УХВАЛА

08.12.2015Справа №910/14648/13
За позовом Першого заступника прокурора Деснянського району міста Києва в інтересах держави

в особі Київської міської ради

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, -

За розглядом скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві

Суддя Морозов С.М.

За участю представників учасників судового процесу:

від прокурора: Ліщаковська А.М. (службове посвідчення №028401 від 01.09.2014р.);

від позивача: не з'явились;

від відповідача (скаржника): ОСОБА_1 (особисто);

- Сидоренко В.В. (адвокат за договором від 11.11.2015р.);

від ДВС: Данилюк Р.В. (представник за довіреністю №Д-1 від 08.12.2015р.).

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора Деснянського району м. Києва звернувся до суду в інтересах держави в особі Київської міської ради (позивач) з позовом про зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 400 кв.м., вартістю 855 816,84 грн., що розташована на Броварському проспекті, 16 у Деснянському районі м. Києва та повернути її Київській міській раді, привівши її у придатний для використання стан.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.09.2013р. (повне рішення складено 26.09.2013р.) у справі №910/14648/13 позовні вимоги задоволено в повному обсязі та зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку загальною площею 400 кв.м, за адресою проспект Броварський, 16 у Деснянському районі м. Києва, з кадастровим номером 62:036:044, вартістю 855 816,84 грн., привести вказану земельну ділянку у придатний до використання стан та передати її Київській міській раді, а також здійснено розподіл судових витрат.

08.10.2013р. Господарським судом міста Києва в порядку ст. 116 ГПК України було видано відповідні накази на виконання вищевказаного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2014р. апеляційну скаргу відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2013р. у справі №910/14648/13 повернуто без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2014р. у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про перегляд рішення господарського суду за нововиявленими обставинами від 24.09.2013р. у справі №910/14648/13 відмовлено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2015р. апеляційну скаргу відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2013р. у справі №910/14648/13 повернуто без розгляду на підставі ч. 2 ст. 93 ГПК України.

12.11.2015р. до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві, відповідно до якої скаржник просить суд визнати неправомірною бездіяльність органу виконання судових рішень з приводу невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу суду від 08.10.2013р. у справі №910/14648/13, визнати неправомірною бездіяльність органу виконання судових рішень з приводу неповернення оригіналу наказу суду від 08.10.2013р. у справі №910/14648/13 до Господарського суду міста Києва, зобов'язання органу виконання судових рішень винести постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу суду від 08.10.2013р. у справі №910/14648/13, зобов'язання органу виконання судових рішень повернути оригінал наказу суду від 08.10.2013р. у справі №910/14648/13 до Господарського суду міста Києва та винести окрему ухвалу в порядку ст. 90 ГПК України.

Скарга боржника обґрунтована тим, що державний виконавець без будь-якої правової підстави, на його думку, проводить виконавчі дії з примусового виконання наказу суду від 08.10.2013р. у справі №910/14648/13, оскільки його (ОСОБА_1.) згідно вироку Деснянського районного суду міста Києва від 24.06.2015р. визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342 та ч. 2 ст. 382 КК України та на підставі ст. 75 закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець був зобов'язаний винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Прокурором подано для долучення до матеріалів справи письмові пояснення, відповідно до яких останній заперечує проти скарги та у зв'язку з тим, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП №40329985 від 27.10.2014р. скасована постановою начальника Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві від 16.03.2015р. та рішення суду у даній справі не виконано, просить суд відмовити в задоволенні скарги боржника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2015р. розгляд скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві в справі №910/14648/13 призначено на 08.12.2015р.

Представник позивача в судове засідання 08.12.2015р. не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином та його неявка, відповідно до ст. 1212 ГПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Позивач та орган виконання судових рішень письмових пояснень або заперечення до матеріалів справи не подали, в судовому засіданні 08.12.2015р. представник ДВС оголосив заперечення проти скарги та просив суд відмовити в її задоволенні.

Розглянувши подану скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для їх розгляду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на наступне.

Відповідно ст. 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (стаття 116 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 75 закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем у зв'язку з направленням подання до прокуратури Деснянського району міста Києва про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності 27.10.2014р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №40329985 з примусового виконання наказу суду від 08.10.2013р. у справі №910/14648/13.

Як видно з матеріалів справи, 03.11.2014р. вказана постанова органу виконання судових рішень разом з оригіналом виконавчого документу надійшла до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 закону України "Про виконавче провадження" начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Постановою начальника Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві від 16.03.2015р. скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 27.10.2014р. ВП №40329985 та зобов'язано державного виконавця Данилюка Р.В. провести виконавчі дії відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 51 закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

16.03.2015р. державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження ВП №40329985.

Відповідно до ст. 6 закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 11 закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За таких обставин, господарський суд приходить до висновку, що дії державного виконавця узгоджуються з положеннями закону України "Про виконавче провадження".

При цьому, при розгляді даної скарги суд виходить з того, що принципом господарського судочинства є виконуваність рішення суду. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тоді як у даній справі судове рішення не виконано.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. (ст. 33 ГПК України).

Згідно зі ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. (ст. 43 ГПК України).

У відповідності до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Щодо вимог боржника про винесення окремої ухвали в порядку ст. 90 ГПК України, господарський суд відзначає, що це є прерогативою суду та застосування судом вказаної норми закону можливе за наявності відповідних обставин.

Оскільки, як встановлено матеріалами справи, скаржником не обґрунтовано неправомірності дій державного виконавця та матеріали справи не містять доказів ухилення державного виконавця від вчинення дій, які покладені на нього нормами чинного законодавства України, вказану скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві в справі №910/14648/13.

2. Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Морозов С.М.