ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2015р. Справа№ 914/3026/13

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Іскра" м. Львів,

до відповідача: Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів,

треті особи , що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37 м. Львів

про: визнання протиправним та скасувати Рішення Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.05.2013 року №101, винесеного в справі № 1-02-135/2012.

Суддя Коссак С.М.

при секретарі Куць М.Я.

Представники:

Від позивача: Морочинський А.М. - представник за довіреністю №04/01/1, від 12.01.2015р.

Від відповідача: Оленюк С.Л. - представник за довіреністю №13/08-531, від 03.04.2015р.

Від третьої особи: ОСОБА_17 - Паспортні дані НОМЕР_1, виданий Галицьким РВЛМУ УМВС України у Львівській області від 07.06.2001р., ОСОБА_35 - Посвідчення НОМЕР_3 від 13.03.2015р., ОСОБА_40 - Паспортні дані НОМЕР_2, виданий Галицьким РВЛМУ УМВС України у Львівській області від 25.11.1999р.

02.08.2013р. Публічне акціонерне товариство «Іскра» звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасувати Рішення Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.05.2013 року №101, винесеного в справі № 1-02-135/2012

Рішенням господарського суду Львівської області від 21.01.2015 року у справі №914/3026/13 за позовом Публічного акціонерного товариства "Іскра" до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, за участю третьої особи 1, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1, за участю третьої особи 2, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_40, за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37 про визнання протиправними рішень та дій органів антимонопольного комітету. В задоволенні позову - відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 року рішення господарського суду Львівської області від 21.01.2015 року у справі №914/3026/13 - залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.09.2015 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Іскра" задовольнити частково, рішення господарського суду Львівської області від 21.01.2015 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 року у справі 914/3026/13 - скасовано, а справу №914/3026/13 передано на новий розгляд до господарського суду Львівської області.

Ухвалою господарського суду від 21.09.2015р. прийнято справу до розгляду та розгляд призначено на 12.10.2015р.

Розгляд справи відкладався з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду, судом винесено ухвалу про продовження строку вирішення спору, в судових засіданнях оголошувалася перерва.

Позивач зазначає, що 30.05.2013р. Адміністративною колегією Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - ЛОТВ АМК України) було винесено рішення № 101 в справі № 1-02-135/2012 про порушення ПАТ "Іскра" законодавства про захист економічної конкуренції.

Зокрема, згідно резолютивної частини зазначеного вище рішення було визнано, що ПАТ "Іскра":

- займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з утримання гуртожитку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 у м. Львові;

- вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене ч. 1 ст. 13 та п. 2 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", шляхом зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку у вигляді дій суб'єкта господарювання (розрахунок та застосувавши тарифів на послуги з утримання гуртожитку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 у м. Львові без врахування спеціальних норм Примірного положення про гуртожитки, що затверджене постановою Ради Міністрів Української РСР від 03.06.1986 р. № 208), що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку;

- за вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що вказане в п. II резолютивної частини рішення, накладено штраф в розмірі 68 000 грн.;

- зобов'язано ПАТ "Іскра" до 01.10.2013 р. провести розрахунок тарифів на послуги з утримання гуртожитку та прибудинкової території з дотриманням спеціальних норм Примірного положення про гуртожитки, що затверджене постановою Ради Міністрів Української РСР від 03.06.1986 р. № 208.

Зазначене рішення на думку позивача є протиправним та повинно бути скасоване, виходячи з наступного:

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Порядку, "Тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - тариф на послуги) - вартість надання таких послуг, розрахована на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість."

Відповідно до ч. 1 ст. 189 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), ціна в цьому Кодексі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про ціни та ціноутворення" № 507-ХІІ від 03.12.1990 року (який втратив чинність 03.08.2012 р., надалі - Закон про ціни від 1990 р.), в народному господарстві застосовуються вільні ціни і тарифи, державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи.

На думку позивача, його дії щодо застосування цін, в даному випадку, не можуть кваліфікуватись як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, оскільки їм не притаманна така обов'язкова ознака як неможливість вчинення за умов існування значної конкуренції на ринку. При формуванні тарифу позивач керувався Порядком, який є (був би) однаково обов'язковим як для позивача, так і для інших учасників ринку за умов існування значної конкуренції. В силу цього, дії інших учасників були б ідентичними діям позивача (які, на думку відповідача, містять ознаки правопорушення і підлягають перевірці у справі № 1-02-135/2012) та мали б для споживачів ті самі наслідки. Отже, навіть, за умов існування значної конкуренції, позивач мав би формувати тариф відповідно до Порядку, тому такі дії не можуть визнаватись зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Позивач наголошує, що ПАТ "Іскра" є власником та балансоутримувачем гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у м. Львові, та має статус гуртожитку для проживання одиноких громадян, які займають приміщення, що знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних відносинах.

