РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2015Справа №910/28160/15
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом комунального некомерційного підприємства "Консультативно-діагностичний центр" Печерського району м. Києва

до Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Київська міська рада

про виселення та стягнення заборгованості у розмірі 41 307,79 грн.

Представники сторін:

від позивача: Волкова О.В. - представник за довіреністю № 690 від 18.11.2015 року;

Кравчук Л.В. - директор, відповідно до розпорядження № 415-к від 18.10.2013 року;

від відповідача: Вознюк Т.І. - представник за довіреністю № 12/106-1047 від 03.06.2014 року;

від третьої особи: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги комунального некомерційного підприємства "Консультативно-діагностичний центр" Печерського району м. Києва до Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика про виселення та стягнення заборгованості у розмірі 41 307,79 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач без договору займає нежиле приміщення позивача площею 50 кв.м за адресою вул. Підвисоцького, 4-А та площею 20,8 кв.м за адресою бул. Л.Українки, 36-В у м. Києві.

12.11.2013 року між сторонами укладені угоди про спільну діяльність від 12.11.2013р. №35/13/1116, від 12.11.2013р. №36/13/1116, відповідно до умов яких за відповідачем було лише закріплені приміщення визначеної /площею за вказаної адресою без визначення будь де конкретно кабінетів у нежитловому приміщенні та складання Актів прийому-передачі приміщення. Окрім цього, у угодах було відсутня умова відносно оплати комунальних та експлуатаційних послуг за користування орендою відповідачем та права безплатного користування нею.

У зв'язку з чим, на думку позивача, відповідач займає його приміщення без будь-яких законних підстав, а тому підлягає виселенню.

За результатами перевірки позивача, проведеної Державною фінансовою інспекцією у м. Києві, виявлено порушення та складено акт ревізії від 19.05.2015р. № 05-30/827. Цим актом встановлено, що за рахунок коштів позивача покрито витрати сторонніх юридичних осіб, що фінансуються за рахунок державного бюджету, на оплату ними комунальних та експлуатаційних послуг, а саме - Національної медичної академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика на суму 41 307,79 грн.

Враховуючи вищезазначене, позивач звернувся до суду з вимогами зобов'язати відповідача звільнити нежиле приміщення позивача площею 50 кв.м за адресою вул. Підвисоцького, 4-А та площею 20,8 кв.м за адресою бул. Л.Українки, 36-В у м. Києві та стягнення заборгованості по відшкодування витрат на утримання нежитлового приміщення в розмірі 41 307,79 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 04.11.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 23.11.2015 року.

20.11.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав відзив на позовну заяву.

23.11.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав документи по справі.

В судове засідання 23.11.2015 року представник третьої особи не з'явився, вимоги ухвали суду від 04.11.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 011.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 23.11.2015 року розгляд справи відкладено на 07.12.2015 року.

В судове засідання 07.12.2015 року представник третьої особи не з'явився, вимоги ухвали суду від 04.11.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 018.

Представники позивача подали заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої збільшено основний борг на суму 5 976,49 грн. за період з 01.04.2015 року по 25.11.2015 року (дати фактичного звільнення приміщенням відповідачем) як стягнення заборгованості із відповідача по відшкодуванню витрат на утримання нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: вул. Підвисоцького, 4-А (площею 50 кв.м).

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до п.3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 року передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК України ціну позову вказує позивач.

Вищезазначена заява приймається судом до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахування заяви про збільшення позовних вимог.

Представники позивача подали заперечення на відзив.

Представники позивача позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог та заперечень на відзив та просили стягнути заборгованість по відшкодування витрат на утримання нежитлового приміщення в розмірі 34 083,32 грн. (28 106,86 грн. (сума позову на час звернення до суду з урахуванням часткового погашення боргу позивачем 30.11.2015) + 5 976,46 грн. (відповідно заяві від 04.12.2015р. про збільшення позовних вимог, де заявлені вимоги стосовно стягнення із відповідача заборгованості за період з 01.04.2015 по 25.11.2015 (дата фактичного звільнення приміщення відповідачем).

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд припиняє провадження в частині однієї немайнової вимоги та вважає, що позовні вимоги позивача і іншій частині не підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

12.11.2013 року між комунальним некомерційним підприємством "Консультативно-діагностичний центр" Печерського району м. Києва (КНП КДЦ) та Національною медичною академією післядипломної освіти імені П.Л. Шупика (НМАПО) укладено угоду №35/13/1116 про співпрацю.

Також, 12.11.2013 року між сторонами укладено угоду №1-36/13/1116 про співпрацю.

Предметом зазначених угод про співпрацю є взаємні обов'язки по спільній організації і забезпеченню медичною допомогою населення регіону, що обслуговується, а також підготовці медичних кадрів, ефективному використанню кадрових та матеріальних ресурсів КНП КДЦ та наукового потенціалу кафедр акушерства та гінекології № 1 і медичної та лабораторної генетики.

