РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2015Справа №910/25436/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Київстар»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Е С У»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

1. Приватне акціонерне товариство «МТС Україна»

2. товариство з обмеженою відповідальністю «Астеліт»

про стягнення 971 539,59 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Алдошина Н.О. - по дов. № 37 від 03.02.2015

від відповідача Бровко О.М. - по дов. № б/н від 14.01.2015

від третьої особи-1 не з'явився

від третьої особи-2 Гостищев Д.А. - по дов. № 324/15-а від 23.07.2015

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Приватного акціонерного товариства «Київстар» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Е С У» про стягнення 703 065,86 грн. неустойки та 268 473,73 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.06.2014 між позивачем (покупець) та відповідачем (продавець) був укладений договір купівлі-продажу № 102/02/12-12/11885/92485, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити систему, яка передається покупцям в рівних частинах та розташована на території КП «Київський метрополітен» та за її межами відповідно до робочої документації. Згідно плану-графіку приймання - передачі частин системи, встановленому додатком № 4 до договору, строк передачі частини 1 (BSC, 2 станції, 1 перегін) складає 90 календарних днів з моменту підписання договору. Відповідно до пункту 11.1 договору, останній набирає чинності з дати підписання всіма сторонами. Отже, на підставі договору відповідач прийняв на себе зобов'язання з передачі системи у встановлений строк - 90 днів, перебіг якого починається 28.06.2014 та закінчується 25.09.2014. В порушення договірних зобов'язань відповідач передав позивачу частину 1 системи лише 18.12.2014, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі. Умовами п. 8.3. договору у разі порушення продавцем строків передачі частин системи передбачена неустойка та штраф.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 порушено провадження у справі № 910/25436/15 та призначено справу до розгляду на 13.10.2015.

Відповідачем 09.10.2015 до відділу діловодства суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю направити в судове засідання повноважного представника.

Третя особа-2 у поданому 09.10.2015 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву зазначає, що у відповідності до умов укладеного між позивачем та відповідачем договору строк передачі частини 1 (BSC, 2 станції, 1 перегін) складає 90 календарних днів з моменту підписання договору. Відповідно до пункту 11.1 договору, останній набирає чинності з дати підписання всіма сторонами. 27.06.2014 договір був підписаний всіма сторонами та відповідно набув чинності. Отже, відповідач був зобов'язаний передати систему на пізніше 25.09.2014. Проте, відповідач передав позивачу та третім особам частину 1 системи лише 18.12.2014, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі, чим порушив зобов'язання на 48 календарних днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/25436/15 від 13.10.2015, у зв'язку з неявкою в судове засідання представників відповідача та третьої осорби-1 та невиконанням ними вимог ухвали про порушення провадження у справі від 29.09.2015, розгляд справи був відкладений на 20.10.2015.

Відповідачем в судовому засіданні 20.10.2015 подано клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості врегулювати спір між сторонами в позасудовому порядку мирним шляхом.

Відповідач у поданому в судовому засіданні 20.10.2015 відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечує повністю посилаючись на те, що сторони в додатку 2 до договору погодили чітку процедуру приймання передачі частин системи, яка передбачає попереднє погодження документів шляхом обміну електронними листами за допомогою електронної пошти, а також вчинення інших дій, які є передумовою для підписання акту приймання-передачі, яка була порушена покупцями. Окрім того, покупці створили умови, які фактично унеможливили підписання акту приймання-передачі першої частини системи у строки, зазначені в додатку 4 до договору. Погодження сторін щодо відстрочення виконання зобов'язання чітко зазначено в п. 1.14 додатку 2 до договору, а отже доводи позивача щодо порушення строку передачі першої частини системи є такими, що не відповідають дійсності та не заслуговують на увагу з огляду на те, що позивач не вчинив дій, до вчинення яких відповідач не мав змоги підписати акт приймання-передачі.

Третя особа-1 у поданих в судовому засіданні 20.10.2015 поясненнях зазначає, що згідно плану-графіку приймання - передачі частин системи, встановленому додатком № 4 до договору, строк передачі частини 1 (BSC, 2 станції, 1 перегін) складає 90 календарних днів з моменту підписання договору. При цьому відповідач фактично передав першу частину системи ПАТ «МТС» лише 23.12.2014, чим порушив вимоги Плану-графіку приймання-передачі частини системи. Відповідно до п. 8.3. договору передбачена відповідальність за порушення строків передачі частини системи у вигляді неустойки та штрафу. З метою досудового врегулювання спору до ТОВ «ЕСУ» було направлено відповідну претензію про сплату штрафних санкцій, передбачених умовами договору.

В судовому засіданні 20.10.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оглашенно перерву до 10.11.2015.

Третьою особою-1 03.11.2015 до відділу діловодства суду подано клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи-1.