Проте, на думку позивача, такі висновки ЛОТВ АМК України не відповідають вимогам законодавства чинного на сьогоднішній день та на день здійснення ПАТ "Іскра" ремонтних робіт та включення їх вартості до вартості послуг з утримання гуртожитку.

Представник відповідача заперечив позов, просив суд відмовити в його задоволенні з підстав, зазначений у відзиві, додаткових поясненнях та доданих до них доказів.

Треті особи в судовому засіданні заперечили позов та підтримали позицію Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

У судовому засіданні 07.12.2015 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні докази з врахуванням вказівки Вищого господарського суду України, судом встановлено таке.

Публічне акціонерне товариство «Іскра» звернулося до господарського суду Львівської області з позовом до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.05.2013 № 101 у справі № 1-02-135/2012 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" (далі - Рішення) .

Рішенням господарського суду Львівської області від 21.01.2015 у справі № 914/3026/, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 у задоволенні позову відмовлено з посиланням на прийняття відповідачем оскаржуваного Рішення АМК у межах визначених законом повноважень.

Постановою Вищого господарського суду України від 01 вересня 2015 року у справі №914/3026/13 вищезазначені судові рішення скасовані, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Львівської області.

Серед іншого, колегія суддів Вищого господарського суду України у цій постанові вказала, що для правильного вирішення спору у даній справі судам, насамперед, належало з'ясувати, чи правомірно Відділенням здійснено дослідження формування тарифів саме на відповідність приписам Положення (на підтвердження або спростування позиції Товариства щодо застосовування Відділенням тих норм матеріального права, які до спірних правовідносин не підлягали застосуванню). Натомість суди обмежилися виключно посиланням на чинність Положення, а також самостійно здійснили дослідження питання щодо формування Товариством тарифів на предмет відповідності приписам Порядку, залишивши поза увагою, що тим самим судами здійснено вихід за межі заявлених позовних вимог, оскільки предметом оскарження у даній справі є Рішенням АМК, в якому питання щодо відповідності формування тарифів вимогам Порядку не досліджувалося.

Крім того, судами не з'ясовано підстав невідповідності, що допущена у розпорядженні адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення від 27.06.2012 № 93Р у справі № 1-02-135/2012 "Про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" (згідно з яким виявлені ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції полягали у розрахунку Товариством тарифів на послуги з утримання гуртожитку та прибудинкової території без дотримання вимог Порядку) та в Рішення АМК (у якому досліджувалося питання щодо відповідності формування Товариством тарифів вимогам Положення).

Не встановивши, таким чином, обставин, які являють собою істотні складові предмета доказування в даній справі, попередні судові інстанції припустилися неправильного застосування вимог частини першої статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 названого Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст..111 - 12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Так, 30.05.2013р. Адміністративною колегією Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення) було прийнято рішення № 101 в справі № 1-02-135/2012 про порушення ПАТ "Іскра" (далі - Іскра) законодавства про захист економічної конкуренції.

Цим рішенням Відділення:

· визнано, що Товариство займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з утримання гуртожитку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 у м. Львові у 2012 - поточному періоді 2013;

· визнано дії Іскри, які полягають у розрахунку та застосуванні тарифів на послуги з утримання гуртожитку та прибудинкової території по без врахування спеціальних норм Примірного положення про гуртожитки, що затверджене постановою Ради Міністрів Української РСР від 03.06.1986 № 208 (далі - Положення), порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку;

- за вчинене порушення на Іскру накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн.;

- зобов'язано Іскру до 01.10.2013 провести розрахунок тарифів на послуги з утримання гуртожитку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 у м. Львові із дотриманням спеціальних норм Положення.

