КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2015 р. Справа№ 910/21881/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Зубець Л.П.

при секретарі Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача: Огородник О.М.

від відповідача: Дудник Н.М.

від третьої особи: не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільський господар»

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2015р.

у справі №910/21881/15 (Лиськов М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільський господар»

до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «АТЗТ Мирне»

про визнання припиненими правовідносин та зняття обтяжень рухомого майна

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Подільський господар» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «АТЗТ Мирне» про припинення господарських правовідносин за Договором застави від 08.09.2011р., зняття обтяження рухомого майна та внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про припинення обтяжень на рухоме майно, накладеного реєстраційним записом №11594468 від 09.09.2011р. (об'єкт обтяження - основні засоби, а саме: трансформатор ТМ-400, інвентарний №ШП 0014124; цинтрафуга ОГШ 321, інвентарний №ШП 0014107; бочка силосна, інвентарний №ШП 0014138; бочка силосна, інвентарний №ШП 0014139), контрольна сума запису: ББ727ДЕ3Д7.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.11.2015р. позовні вимоги задоволені частково, визнано припиненими правовідносини (зобов'язання) між Товариством з обмеженою відповідальністю «Подільський господар» та Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» за Договором застави від 08.09.2011р., стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Подільський господар» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 218,00 грн., в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Подільський господар» звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2015р. в частині відмови у позові про зняття обтяження рухомого майна та внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про припинення обтяжень на рухоме майно, в цій частині прийняти нове рішення про задоволення даної позовної вимоги, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апелянт вказує про те, що твердження господарського суду стосовно неналежності відповідача за вимогою про зняття обтяження а рухомого майна та внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису по припинення обтяжень на рухоме майно є помилковим та таким, що суперечить ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідач - Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк», надав до матеріалів справи письмовий відзив на апеляційну скаргу, за яким просить залишити без змін рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2015р., а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільський господар» без задоволення, вказуючи на законність та обґрунтованість рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2015р. колегією суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Ткаченко Б.О. було прийнято до провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільський господар» та призначено її до розгляду на 07.12.2015р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2015р. розгляд справи було відкладено відповідно до ст. 77 ГПК України.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду Андрієнка В.В. від 14.12.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, вирішено здійснити розгляд справи №910/21881/15 у складі колегії суддів головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2015р. колегія суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Зубець Л.П. прийняла до свого провадження справу №910/21881/15.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд зазначає наступне.

26.07.2011р. між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк», як позикодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТЗТ Мирне», як позичальником, був укладений Кредитний договір №01/411-2011, за умовами якого позикодавець надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти.

Згідно з пунктами 1.1.1. - 1.1.3. Кредитного договору кредит надається у вигляді відкличної поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 6 303 000,00 грн. з погашенням кредитної лінії згідно наступного графіку: 25.07.2014р. - 6 303 000,00 грн. Термін користування кредитом до 25.07.2014р. включно. Процентна ставка за користування кредитом 21% річних.

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору кредит надається позичальнику на наступні цілі: для покриття виробничих витрат згідно постанови Кабінету Міністрів України №794 від 11.08.2010р. «Про затвердження порядку використання у 2010 році коштів Стабілізаційного фонду для здійснення фінансової підтримки підприємств агропромислового комплексу через механізм здешевлення кредитів» із змінами та доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 06.12.2010р. №1103 та від 07.02.2011р. №96.

В забезпечення виконання зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЗТ Мирне», що випливають з Кредитного договору, між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк», як заставодержателем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Подільський господар», як заставодавцем, був укладений Договір застави від 08.09.2011р.

Згідно з п. 1.3. Договору застави даним Договором забезпечується виконання позичальником зобов'язань по поверненню заставодержателеві кредиту, сплати процентів за користування ним, штрафних санкцій, платежів, що передбачені та/або випливають з Кредитного договору.

Пунктом 1.4. Договору застави визначено, що в забезпечення виконання основного зобов'язання за Кредитним договором заставодавцем надає заставодержателю в заставу належні йому на праві власності основні засоби, а саме: трансформатор ТМ-400, інвентарний номер ШП 0014124; цинтрафуга ОГШ 321, інвентарний номер ШП 0013107; бочка силосна, інвентарний номер ШП0014138; бочка силосна, інвентарний номер ШП 0014139. На час дії цього Договору предмет застави буде знаходитись за адресою: Хмельницька обл., Шепетівський район, с. Мокіївці; Хмельницька обл., Шепетівський район, с. Траулин.

Згідно з п. 1.5. Договору застави узгоджена сторонами оціночна вартість предмета застави становить 208 830,45 грн.

