РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2015Справа №910/24089/14
За позовом В.о. прокурора Деснянського району міста Києва в інтересах держави в особі:

Міністерства енергетики та вугільної промисловості України;

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про стягнення 121 788 036,02грн.

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники сторін:

Від прокуратури: Лиховид О.С.

Від позивача: Чеботарьова І.Г., представник за довіреністю

Від відповідача: Святюк С.П., представник за довіреністю

Обставини справи :

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.04.2015р. (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 20.04.2015р.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2015р. у справі №910/24089/14, припинено провадження в частині позовних вимог про стягнення 50 724 390,24грн. основного боргу. В іншій частині позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 30 876 544,86грн. - заборгованості, 3 905 653,34грн. - пені, 4 927 849,59грн. - 3% річних та 19 275 807,70грн. - інфляційних втрат.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.10.2015 року у справі №910/24089/14 Постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2015р. та рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2015р. у справі №910/24089/14 - скасовано в частині задоволених позовних вимог та в цій частині справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва; в іншій частині постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2015р. та рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2015р. у справі №910/24089/14 - залишено без змін.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду м. Києва №04-23/1730 від 27.10.2015 року "щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ", у зв'язку з поверненням Вищим господарським судом України справи №910/24089/14 до Господарського суду міста Києва, призначено повторний автоматичний розподіл справи, за наслідками якого справу було передано судді Шкурдовій Л.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 року суддею Шкурдовою Л.М. справу №910/24089/14 прийнято до свого провадження.

У судовому засіданні 01.12.2015 року оголошувалася перерва до 15.12.2015 року.

В судовому засіданні 15.12.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2012р. між позивачем-2, як продавцем, та відповідачем, як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу природного газу №13/3410-БО-41 (далі - Договір) (том справи - 1, аркуші справи - 13-18).

За умовами Договору (п.п.1.1, 1.2, 2.1) продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України „Про засади функціонування ринку природного газу", а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього Договору. Газ, що продається за цим Договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами (далі - споживачами покупця). Продавець передає покупцеві з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. газ обсягом до 99 976 тис. куб. м.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця (п.3.3 Договору).

Ціна (граничний рівень ціни) на газ та послуги з його транспортування встановлюються НКРЕ. Ціна за 1000 куб. м. газу становить 3 509,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%, податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 305,60 грн. та ПДВ - 20% - 31,12 грн. всього з ПДВ - 366,72 грн. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 3 884,78 грн., крім того, ПДВ - 20% - 776,96 грн., всього з ПДВ - 4 661,74 грн. (п.п.5.1, 5.2 Договору).

Порядок та умови проведення розрахунків визначений сторонами в розділі 6 Договору, згідно з п.п.6.1, 6.3 якого оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа наступного за місяцем поставки. В платіжних дорученнях покупець повинен обов'язково зазначити номер договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у покупця за цим Договором продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором.

Відповідно до п.п.7.1, 7.2 Договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором. У разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього Договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

В п.11.1 Договору передбачено, що останній набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01.01.2013р. до 31.12.2013р., а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

30.05.2013р. між позивачем-2 та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до Договору, в якій вони дійшли згоди скоригувати обсяг газу та ціну Договору та внести зміни до п.п.2.1, 2.5 Договору, визначивши, що обсяг газу, який має бути переданий відповідачу становить 31 703,0 тис. куб. м., а загальна вартість Договору - 147 791 143,22 грн. (том справи - 1, аркуш справи - 19).

На виконання умов Договору позивач-2 у період з січня по квітень 2013 року передав відповідачу природний газ, загальна вартість якого становила 147 780 532,15 грн.

Відповідач частково розрахувався за поставлений газ, внаслідок чого виникла заборгованість, яка за розрахунком позивачів становила 81 600 935,10 грн.

Враховуючи відмову відповідача в добровільному порядку погасити заборгованість, окрім вимог про стягнення основного боргу, позивач просив суд стягнути з відповідача інфляційну складову заборгованості, 3% річних та пеню.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.04.2015р. (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 20.04.2015р.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2015р. у справі №910/24089/14, припинено провадження в частині позовних вимог про стягнення 50 724 390,24грн. основного боргу. В іншій частині позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 30 876 544,86грн. - заборгованості, 3 905 653,34грн. - пені, 4 927 849,59грн. - 3% річних та 19 275 807,70грн. - інфляційних втрат.