Рішення Відділення мотивовано, зокрема, такими фактичними даними:

- Іскра є власником та балансоутримувачем гуртожитку по АДРЕСА_1 у м. Львові;

- гуртожиток АДРЕСА_1 у м. Львові по перебуває у приватній власності та на обслуговуванні Іскри має статут гуртожитку для проживання мешканців, що займають приміщення, які знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, що не перебувають у сімейних відносинах;

- Іскра займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з утримання гуртожитку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 у м. Львові у 2012 - поточному періоді 2013;

- згідно з помісячними калькуляціями тарифів на послуги з утримання гуртожитку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 у м. Львові розрахунки тарифів у досліджуваний період проведено без дотримання спеціальних норм Положення, яким встановлюється порядок надання жилої площі у гуртожитках підприємств, установ, організацій, користування цими гуртожитками та їх утримання;

- ремонт опалення гуртожитку, роботи з монтажу холодного водопостачання, оплата вартості матеріалів, ремонт ліфта пасажирського, проведення експертного обстеження і технічного діагностування ліфта пасажирського відповідно до розділу IV "Експлуатація гуртожитку, його утримання і ремонт" Положення повинні були здійснюватися за рахунок коштів Товариства, а не за рахунок мешканців гуртожитку.

У вирішенні спору Іскра послідовно зазначало, зокрема, про безпідставність застосування Відділенням до спірних правовідносин приписів Положення, відповідно про неправомірне спонукання Іскри до застосування того нормативно-правового акта, який не підлягає застосуванню у зв'язку з тим, що відносини щодо формування, встановлення та застосування тарифу на послуги з утримання гуртожитку та прибудинкової території регулюються нормами Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги" (за твердженням Товариства, про необхідність застосування Порядку прямо зазначено у статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"; Порядок належить до законодавства України, прийнятий пізніше за Положення та його (Порядку) норми є спеціальними у порівнянні з нормами Положення, оскільки безпосередньо визначають механізм формування тарифів).

Матеріали справи містять висновок Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 04.08.2014 р. № 4205, в якому вказано, що вони є витратами на проведення робіт по здійсненню поточного ремонту будівлі гуртожитку, тобто, з врахуванням пунктів 2, 4 частини 1 статті 13 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», належать до поточного ремонту, який може включатися до тарифу на послуги з утримання гуртожитку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 у м. Львові, відповідно до пункту 18 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 р. а також Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 року N 150, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 серпня 2004 р. за N 1046/9645 (надалі - Перелік № 150).

Додаткова або повторна експертиза не призначалась.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями Господарського кодексу України, Закону України "Про захист економічної конкуренції", Законом України "Про Антимонопольний комітет України", Законом України "Про здійснення державних закупівель".

Частиною третьою статті 42 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист конкуренції у підприємницькій діяльності. Не допускаються зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірне обмеження конкуренції та недобросовісна конкуренція. Види і межі монополії визначаються законом.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про засади внутрішньої і зовнішньої політики" однією з основних засад внутрішньої політики в економічній сфері є розвиток конкуренції як основного чинника підвищення ефективності економіки, забезпечення дієвого регулювання діяльності природних монополій, недопущення проявів монополізму на державному та регіональному рівнях.

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення Антимонопольного комітету України не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету України, визначених законом.

Згідно з нормами пункту 11 частини 1 і частини 4 статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», визначення меж товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку належить до виключної компетенції органів Антимонопольного комітету України.

У частині 3 статті 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції» вказано, що державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб'єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництвом визнається самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Частиною 1 статті 25 Господарського кодексу України визначено, що держава підтримує конкуренцію як змагання між суб'єктами господарювання, що забезпечує завдяки їх власним досягненням здобуття ними певних економічних переваг, внаслідок чого споживачі та суб'єкти господарювання отримують можливість вибору необхідного товару і при цьому окремі суб'єкти господарювання не визначають умов реалізації товару на ринку. Аналогічне за своєю суттю поняття відображено і в статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Наведене визначення дозволяє зробити висновок, що конкуренцією є таке змагання суб'єктів господарювання, яке призводить або може призвести до отримання такими суб'єктами певних економічних переваг. При цьому такі переваги забезпечуються завдяки їх власним досягненням. Наслідком такого змагання є те, що споживачі (замовники) отримують можливість вибору необхідного товару і при цьому окремі суб'єкти господарювання (учасники конкурентного змагання) не визначають умов реалізації товару чи послуг на ринку, чи іншим чином не обмежують конкурентне змагання.