У відповідності до п. 4.1. Договору застави даний Договір застави набуває дії з моменту його укладення сторонами і діє до повного виконання позичальником основного зобов'язання за кредитним договором.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна 09.09.2011р. внесено запис №11594468 про приватне обтяження транспортних засобів, що є предметом застави за договором застави від 08.09.2011р.

Предметом розгляду у даній справі є вимоги про припинення правовідносин за Договором застави від 08.09.2011р., зняття обтяження рухомого майна та внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про припинення обтяжень на рухоме майно, накладеного реєстраційним записом №11594468 від 09.09.2011р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зобов'язання за Договором застави від 08.09.2011р., припинилися, у зв'язку з припиненняv зобов'язання, забезпеченого заставою.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Положеннями статті 1 Закону України «Про заставу» встановлено, що застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

Як вбачається з частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Положеннями статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з статтею 593 Цивільного кодексу України право застави припиняється у разі: припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

У відповідності до норм статті 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави;в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом.

Положеннями статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється: належно проведеним виконанням, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, як вбачається з наведених вище норм Закону, однією з підстав припинення застави є припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Матеріали справи свідчать, що 07.02.2014р. між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТЗТ Мирне» була укладена Додаткова угода до Кредитного договору.

Даною Додатковою угодою визначено, що у зв'язку з повним погашенням кредиту сторони прийшла до взаємної згоди припинити дію Кредитного договору №01/411-2011 від 26.07.2011р. від 26.07.2011р. з 07.02.2014р. З 07.02.2014р. сторони не вважають себе пов'язаними будь-якими правами та обов'язками за Кредитним договором, крім тих, що встановлюються сторонами в цій Додатковій угоді.

В пункті 3 Додаткової угоди зазначено, що сторони підписанням цієї Додаткової угоди також посвідчують той факт, що вони наділені достатнім обсягом повноважень для укладення даної Додаткової угоди, не обмежені в цьому чинним законодавством України та будь-якими договірними зобов'язаннями та те, що вони не мають будь-яких претензій один до одного по укладеному між ними Кредитному договору №01/411-2011 від 26.07.2011р.

Дана Додаткова угода на момент розгляду справи не визнана недійсною в судовому порядку та є чинною.

За таких обставин, враховуючи те, що зобов'язання за Кредитним договором припинились, на підставі ст. 593 Цивільного кодексу України, ст. 28 Закону України «Про заставу» припинилась і застава.

Щодо вимог позивача про зняття обтяження рухомого майна та внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про припинення обтяжень на рухоме майно, накладеного реєстраційним записом №11594468 від 09.09.2011р., судова колегія апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про заставу» застава рухомого майна може бути зареєстрована відповідно до закону.

Процедура реєстрації обтяжень рухомого майна регламентується Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003р. №1255-ІV, Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004р. № 830 та Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004р. № 73/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29.07.2004р. за № 942/9541.

У відповідності до статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача, в якій зокрема зазначаються: - відомості про обтяжувача та боржника: для юридичних осіб - резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код; для фізичних осіб - громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, адресу постійного місця проживання та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; посилання на підставу виникнення обтяження та його зміст; опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації; відомості про заборону чи обмеження права боржника відчужувати предмет обтяження.

Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо обтяжувачем є юридична особа, підпис її уповноваженої особи скріплюється печаткою. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача.

Згідно з пунктом 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 05.07.2004р. № 830, після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру.

Відповідно до пункту 5 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна державна реєстрація обтяження рухомого майна може проводитися будь-яким реєстратором.

Згідно з пунктом 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстратори - суб'єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком.

Відповідно до пункту 1 наказу Міністерства юстиції України від 07.07.2006р. №57/5 «Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна» реєстраторами Державного реєстру обтяжень рухомого майна є державне підприємство "Національні інформаційні системи", державні нотаріальні контори та приватні нотаріуси.

Отже, враховуючи, що в даному випадку реєстратором є Хмельницька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, то Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» не є належним відповідачем у даній справі щодо вимоги про зняття обтяження рухомого майна та внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису при припинення обтяжень на рухоме майно.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов правильного висновку про відмову у задоволенні заявленої вимоги позивача щодо зняття обтяження рухомого майна та внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про припинення обтяжень на рухоме майно.

У відповідності до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, і встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК України. Розподіл тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 2 ст. 34 ГПК України містить відомий процесуальному праву принцип допустимості доказів (засобів доказування). Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2015р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільський господар» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2015р. у справі №910/21881/15 залишити без змін.

3. Справу №910/21881/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Е.О. Шевченко

Судді В.О. Зеленін

Л.П. Зубець