, необхідних для проведення розрахунку по об'єкту, визначеному п. 1.1 даного договору.

Як передбачено п. 2.1 договору, загальна вартість робіт виконавця за цим договором, погоджена сторонами в додатку № 4 та визначена додатком № 5, складає 400 000,00 грн, в тому числі ПДВ - 20%: 66 666,67 грн.

Замовник протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту підписання сторонами договору, перераховує виконавцю перший авансовий платіж, що складає 30% вартості робіт, а саме 120 000,00 грн, в тому числі ПДВ 20%: 20 000,00 грн (п.п. 2.2.1 договору).

Відповідно до п.п. 2.2.2 договору після виконання робіт та передачі погодженої у встановленому чинним законодавством України порядку документації замовнику, яка повинна повністю відповідати вимогам, що ставляться до такого виду робіт відповідно до чинного законодавства України, замовник сплачує виконавцю суму, що складає 30% вартості робіт, а саме 120 000,00 грн, в тому числі ПДВ 20%: 20 000,00 грн, не пізніше 5-ти днів з дня підписання сторонами акта виконаних робіт.

Згідно з п.п. 2.2.3 договору замовник виконує розрахунок з виконавцем по договору в обсязі 20%, а саме у сумі 80 000,00 грн, в тому числі ПДВ 20%: 13 333,33 грн, після зняття зауважень державної експертизи, але не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту зняття зауважень в експертизі.

Замовник виконує розрахунок з виконавцем по договору в обсязі 20%, а саме у сумі 80 000 грн, в тому числі ПДВ 20%: 13 333,33 грн, після отримання оцінки економічної ефективності, проведеної Мінекономрозвитку, згідно постанови Кабінету Міністрів України № 684 від 18.07.2012 р. «Порядок та критерії оцінки економічної ефективності

Проектних (інвестиційних) пропозицій та інвестиційних проектів», але не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання оцінки економічної ефективності (п.п. 2.2.4 договору).

30.12.2013 р. сторони підписали акт надання послуг № 1, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв роботи з розрахунку ефективності інвестицій реконструкції споруд очистки стічних каналізаційних вод і будівництва технологічної лінії по обробці та утилізації осадів Бортницької станції аерації, загальною вартістю робіт 400 000,00 грн. При цьому, в акті зазначено, що замовник претензій по об'єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

15.11.2013 р. на виконання умов договору відповідач перерахував на рахунок позивача 120 000,00 грн, а 14.01.2014 р. - 200 000 грн.

27.08.2014 р. між сторонами була укладена додаткова угода № 1 до договору від 12.11.2013 р. № UA006-11/13 на вконання робіт, якою внесли зміни до найменування та реквізитів замовника та виконавця за договором.

Крім того, у п. 4 вищевказаної додаткової угоди сторони визначили, що на момент підписання даної додаткової угоди замовником оплачені виконані роботи за договором від 12.11.2013 р. № UA006-11/13, згідно з актом № 1 від 30.12.2013 р. про надання послуг у сумі 320 000,00 грн.

Пунктом 5 додаткової угоди № 1 до договору сторони внесли зміни до реквізитів акту № 1 від 30.12.2013 р. про надання послуг по договору № UA006-11/13 від 12.11.2013 р. для здійснення остаточного розрахунку у сумі 80 000,00 грн.

Таким чином, на момент підписання додаткової угоди № 1 від 27.08.2014 р., сторони підтвердили наявність заборгованості за укладеним договором у сумі 80 000,00 грн.

05.03.2015 р. відповідач частково сплатив борг у сумі 10 000,00 грн.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач, на думку позивача, в порушення умов укладеного договору, не здійснив остаточний розрахунок за виконані роботи після отримання позитивного висновку Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо оцінки ефективності інвестиційного проекту «Реконструкція споруд очистки стічних каналізаційних вод і будівництва технологічної лінії по обробці та утилізації осадів Бортницької станції аерації», внаслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 70 000,00 грн.

За змістом ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як передбачено ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду.

Згідно зі ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як передбачено ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Факт виконання позивачем робіт та передання її результатів відповідачу підтверджується актом надання послуг №. 1 від 30.12.2013 р. на суму 400 000,00 грн.

Разом з тим, остаточний розрахунок за виконані роботи, відповідно до п. 2.2.4 укладеного договору, пов'язаний з отриманням позитивного висновку Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо оцінки ефективності інвестиційного проекту «Реконструкція споруд очистки стічних каналізаційних вод і будівництва технологічної лінії по обробці та утилізації осадів Бортницької станції аерації».

Встановлено, що укладений між сторонами договір на виконання робіт не містить обов'язку ні замовника за договором, ні виконавця робіт отримати позитивний висновок Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, тобто питання щодо обов'язку будь-якої із сторін договору отримати вищезазначений висновок та надати його іншій стороні вказаним договором належним чином не врегульовано.

У матеріалах справи міститься висновок Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 74-2014 від 01.07.2014 р., адресований Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні докази, які свідчать про дату отримання вказаного висновку та дають можливість ідентифікувати особу, яка надала цей висновок позивачу.