У ст. 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" закріплено визначення економічної конкуренції (конкуренція), згідно з яким це змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Згідно із ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається:

1) встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку;

2) застосування різних цін чи різних інших умов до рівнозначних угод з суб'єктами господарювання, продавцями чи покупцями без об'єктивно виправданих на те причин;

3) обумовлення укладання угод прийняттям суб'єктом господарювання додаткових зобов'язань, які за своєю природою або згідно з торговими та іншими чесними звичаями у підприємницькій діяльності не стосуються предмета договору;

4) обмеження виробництва, ринків або технічного розвитку, що завдало чи може завдати шкоди іншим суб'єктам господарювання, покупцям, продавцям;

5) часткова або повна відмова від придбання або реалізації товару за відсутності альтернативних джерел реалізації чи придбання;

6) суттєве обмеження конкурентоспроможності інших суб'єктів господарювання на ринку без об'єктивно виправданих на те причин;

7) створення перешкод доступу на ринок (виходу з ринку) чи усунення з ринку продавців, покупців, інших суб'єктів господарювання.

Зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушенням законодавства про захист економічної конкуренції визначено серед іншого зловживання монопольним становищем на ринку.

У Рішенні Відділення зобов'язало Іскру до 01.10.2013 провести розрахунок тарифів на послуги з утримання гуртожитку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 у м. Львові із дотриманням спеціальних норм Примірного положення про гуртожитки, що затверджене постановою Ради Міністрів Української РСР від 03.06.1986 № 208. У мотивувальній частині цього Рішення при цьому зазначило, що виконані ремонтні роботи, зокрема «Ремонт опалення гуртожитку по АДРЕСА_1»; «Роботи по монтажу системи холодного водопостачання» та «Матеріали виконання»; «Ремонт ліфта пасажирського в/п 320 кг на 9 зупинок по АДРЕСА_1»; «Проведення експертного обстеження і технічного діагностування ліфт пасажирський Л - 2347», які б повинні були здійснюватися за рахунок коштів підприємства (установи, організації), у віданні яких перебуває цей гуртожиток, тобто, за кошти Підприємства, а не за рахунок мешканців гуртожитку.

У параграфі 4 Рішення Відділенням встановлено, що специфіка регулювання правовідносин щодо гуртожитку визначається нормами Примірного положення про гуртожитки, що затверджене постановою Ради Міністрів Української РСР від 03.06.1986 № 208.

Як зазначено вище, у постанові Вищого господарського суду України від 01 вересня 2015 року у цій справі вказано, що для правильного вирішення спору у даній справі судам, насамперед, належало з'ясувати, чи правомірно Відділенням здійснено дослідження формування тарифів саме на відповідність приписам Положення (на підтвердження або спростування позиції Іскри щодо застосовування Відділенням тих норм матеріального права, які до спірних правовідносин не підлягали застосуванню). Натомість суди обмежилися виключно посиланням на чинність Положення, а також самостійно здійснили дослідження питання щодо формування Товариством тарифів на предмет відповідності приписам Порядку, залишивши поза увагою, що тим самим судами здійснено вихід за межі заявлених позовних вимог, оскільки предметом оскарження у даній справі є Рішенням АМК, в якому питання щодо відповідності формування тарифів вимогам Порядку не досліджувалося.

Відповідно до цього п. 23 Положення встановлено, капітальний ремонт гуртожитків провадиться за рахунок коштів підприємств, установ, організацій, у віданні яких перебувають гуртожитки.

Однак будь - яких мотивацій, що Іскра проводила саме капітальний ремонт Відділення у своєму Рішенні не наводить. При цьому Примірне положення про гуртожитки у своїх положеннях не передбачає і не регулює питання формування тарифів. У рішенні Відділення відсутня будь-яка мотивація і посилання на відповідні спеціальні норми Положення, які порушені Іскрою, їх не конкретизовано в частині виявлених порушень відповідно до пунктів Положення. Це торкається і п.4 Рішення, у якому зобов'язано ПАТ "Іскра" до 01.10.2013 р. провести розрахунок тарифів на послуги з утримання гуртожитку та прибудинкової території з дотриманням спеціальних норм Примірного положення про гуртожитки, що затверджене постановою Ради Міністрів Української РСР від 03.06.1986 р. № 208.

Механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що поширюється на суб'єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги (далі - виконавці), суб'єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями (далі - субпідрядники), органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках) встановлювався (на час виникнення спірних відносин) Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869.