Скасовуючи рішення суду, Вищий господарський суд України в свої постанові від 20.10.215 року у даній справі зазначив, що судами не взято до уваги договір про організацію взаєморозрахунків, уклавши який, сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ.

Під час нового розгляду справи суд досліджує вимоги позивача про стягнення з відповідача 30 876 544,86 грн - суми боргу, 3 905 653,34 грн. - пені, 4 927 849,59грн. - 3% річних за загальний період з лютого 2013 року по серпень 2014 року та 19 275 807,70грн. - інфляційних втрат за період з лютого 2013 року по квітень 2013 року.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що під час розгляду даної справи відповідачем погашено суму боргу в розмірі 30 876 544,86 грн, що підтверджується реєстром прийнятих платежів на користь НАК «Нафтогаз України» від ПАТ «Київенерго», що, також підтверджується сторонами по справі, розрахунок проведений за рахунок коштів Державного бюджету України, в зв'язку з чим провадження в частині стягнення з відповідача 30 876 544,86 грн підлягає припиненню.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п.7.2 Договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Як визначено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відносини, що виникають у зв'язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом за режимами споживання теплової енергії, безпечною експлуатацією теплоенергетичного обладнання та безпечним виконанням робіт на об'єктах у сфері теплопостачання суб'єктами господарської діяльності незалежно від форм власності, врегульовані Законом України „Про теплопостачання", згідно зі ст. ст. 8, 20 якого державна підтримка у сфері теплопостачання надається відповідно до обсягів коштів, передбачених Законом про Державний бюджет України та місцевими бюджетами на відповідний рік, а також коштів на проведення науково-дослідних робіт з удосконалення систем теплопостачання та енергозбереження. Тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, крім тарифів на виробництво теплової енергії для суб'єктів господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, затверджуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законодавством. Тарифи повинні враховувати повну собівартість теплової енергії і забезпечувати рівень рентабельності не нижче граничного рівня рентабельності, встановленого Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері теплопостачання. У разі, якщо тимчасово тариф на теплову енергію встановлено нижче її собівартості з урахуванням граничного рівня рентабельності, то орган, яким установлено цей тариф, повинен передбачити механізми компенсації цієї різниці в порядку, встановленому законодавством.

29.01.2014р. Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №30 "Деякі питання надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування" (том справи - 1, аркуші справи - 197-205).

Вказаною постановою було затверджено Порядок та умови надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - Порядок).

Згідно з п.1 Порядку останній визначає механізм надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - субвенція). Субвенція надається з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - заборгованість), у тому числі на компенсацію різниці в тарифах на виробництво теплової енергії для населення на теплогенеруючих установках (крім теплоелектроцентралей, теплоелектростанцій і атомних електростанцій) з використанням будь-яких видів палива та енергії, крім природного газу (далі - компенсація), за рахунок джерел, зазначених у п.п.14 - 17 і 20 ст. 11, п.5 ст. 12 і п.10 ст. 13 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", згідно з розподілом, наведеним у додатку 1.

Як встановлено судом, 12.12.2014р., 16.12.2014р. та 23.12.2014р. між сторонами у справі, Головним управлінням державної казначейської служби України у м. Києві, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаментом житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Публічним акціонерним товариством "АК "Київводоканал", Державним підприємством "Енергоринок" укладені договори про організацію взаєморозрахунків, предметом яких є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 24 ст. 14 та п. 2 ст.16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 № 30.

Умовами вказаних договорів сторонами погоджено, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно умов договору.

Таким чином, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу.

Отже, для застосування санкцій, передбачених умовами договору купівлі-продажу природного газу, та наслідків за порушення грошового зобов'язання, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених договорами, які діяли на момент розгляду справи і відповідно до умов яких сторони засвідчили, що після виконання договорів вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

(Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.07.2015р. у справі №924/1230/14 та від 23.09.2015р. у справі №917/2519/14).

Відповідно до ч. 1 ст. 11128 ГПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивачем не доведено порушення строків оплати відповідачем з врахуванням укладених договорів про організацію взаєморозрахунків, які змінили строки оплати, неподання уточненого розрахунку сум фінансових та штрафних санкцій, проведення розрахунків за спожитий газ виключно за рахунок коштів Державного бюджету України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, п.1 ст.80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Припинити провадження у справі № 910/24089/14 про стягнення 30 876 544,86 грн грн.

2. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Повне рішення складено: 18.12.2015

Суддя Л.М. Шкурдова