Відповідно до угоди №35/13/1116 лікувально-профілактична, наукова та навчальна робота проводяться на базі жіночої консультації по бульвару Лесі Українки, 36-в в нежитловому приміщенні площею 20 кв. м.

Згідно з умовами угоди №1-36/13/1116 робота по наданню медичної допомоги населенню та по підготовці, перепідготовці та підвищенню кваліфікації фахівців здійснюється на базі кафедри медичної та лабораторної генетики НМАПО ім.. П.Л. Шупика (пункт 1.1 та 1.2. угод про співпрацю).

Пунктом 2.2.1 угоди про співпрацю № 1-36/13/1116 КНП КДЦ центр зобов'язується закріпити за НМАПО для розташування кафедри медичної та лабораторної генетики нежитлове приміщення площею 50 кв. м на базі філії №1 КНП «КДЦ» Печерського району по вул. Підвисоцького 4-а.

Відповідно до пункту 2.2.1 угоди про співпрацю № 35/13/1116 КНП КДЦ надає можливість співробітникам кафедри проводити лікувально-діагностичну, консультативну, науково-дослідну, навчальну роботу з підготовки медичних кадрів.

Медичний заклад забезпечує працівників кафедри медичними інструментарієм та обладнанням, необхідним для проведення лікувально-діагностичного процесу (п.2.2.2 угоди).

Відповідно до пункту 2.1.2 угоди про співпрацю № 1-36/13/1116 медичний заклад зобов'язується створити належні умови для проведення консультативної, лікувально-профілактичної, навчально-виховної та науково-дослідної роботи співробітниками кафедри спільно з лікарями медичного закладу.

Державною фінансовою інспекцією в м. Києві проведено ревізію фінансово-господарської діяльності КМДКЛ за період з 01.10.2010 по 01.04.2015, за результатами якої 19.05.2015 складено акт №05-30/827.

Згідно даного акту інспекцією встановлено, що за рахунок коштів позивача протягом періоду, що перевірявся, проведено покриття витрат сторонніх юридичних осіб, зокрема відповідача, на оплату спожитих ними комунальних та експлуатаційних послуг у розмірі 41 307,79 грн. (належним чином завірена копія витягу з акту в матеріалах справи).

Такий висновок інспекцією зроблено на підставі того, що в порушення ч.1 статті 2 Закону України "Про оренду" не укладено договорів оренди та угод про відшкодування витрат на утримання орендованого майна. Також інспекція в акті вказує на порушення позивачем статті 85 Бюджетного кодексу України. Та, зазначено, що угоди про співпрацю укладені без погодження (без дозволу) Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), а лише з посиланням на Положення про клінічний лікувально-профілактичний заклад охорони здоров'я, яке затверджено наказом Міністерства охорони здоров'я від 05.06.1997р. № 174, що є відповідно до Наказу №174. Міністерство охорони здоров'я України Наказом № 273 від 14.09.1998р. затвердило Перелік лікувально-профілактичних закладів, яким надається статус клінічних лікувально-профілактичних закладів. У зазначеному переліку КНП «КДЦ» Печерського р-ну м. Києва відсутнє, тобто не є клінічним закладом, внаслідок чого дія Наказу № 174 на КНП «КДЦ» не поширюється.

У зв'язку із вищезазначеним позивач звертався до відповідача з претензією №227 від 08.06.2015 року щодо сплати заборгованості по комунальним та експлуатаційним послугам в розмірі 41 307,79 грн. та підписанні відповідних додаткових угод про розірвання угод про співпрацю.

Листом №12/106-1108 від 20.05.2015 року відповідач зазначив, що такі вимоги не мають правового підґрунтя та відмовився від виконання вимог позивача.

Відповідно до статті 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

Частиною 2 статті 1131 ЦК України передбачено, що умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Відповідно до ч. 1 статті 176 ГК України організаційно-господарськими визнаються зобов'язання, що виникають у процесі управління господарською діяльністю між суб'єктом господарювання та суб'єктом організаційно-господарських повноважень, в силу яких зобов'язана сторона повинна здійснити на користь другої сторони певну управлінсько-господарську (організаційну) дію, або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 4 статті 176 ГК України суб'єкти господарювання мають право разом здійснювати господарську діяльність для досягнення спільної мети, без утворення єдиного суб'єкта господарювання, на умовах, визначених договором про спільну діяльність.

Таким чином, витрати позивача, пов'язані з утриманням матеріально-технічної бази, забезпеченням господарським обслуговуванням приміщень, є внеском у спільну діяльність відповідно до умов угоди про співробітництво.