Відповідачем 06.11.2015 до відділу діловодства суду подано пояснення, в яких зазначає, що процедура погодження звіту та акту приймання-передачі частин системи наведена в п. 1.14 додатку 2 до договору. Відповідачем на виконання п. 1.1.4 додатку 2 до договору було направлено покупцям звіт для погодження, які в порушення зобов'язань відповіді щодо погодження або відповіді з мотивованою відмовою від погодження не надали. Тому строки передачі першої частини системи переносяться на відповідну кількість затримки в наданні відповіді покупцями на підставі п. 1.14 додатку 2 до договору. 02.09.2014 продавець направив на електронні адреси покупців для погодження акт приймання-передачі першої частини системи, погодження якого тривало до 27.10.2014. В ході погодження акту приймання-передачі з ініціативи покупців виникла необхідність укладення додаткової угоди до договору з метою корегування специфікації першої частини системи для приведення її у відповідність із даними, зазначеними в акті. Вказана додаткова угода №1 до договору датована 23.10.2014, проте фактично була підписана пізніше (в грудні 2014 року), що вбачається з листування між сторонами. Лише після підписання додаткової угоди № 1 відповідач мав змогу направити на підписання акт приймання-передачі першої частини системи. З вищевикладеного вбачається, що покупці створили умови, які фактично унеможливили підписання акту приймання-передачі першої частини системи у строки, зазначені в додатку 4 до договору. Звертає увагу на те, що фактично покупці розпочали комерційне використання першої частини системи з 14.07.2014, тобто надавали послуги та отримували прибуток від її використання, а отже мета для якої покупцями купувалась система була досягнута. фактичне виконання свідчить про надання в розпорядження покупцям системи, а акт є лише документом,який фіксує дату переходу права власності на першу частину системи та відповідність її умовам договору.

Позивачем 09.11.2015 до відділу діловодства суду подано письмові пояснення, в яких зазначає, що приймаючи до уваги твердження відповідача про відсутність вмотивованих відмов від жодного із покупців та присутність їх працівників на ПВ, відсутні підстави для перенесення терміну прийняття частини системи, оскільки ПВ мало бути здійснено без наявності представників покупців. Згідно з додатком 4 до договору системи має бути передана до 26.09.2014. Обов'язок відповідача визначений п. 1.14. додатку 4 до договору щодо направлення звіту на погодження покупцям є виконаним лише 15.09.2014, тобто із запізненням. Вважає, що порушення строків передачі відповідачам першої частини системи у строк визначений додатком 4 до договору зумовлений виключно порушенням відповідачем договірних зобов'язань, за яку передбачена відповідальність.

В судовому засіданні 10.11.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оглашенно перерву до 17.11.2015.

Відповідачем 17.11.2015 до відділу діловодства суду подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідачем 17.11.2015 до відділу діловодства суду подано додаткові пояснення, в яких вказує, що покупці створили умови, які фактично унеможливили підписання акту приймання-передачі першої частини системи у строки, зазначені в додатку 4 до договору, оскільки саме з ініціативи покупців до акту були внесені численні зміни, незважаючи на те, що форма акту була погоджена сторонами при укладенні договору і зазначалась у додатку 3 до договору, погодження яких тривало з 02.09.2014 по 29.10.2014. Окрім цього, саме з ініціативи покупців було прийнято рішення щодо укладання додаткової угоди до договору. погодження та підписання якої тривало з 30.09.2014 до 05.12.2014, та без укладення якої покупці відмовляли у погодженні до підписання акту приймання-передачі першої частини системи. За таких обставин продавець в силу не залежних від нього обставин не мав змоги з вини покупців документально підтвердити передачу першої частини системи у власність покупцям.

В судовому засіданні 17.11.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оглашенно перерву до 24.11.2015.

Позивачем 23.11.2015 до відділу діловодства суду подано пояснення, в яких зазначає, що відповідач порушив своє зобов'язання, оскільки предмет договору - частина системи не відповідала найменуванню, кількості та вартості визначеним у додатку 1 до договору, що стало наслідком укладення та погодження всіма покупцями та відповідачем додаткової угоди № 1 до договору, що була підписана сторонами 23.10.2014. Акт приймання-передачі був направлений відповідачем позивачу супровідним листом від 16.12.2014 та підписаний позивачем 18.12.2014 у строк визначений п. 1.17.2 додатку 2 до договору.

Відповідачем 24.11.2015 до відділу діловодства суду подано клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку вирішення спору у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2015 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/25436/15 на 15 днів.

В судовому засіданні 24.11.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оглашенно перерву до 03.12.2015.

Відповідачем 02.12.2015 до відділу діловодства суду подано уточнюючі пояснення.

В судовому засіданні 03.12.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оглашенно перерву до 08.12.2015.