Відповідно до п. 10 Порядку та критеріїв оцінки економічної ефективності проектних (інвестиційних) пропозицій та інвестиційних проектів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 684 від 18.07.2012 р., за результатами проведеної Мінекономрозвитку оцінки економічної ефективності інвестиційної пропозиції, інвестиційного проекту замовнику або органу, що проводить державну експертизу, надається експертний висновок, який містить основні показники економічної ефективності та може бути як позитивним, так і негативним.

Як вбачається з висновку Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 74-2014 від 01.07.2014р., замовником цього висновку є Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», а органом, що проводить державну експертизу проекту - Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Таким чином, виходячи з положень вищевказаного Порядку, ні позивач, ні відповідач не були наділені повноваженнями щодо отримання висновку Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Однак, з метою належного виконання умов договору, кожна із сторін договору на виконання робіт № UA006-11/13 від 12.11.2013 р. повинна була вчинити дії, направлені на отримання копії позитивного висновку Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, а отримавши копію висновку, повинна була своєчасно повідомити про це іншу сторону договору.

Встановлено, що копію позитивного висновку Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 74-2014 від 01.07.2014 р. стосовно оцінки економічної ефективності інвестиційного проекту отримав позивач, проте відповідачу копію вказаного висновку надіслав на його адресу тільки 11.08.2015 р., тобто вже в процесі розгляду справи в місцевому суді.

Разом з тим, відповідач, отримавши копію позовної заяви та ознайомившись з матеріалами справи, які містять копію висновку Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, повинен був здійснити оплату виконаних позивачем робіт.

При цьому, відповідач не позбавлений був права самостійно звернутись до замовника висновку ПАТ «АК «Київводоканал» щодо отримання його копії, як тільки стало відомо про існування такого висновку.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за виконані роботи в сумі 70 000,00 грн підлягають задоволенню, оскільки строк виконання зобов'язання відповідача перед позивачем щодо остаточного розрахунку за укладеним договором на виконання робіт № UA 006-11/13 від 12.11.2013 р. є таким, що настав.

За прострочення виконання грошового зобов'язання позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 9 001,20 грн пені за період з 05.07.2014 р. по 05.01.2015 р.; 1599,45 грн 3% річних за період з 05.07.2014 р. по 08.04.2015 р. та 15 050,00 грн інфляційних втрат за період з липня 2014 року по лютий 2015 року.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Проте, як встановлено судом вище, остаточний розрахунок за виконані роботи, відповідно до п.п. 2.2.4 укладеного договору, пов'язаний з отриманням позитивного висновку Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо оцінки ефективності інвестиційного проекту «Реконструкція споруд очистки стічних каналізаційних вод і будівництва технологічної лінії по обробці та утилізації осадів Бортницької станції аерації».

Висновок Мінекономрозвитку на адресу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України був датований 01.07.2014 р.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачу було відомо про існування вказаного висновку, починаючи саме з 01.07.2014 р.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відмову в задоволенні позову в частині стягнення 3% річних, інфляіційних втрат та пені, оскільки відсутні правові підстави для застосування до відповідача відповідальності за порушення грошового зобов'язання, починаючи з 05.07.2014 р. до моменту отримання висновку Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 74-2014 від 01.07.2014 р.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 15 000,00 грн витрат на послуги адвоката.

Згідно зі ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Як передбачено п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», судовими витратами є витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються: з судового збору; сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом; витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження; оплати послуг перекладача, адвоката; інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Склад судових витрат не є вичерпним, і оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи.

Відповідно до п. п. 6.3, 6.5 вищезазначеної постанови Пленуму витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

27.01.2015 р. між Марченко Валентиною Андріївною, що діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 5193 від 29.08.2012 р., та ТОВ «Компанія інженерної взаємодії в авіації» було укладено договір про надання правової допомоги - адвокатських послуг, за умовами якого адвокат бере на себе зобов'язання щодо: аналізу договору № UA006-11/13 від 12.11.2013 р.; підготовки та забезпечення вручення претензії щодо невиконання умов договору на виконання робіт № UA006-11/13 від 12.11.2013 р.; у разі необхідності, підготовки та подання позовної заяви про стягнення суми боргу за договором на виконання робіт № UA006-11/13 від 12.11.2013 р.; супроводження справи у Господарському суді міста Києва.

02.04.2015 р. між Марченко В.А. та ТОВ «Компанія інженерної взаємодії в авіації» було підписано акт надання послуг № 04, згідно з яким вартість робіт з за договором складає 15 000,00 грн.

07.07.2015 р. платіжним дорученням № 407 позивач перерахував на рахунок адвоката Марченко В.А. за надані послуги кошти у розмірі 15 000,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 п. 6.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Враховуючи те, що адвокат безпосередньо участі у розгляді справи не брав і позов підлягає частковому задоволенню, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що витрати позивача на оплату послуг адвоката підлягають зменшенню та відшкодуванню за рахунок відповідача у розмірі 4 000,00 грн.

Доводи скаржника про те, що датою отримання оцінки економічної ефективності, проведеної Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, є 01.07.2014 р., тому саме із вказаної дати почалося прострочення виконання грошового зобов'язання відповідача за укладеним договором, судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження отримання відповідачем вищезазначеного висновку саме 01.07.2014 р.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 20.08.2015 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія інженерної взаємодії в авіації» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія інженерної взаємодії в авіації» залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 20.08.2015 р. у справі № 910/14758/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/14758/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам та третій особі.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран