ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2015 р.Справа № 916/1779/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів Колоколова С.І., Ліпчанської Н.В.;

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.;

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, за довіреністю №21 від 12.06.2015 року;

від відповідача - ОСОБА_2, за довіреністю № 01-28/1477 від 19.10.2015 року;

розглянувши апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банку Меркурій, м. Харків

на рішення господарського суду Одеської області від 15.07.2015 року

по справі № 916/1779/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Банку Меркурій, м. Харків

до Публічного акціонерного товариства Фінбанк, м. Одеса

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.07.2015 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Банку Меркурій, м. Харків (ОСОБА_2 ПАТ Банк „Меркурій) до Публічного акціонерного товариства Фінбанк, м. Одеса (ОСОБА_2 ПАТ „Фінбанк) про визнання недійсним договору.

Мотивуючи дане рішення, місцевий господарський суд зазначив, що позивачем не доведено той факт, що оспорюваний договір є нікчемним станом на день його укладання 18.02.2014 року, оскільки, по-перше, у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що станом на день укладання договору у позивача існували інші кредитори по договорам міжбанківських депозитів, у порівнянні з якими відповідачу були надані пільги. Натомість, правовідносини з іншими банками по договорам міжбанківських депозитів, станом на день укладання договору із відповідачем, вже були припинені виконанням або новацією. Крім того, посилання позивача на неукладення з іншими кредиторами договору цесії (уступки права вимоги) спростовується змістом п.1.3 договору застави майнових прав від 03.04.2013 року.

Не погоджуючись із винесеним рішенням, ПАТ Банк „Меркурій звернулось із апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду, прийнявши нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, із неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи та вказує наступне: укладання Договору цесії свідчило про надання пільг відповідачу при здійсненні операції по повернення депозиту; Договір цесії є вкрай вигідним для відповідача, до якого перейшло право такої вимоги, в результаті чого позивач відчужив своє майно на умовах, значно гірших звичайних ринкових умов, так як не отримав жодного прибутку, а навпаки, отримав збитків.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, вважаючи її необґрунтованою, а рішення місцевого господарського суду у даній справі без змін.

13.10.2015 року від апелянта надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи додаткового доказу, а саме розрахунку курсової різниці між зобовязаннями сторін станом на 18.03.2014 року.

В судовому засіданні 25.11.2015 року представник відповідача заявив клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових доказів по справі, а саме документів, що спростовують позицію апелянта та підтверджують той факт, що укладання договорів цесії (відступлення права вимоги) на умовах, на яких був укладений Договір цесії з апелянтом, відповідає звичайним ринковим умовам.

Колегія суддів задовольнила вищевказані клопотання представників сторін та залучила до матеріалів справи додаткові докази відповідно до вимог ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні представник позивача підтримував доводи, викладені в апеляційній скарзі. В свою чергу представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на наданий ним відзив.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в апеляційній скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.04.2013 року між ПАТ Банк „Меркурій (Вкладник) та ПАТ Фінбанк (Банк) було укладено договір про надання міжбанківського депозиту № 04/11-02.

Згідно п.п1.1., 1.2., 1.3, 1.4. даного Договору Вкладник надає Банку міжбанківський депозит на умовах, визначених цим договором. Сума міжбанківського депозиту складає 800 000,00 ЕUR (євро). Процентна ставка по міжбанківському депозиту встановлюється в розмірі 1% річних. Міжбанківський депозит надається на термін з 11.04.2013 року до 17.05.2013 року.

Згідно п. 2.1.1 Договору Вкладник зобовязується перерахувати суму міжбанківського депозиту з датою валютування не пізніше 11.04.2013р. на кореспондентський рахунок Банка, зазначений у п. 9.1.

В пункті 2.2 та в підпунктах 2.2.1 та 2.2.2 Договору зазначено, що Банк зобовязується забезпечити своєчасне і повне повернення отриманого депозиту і сплатити проценти за користування депозитом; повернути суму депозиту з датою зарахування коштів на кореспондентський рахунок Вкладника, зазначений у п. 9.1, 17.05.2013р.

Приписами п. 2.2.3 Договору сторонами погоджено, що Банк зобовязаний перерахувати суму процентів за користування депозитом з 11.04.2013р. по 30.04.2013р. у сумі 444,44 євро із датою зарахування коштів на кореспондентський рахунок Вкладника, зазначений у п.9.1, 30.04.2013 року, за період з 01.05.2013 року до 17.05.2013 року у сумі 355,56 євро із датою зарахування коштів на кореспондентський рахунок Вкладника, зазначений у п.9.1, 17.05.2013 року.

Згідно Додаткових угод до Договору №1 - №10, наявних в матеріалах справи, сторонами неодноразово було продовжено термін міжбанківського депозиту, а саме: був встановлений кінцевий тремін до 18.03.2014 року.

Крім того, 11.04.2013 року між ПАТ Фінбанк (Банк-Вкладник) та ПАТ Банк „Меркурій (Банк-Позичальник) було укладено Договір про надання міжбанківського депозиту № 11-1/04.

Згідно п.1.1 Договору надання міжбанківського депозиту № 11-1/04, Банк-Вкладник розмістив в Банку-Позичальника вклад у сумі 8 000 000,00 грн. шляхом їх перерахування на рахунок в ПАТ Банк Меркурій, після отримання ПАТ Фінбанк депозитних засобів по договору № 04/11-02 від 11.04.2013 року.

Відповідно до п. 2.2 даного Договору, в обовязки Банка-Позичальника входить проведення повернення депозитних ресурсів 17.05.2013 року на рахунок № 01442 в ПАТ Фінбанк; сплатити процент за користування депозитними ресурсами на рахунок № 01442 в ПАТ Фінбанк в сумі 35068,49 грн. до 30.04.2013 року та 28 054,80 грн.до 17.05.2013 року.

До вказаного Договору між сторонами також було укладено Додаткові угоди № 1- № 10, згідно яких сторонами неодноразово було продовжено термін здійснення повернення депозитних ресурсів, зокрема, відповідно до останньої додаткової угоди, був встановлений термін до 18.03.2014 року.

В якості забезпечення повернення банківських вкладів між банками було укладено договір застави майнових прав 18/02/Z від 18.02.2014 року, згідно якого ПАТ Банк Меркурій (Заставодавець) передав в заставу відповідачу - ПАТ Фінбанк (Заставодержатель) майнові права за договором про надання міжбанківського депозиту №04/11-02 від 11.04.2013 року та додаткових угод до нього №1 від 17.05.2013р., №2 від 18.06.2013р., №3 від 18.07.2013р., №4 від 20.08.2013р., №5 від 19.09.2013р., №6 від 21.10.2013р., №7 від 19.11.2013р., №8 від 19.12.2013р., №9 від 21.01.2014р., №10 від 18.02.2014р., відповідно до якого Заставодержатель повинен повернути Заставодавцю депозит у розмірі 800 000,00 євро з кінцевим терміном повернення 18.03.2014р. та сплачувати відсотки за користування депозитом за ставкою 1% річних, після виконання Заставодавцем умов депозитного договору № 11-1/04 від 11.04.2013р. та додаткових угод до нього № 1 від 17.05.2013р.,№ 2 від 18.06.2013р.,№ 3 від 18.07.2013р.,№ 4 від 20.08.2013р., № 5 від 19.09.2013р., № 6 від 21.10.2013р., № 7 від 19.11.2013р., № 8 від 19.12.2013р., № 9 від 21.01.2014р.,№ 10 від 18.02.2014р. з ПАТ Фінбанк.

Згідно п.п.1.2., 4.1. Договору застави, надана застава забезпечує виконання Заставодавцем вимог Заставодержателя за договором про надання міжбанківського депозиту від 11.04.2013р. та додаткових угод до нього № 1 від 17.05.2013р.,№ 2 від 18.06.2013р.,№ 3 від 18.07.2013р.,№ 4 від 20.08.2013р., № 5 від 19.09.2013р., № 6 від 21.10.2013р., № 7 від 19.11.2013р., № 8 від 19.12.2013р., № 9 від 21.01.2014р.,№ 10 від 18.02.2014р. з ПАТ Фінбанк, укладеними між сторонами, за умовами якого Заставодавець зобовязаний повернути Заставодержателю міжбанківський депозит в розмірі 8 880 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення - 18.03.2014р. та сплатити відсотки за його користування у розмірі 27 % річних, неустойку та збитки у разі їх виникнення та витребування Заставодержателем. Заставодавець уступає Заставодержателю право вимоги, що випливає із договору про міжбанківський депозит на суму 800 000,00 євро, за відсотками та іншими видами платежів, що підлягають сплаті на підставі договору про міжбанківський депозит.

18.02.2014 року між ПАТ Банк Меркурій (Цедент) та ПАТ Фінбанк (Банк) було укладено договір цесії №18/02/Ц (уступки права вимоги), відповідно до п.1.1 якого з моменту набрання чинності цим договором та на умовах, що в ньому передбачені, Цедент передає, а Банк приймає на себе у повному обсязі право вимоги на грошові кошти у розмірі депозиту 800 000,00 євро та відсотків за користування депозитом, згідно договору про надання міжбанківського депозиту № 11-1/04 та усіх подальших змін до нього, укладений між Цедентом та Банком 11.04.2013 року. Цей договір складено на підставі договору застави майнових прав №18/02/Z від 18.02.2014 року між Цедентом та Банком.

Згідно п. 2.1 договору цесії, при отриманні Банком права вимоги повернення суми депозиту та відсотків по ньому, Банк має право грошові кошти, які належать йому в результаті проведення на Банк заставлених майнових прав, направити в рахунок погашення заборгованості Цедента за договором про міжбанківський депозит. Банк залишає за собою право самостійно визначити порядок направлення коштів на погашення заборгованості Цедента.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов'язується або не зобов'язується їх оплатити. Договір відступлення права вимоги також називається "договором цесії", а його суб'єкти відповідно "цедентом" (старий кредитор) та "цесіонарієм" (новий кредитор). Наслідком укладення договору відступлення права вимоги є втрата старим кредитором прав та обов'язків за зобов'язанням, права та вимоги за яким були відступлені новому кредитору у визначеному сторонами обсязі (повністю/частково).

Так, на підставі укладеного між сторонами Договору цесії № 18/02/Ц (уступки права вимоги) від 18.02.2014 року, який набрав чинності з 18.03.2014, ПАТ "ФІНБАНК" стало кредитором по Договору № 11-1/04 про надання міжбанківського депозиту від 11.04.2013 року, в якому останній (відповідач) є боржником, а отже в правовідносинах, що виникли між ПАТ "ФІНБАНК" (Банк, боржник) та ПАТ Банк "Меркурій" (Вкладник, кредитор) на підставі Договору № 11-1/04 від 11.04.2013, відбулося поєднання (в особі ПАТ "ФІНБАНК") боржника і кредитора в грошовому зобовязанні.

В силу приписів ст. 606 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

У відповідності до ч. 2,3 ст.38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб у редакції, що діяла на час виникнення правовідносин, нікчемним, зокрема, є договори, за якими було або має бути здійснено відчуження (або передача в користування) майна банку на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій; договори, що передбачають платіж чи операцію з майном з метою надання пільг окремим кредиторам банку.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем того, що оспорюваний договір є нікчемним станом на день його укладення 18.02.2014 року, оскільки, по-перше, у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що станом на день укладення договору у позивача існували інші кредитори по договорам міжбанківських депозитів, у порівнянні з якими відповідачу були надані пільги. Натомість, із наданих до суду пояснень позивача вбачається, що правовідносини з іншими банками по договорам міжбанківських депозитів станом на день укладення договору із відповідачем вже були припинені виконанням або новацією.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову ПАТ Банк "Меркурій" про визнання недійсним Договору цесії № 18/02/Ц (уступки права вимоги) від 18.02.2014 року.

Крім того, судом першої інстанції вірно зазначено про те, що доводи позивача щодо укладення Договору на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій, оскільки як встановлено судом, встановлений НБУ курс гривні до євро станом на день укладення договору (18.02.2014 року) складав 11,84 грн., при цьому, зміна курсу у подальшому не може свідчити про недійсність умов договору на час його укладення. Крім того, відповідач надав до суду копії Договорів про відступлення права вимоги, застави, цесії, що спростовують позицію апелянта та підтверджують той факт, що укладання договорів цесії (відступлення права вимоги) на умовах, на яких був укладений Договір цесії зі скаржником складений у відповідності до звичайних ринкових умов.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються вищевказаним.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банку Меркурій, м. Харків слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 15.07.2015 року у даній справі без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 49; 99; 101-103; 105; Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банку Меркурій, м. Харків на рішення господарського суду Одеської області від 15.07.2015 року у справі № 916/1779/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 15.07.2015 року у справі № 916/1779/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: С.І. Колоколов

ОСОБА_3