В судовому засіданні 08.12.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.06.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Е С У» (продавець, відповідач), Приватним акціонерним товариством «Київстар» (покупець-1, позивач), Приватним акціонерним товариством «МТС Україна» (покупець-2,третя особа-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Астеліт» (покупець-3, третя особа-2) було укладено договір купівлі-продажу № 102/02/12-12/11885/92485 (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1 договору продавець зобов'язується передати у власність покупцям, а покупці зобов'язуються оплатити та прийняти у продавця систему, яка передається покупцям в рівних частинах та розташована на території КП «Київський метрополітен» та за її межами відповідно до робочої документації. Порядок приймання-передачі системи визначений в розділі 4 цього договору.

Згідно п. 4.1 договору сторони домовились, що приймання-передача системи здійснюється частинами та всі частини системи разом складають в цілому систему. Строки передачі частин системи у власність покупців зазначені в додатку 4 до договору.

З додатку № 4 до договору вбачається, що строк передачі частини 1 системи - 90 календарних днів з моменту підписання договору.

Згідно з п. 11.1 договору він набирає чинності з дати підписання всіма сторонами та діє до 31.12.2015, але в будь-якому випадку до повного виконання всіх зобов'язань за цим договором кожною із сторін.

Отже перебіг строку передачі починається 28.06.2014 та відповідно закінчується 25.09.2014.

Форма акту приймання-передачі, визначена у додатку 3 до договору. Процедура приймання-передачі системи визначена у додатку 2 до договору (пункт 4.2 договору).

З договору вбачається, що сторони у розділі 4 договору визначили наступний порядок приймання-передачі частин системи.

Згідно пункту 4.3 договору продавець повідомляє покупців за 10 (десять) робочих днів в письмовій формі про готовність кожної частини системи до початку процедури приймання-передачі (додаток 2) відповідної частини системи із зазначенням часу і місця проведення процедури приймання-передачі. Після отримання такого повідомлення покупці повинні забезпечити присутність своїх уповноважених представників при здійсненні приймання-передачі відповідної частини системи.

Як вбачається з п. 4.4 договору у випадку відповідності частини системи технічному завданню, продавець надсилає кожному з покупців по черзі акт приймання-передачі частини системи, а кожний з покупців зобов'язаний підписати такий акт протягом 5 (п'яти) робочих днів з дати його отримання від продавця. Акт вважається підписаним на дату його підписання останньою зі сторін.

Процедура погодження акту приймання-передачі сторонами узгоджена в п. 1.14 додатку 2 до договору. Так, відповідно до п. 1.14 вказаного додатку 2, продавець готує акт приймання-передачі у 4 (чотирьох) примірниках та направляє електронною поштою проект такого акту приймання-передачі (АПП) в порядку передбаченому даним додатком.

Матеріали справи свідчать, що акт приймання-передачі частини першої системи до договору був складений всіма сторонами 18.12.2014.

У п. 8.3 договору вказано, що у разі порушення продавцем строків передачі частин системи покупцям, що передбачені у додатку 4, більш ніж на 10 (десять) робочих днів, продавець на вимогу будь-якого з покупців сплачує покупцю, який пред'явив вимогу, неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від вартості частки відповідного покупця частини системи. У разі порушення термінів передачі частин системи більше, ніж на місяць, продавець на вимогу будь-якого з покупців, який пред'явив вимогу сплачує останньому штраф у розмірі 0,21 % від вартості частки відповідного покупця частини системи за кожен повний тиждень прострочення.

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушення визначених умовами договору строки не передав першу частину системи, у зв'язку з чим позивачем нараховані штрафні санкції.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Цивільні зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема, з договорів та інших правочинів; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (статті 526 та 530 Цивільного кодексу України ).

Згідно статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

В результаті аналізу положень договору та вищевикладених норм законодавства суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір містить елементи договору купівлі-продажу та договору підряду. У зв'язку з наведеним, на спірні правовідносини, зокрема, поширюються та підлягають застосуванню норми законодавства, що регламентують договір підряду.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з частиною першою статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Приймання-передача закінчених робіт проводиться у порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, іншими актами законодавства та укладеним між сторонами договором.

Так, згідно зі статтею 882 Цивільного кодексу України передання та прийняття робіт здійснюється у наступному порядку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 882 Цивільного кодексу України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття. Замовник організовує та здійснює прийняття робіт за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. (ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України).

У ч. 5 ст. 882 Цивільного кодексу України встановлено, що прийняття робіт може здійснюватися після попереднього випробування, якщо це передбачено договором будівельного підряду або випливає з характеру робіт. У цьому випадку прийняття робіт може здійснюватися лише у разі позитивного результату попереднього випробування.

Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об'єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою (ч. 6 статті 882 Цивільного кодексу України).