Також, слід зазначити, що згідно п. 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно статті 174 ГК України господарські зобов'язання, зокрема, можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

В матеріалах справи, також, відсутні докази того, що до угод про співпрацю вносились зміни щодо перерозподілу взаємних зобов'язань між позивачем та відповідачем і встановлення обов'язку відповідача відшкодовувати витрати за спожиті комунальні послуги.

Оскільки, угоди про співпрацю в повній мірі відповідають положенням Цивільного та Господарського кодексів і ними не передбачено зобов'язань відповідача щодо відшкодування витрат на комунальні та експлуатаційні послуги, суд вважає, що у позивача відсутні юридичні підстави вимагати такого відшкодування.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України "Про здійснення протягом бюджетного періоду видатків на утримання деяких бюджетних установ одночасно з різних бюджетів" № 679 від 11.09.2013 р., яка відповідає ч. 2 ст. 85 Бюджетного кодексу України, передбачена можливість здійснювати протягом бюджетного періоду одночасно з державного та місцевих бюджетів видатки на надання медичної допомоги, оплату послуг з підготовки фахівців, наукових та науково-педагогічних кадрів, проведення наукових досліджень у клінічних лікувально-профілактичних закладах охорони здоров'я, які використовуються для розміщення структурних наукових і навчальних підрозділів (кафедри, лабораторії тощо) вищих медичних (фармацевтичних) навчальних закладів III-IV рівня акредитації, закладів післядипломної освіти, науково-дослідних установ державної власності, а також на проведення спільної роботи із забезпечення лікувально-діагностичного процесу, підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації фахівців та проведення наукових досліджень і впровадження у практику їх результатів.

Суд зазначає, що акт ревізії Державної фінансової інспекції у місті Києві № 05- 30/827 від 19.05.2015 року на який посилається медичний заклад не може бути підставою виникнення у відповідача господарських зобов'язань, так як сам акт перевірки ДФІ у м. Києві не визнаний законодавством як безумовний доказ господарського чи цивільно- правового правопорушенням і не є належним доказом у розумінні ст. 34 ПІК України.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення витрат за спожиті відповідачем комунальні послуги у розмірі 36 519,32 грн. суперечать умовам угод про співпрацю №35/13/1116 від 12.11.2013р. та №36/13/1116 від 12.11.2013р. та нормам чинного законодавства, а тому задоволенню не підлягають.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.06.2015 року між сторонами укладено додаткові угоди №1 до угоди про співпрацю між комунальним некомерційним підприємством "Консультативно-діагностичний центр" Печерського району м. Києва) та Національною медичною академією післядипломної освіти імені П.Л. Шупика №35/13/1116 від 12 листопада 2013р., та №1 до угоди про співпрацю між комунальним некомерційним підприємством "Консультативно-діагностичний центр" Печерського району м. Києва та Національною медичною академією післядипломної освіти імені П.Л. Шупика №36/13/1116 від 12 листопада 2013р., в яких сторони дійшли згоди розірвати угоду №35/13/1116 від 12 листопада 2013р. та угоду №36/13/1116 від 12 листопада 2013р. з 30 червня 2015 року.

30.09.2015 року сторонами підписано акт приймання-передачі нежилого приміщення площею 20,0 кв.м по бульв. Лесі Українки, 36-В, відповідно до якого Національна медична академія післядипломної освіти імені П.Л. Шупика передала, а комунальне некомерційне підприємство "Консультативно-діагностичний центр" Печерського району м. Києва прийняло нежитлове приміщення, що перебуває на балансі КНП «КДЦ» Печерського району та розташоване за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 36-В.

Також, сторонами 25.11.2015 року підписано акт приймання-передачі нежилого приміщення площею 50,0 кв.м по вул. Підвисоцького, 4-а відповідно до якого Національна медична академія післядипломної освіти імені П.Л. Шупика передала, а комунальне некомерційне підприємство "Консультативно-діагностичний центр" Печерського району м. Києва прийняло нежитлове приміщення, що перебуває на балансі КНП «КДЦ» Печерського району та розташоване за адресою: м. Київ, по вул. проф. Підвисоцького, 4-а.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява №613 від 13.10.2015 року була подана до суду 28.10.2015 року.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача звільнити нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 36-В не підлягає задоволенню, а вимога щодо зобов'язання відповідача звільнити нежитлове приміщення за адресою: вул. проф. Підвисоцького, 4-а підлягає припиненню у зв'язку з відсутністю предмету спору в цій частині.

Відповідно п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Частина 2 статті 80 ГПК України передбачає, що у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, 49, п.1-1 ч.1 ст. 80, ч.2 ст. 80, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі в частині вимоги щодо зобов'язання відповідача звільнити нежитлове приміщення за адресою: вул. проф. Підвисоцького, 4-а.

2. В іншій частині позову відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 17.12.2015 року.

Суддя С.М. Мудрий