Таким чином, як вбачається із вищенаведених правових норм прийняття і передавання робіт можливе навіть на підставі акту, підписаного однією із сторін, а визначальною умовою для вирішення питання про готовність/неготовність робіт є факт реального виконання робіт (відповідної позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 02.10.2012 у справі № 23/236).

Стягнення штрафних санкцій за порушення виконання зобов'язання може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

Згідно ч. 4 ст. 612 Цивільного кодексу України, прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дії, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора (ч. 1, 2 ст. 613 ЦК України).

Згідно статті 614 Цивільного Кодексу України, особа яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Проаналізувавши всі матеріали справи, пояснення сторін та норми законодавства суд приходить до висновку про відсутність у діях відповідача вини. З матеріалів справи прямо вбачається, що відповідачем вжито всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання. Натомість, позивач не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем на виконання взятих на себе зобов'язань вчинено наступні дії.

Продавець, 01.07.2014 на виконання пункту 4.3 договору купівлі-продажу, направив на адреси покупців лист-повідомлення про готовність першої частини системи до приймання-передачі. В матеріалах справи є відповідний письмовий лист-повідомлення за вих. № 3139OG, який позивачу було направлено 01.07.2014, ТОВ «Астеліт» лист було направлено 01.07.2014, за вих. № 3140OG, ПАТ «МТС Україна» лист було направлено також 01.07.2014, за вих. № 3138OG. Суд відмічає, що факт отримання такого листа позивач та треті особи не заперечують.

Продавець на виконання пункту 1.14 додатку 2 до договору направив на електронні адреси покупців звіт для погодження. Так, покупцю-3 звіт було направлено 21.08.2014, покупцю-2 - 29.08.2014, покупцю-1 - 15.09.2014.

Факти направлення таких листів підтверджуються відповідними витягами з електронних пошти, не заперечується позивачем та третіми особами.

Суд додатково відмічає, що у своїх поясненнях позивач визнав отримання по електронній пошті таких листів.

02.09.2014 відповідач на виконання пункту 1.14. додатку 2 до договору, з електронної адреси направив на електронні адреси продавців (, , та для погодження акт приймання-передачі першої частини системи. Наведене підтверджується матеріалами справи та електронним листом від 02.09.2014.

04.09.2014 продавець з електронної адреси повторно направив на електронні адреси продавців (, , та для погодження акт приймання-передачі першої частини системи, що підтверджується електронним листом від 04.09.2014.

Таке листування наявне в матеріалах справи, факт отримання листів не заперечується позивачем та третіми сторонами.

В матеріалах справи міститься листування по електронній пошті, яке було предметом детального аналізу. Суд відмічає, що таке листування стосувалось погодження окремих питань щодо оформлення документів, підписання додаткової угоди, уточнення даних специфікацій тощо. Суд приходить до висновку, що відповідачем було виконано свої зобов'язання та до 25.09.2014 було повідомлено покупців про готовність частини 1 системи. Суд відзначає, що всіма сторонами договору в листах, в цілому, визнавався факт готовності частини 1 системи та суттєвих зауважень щодо її якості у сторін не було. Спосіб листування електронною поштою передбачено договором (додаток 2).

Суд відмічає, що у п. 1.17.2 додатку 2 до договору вказано, що кожен із покупців зобов'язаний підписати акт приймання-передачі протягом 5 (п'яти) робочих днів з дати його отримання від продавця.

З п. 1.17.4 додатку 2 до договору вбачається, що у випадку затримки в підписанні акту приймання-передачі покупцями, або одним з покупців, продавець має право перенести термін передачі частини системи на строк затримки в підписанні акту приймання-передачі.

Згідно п. 4.5 договору якщо частина системи не відповідає технічному завданню (додаток 1), кожен з покупців вправі відмовитись від підписання акту приймання-передачі частини системи та вимагати від продавця виправлення таких невідповідностей шляхом вручення продавцю письмового повідомлення із зазначенням таких невідповідностей. У строк, узгоджений сторонами, продавець зобов'язаний виправити таку невідповідність і надати покупцям можливість здійснити повторне приймання передачу частини системи. У випадку, якщо результати тестування не підтвердили відповідність частини технічному завданню, акт приймання-передачі такої частини системи не підписується.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень сторін покупцями, в тому числі позивачем не вказувалось про не відповідність частини 1 системи технічному завданню та відмову від підписання акту приймання передачі з цих причин.

Суд звертає увагу, що покупцями, в тому числі позивачем не вказувалось продавцю про наявність недоліків, які виключають можливість використання об'єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені продавцем у порядку, передбаченому ч.6 ст. 882 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про те, що відповідач довів, що ним вжито всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання, а у його діях відсутня вина у невчасному підписанні акту приймання-передачі.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами про стягнення штрафних санкцій.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Київстар» є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача-1 в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст. 49, ст.ст.82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 14.12.2015.

СуддяВ.В. Сівакова