Отже, суд доходить висновку, що оскільки Примірне положення про гуртожитки, що затверджене постановою Ради Міністрів Української РСР від 03.06.1986 р. № 208 не встановлює порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, розмір плати за користування жилою площею в гуртожитку і за комунальні послуги, то відповідно Іскра не вчинила порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене ч. 1 ст. 13 та п. 2 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", шляхом зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку у вигляді дій суб'єкта господарювання (розрахунок та застосувавши тарифів на послуги з утримання гуртожитку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 у м. Львові без врахування спеціальних норм цього Положення, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Також господарським судом досліджено на виконання вказівки Вищого господарського суду України невідповідності, що допущена у розпорядженні адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення від 27.06.2012 № 93Р у справі № 1-02-135/2012 "Про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" (згідно з яким виявлені ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції полягали у розрахунку Товариством тарифів на послуги з утримання гуртожитку та прибудинкової території без дотримання вимог Порядку) та в Рішення АМК (у якому досліджувалося питання щодо відповідності формування Товариством тарифів вимогам Положення).

Так, відповідно до ст. 35 Закону України «Про захист економічної конкуренції» Розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняття розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі. При розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи. Відповідно до ст..37 цього Закону у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи.

У розпорядженні Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення від 27.06.2012 року №93Р у справі №1-02-135/2012 «Про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» встановлено:

1) Часові межі ринку надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 у м. Львові, а саме період грудень 2011 року та I квартал 2012 року;

2) В описовій та мотивувальній частинах розпорядження досліджуються тарифи на послуги з утримання гуртожитку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 у м. Львові відповідно до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2012 року №869.

3) У кінцевому висновку Відділення доходить постановило розпочати розгляд справи за виявленими ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції у діях ПАТ «Іскра», що передбачені п.2 ст.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме, зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з утримання гуртожитку та прибудинкової території у вигляді дії даного Товариства (розрахунок тарифу на вказані послуги проведено без дотримання вимог Порядку №869), що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (ч.1 ст.13 згаданого Закону).

Однак у Рішенні «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції», виходячи з його змісту та кінцевого висновку часові рамки визначені періодом, а саме 2012рік - поточний період 2013 року. Також, як зазначено вище, у описові та мотивувальній частинах Рішення досліджувалося встановлення формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у гуртожитку по АДРЕСА_1 у м. Львові саме на відповідність Примірного положення про гуртожитки, що затверджене постановою Ради Міністрів Української РСР від 03.06.1986 р. № 208, а не Порядку №869.

Отже, між Розпорядженням Відділення «Про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» і прийнятим Рішенням за наслідками розгляду існують неузгодженості, які вплинули на правильність останнього.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Порушення або неправильне застосування норм процесуального

права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Суд доходить висновку, що Відділенням не доведено, що ПАТ «Іскрою» порушено вимоги антимонопольного законодавства щодо встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по АДРЕСА_1 у м. Львові без врахування спеціальних норм Примірного положення про гуртожитки, що затверджене постановою Ради Міністрів Української РСР від 03.06.1986 р. № 208.

З врахуванням наведеного, позов слід задоволити частково в частині скасування п.п.1,2,3 Рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.05.2013 року №101.

Щодо п.4 Рішення провадження у справі слід припинити виходячи з такого.

Пунктом 4 Рішення зобов'язано ПАТ "Іскра" до 01.10.2013 р. провести розрахунок тарифів на послуги з утримання гуртожитку та прибудинкової території з дотриманням спеціальних норм Примірного положення про гуртожитки, що затверджене постановою Ради Міністрів Української РСР від 03.06.1986 р. № 208.

На момент розгляду справи у суді зазначене Положення втратило чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України про визнання такою, що втратила чинність, постанови Ради Міністрів Української РСР від 03 червня 1986 року № 208 «Про затвердження Примірного положення про гуртожитки» у зв'язку з прийняттям Положення про гуртожитку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 27.04.2015 року №84, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 липня 2015 року за 778/27223.

Оскільки Рішенням зобов'язано ПАТ «Іскра» привести розрахунок тарифів відповідно до спеціальних норм Примірного положення про гуртожитки, що затверджене постановою Ради Міністрів Української РСР від 03.06.1986 р. № 208, яке втратило чинність, суд доходить висновку про припинення провадження в частині скасування п.4 Рішення на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК, оскільки відсутній предмет спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи зі змісту наведеного вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних частково.

Щодо судових витрат суд зазначає.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно ст. 49 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як зазначено в пункті 4.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013р. №7 у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Судові витрати, а саме: судовий збір за подання позовної заяви та сума, яка оплачена за проведення судової експертизи, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 44, 49, 80, 82 - 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1.Позов задоволити частково.

2.Визнання протиправним та скасувати п.п. 1, 2, 3 Рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.05.2013 року №101, винесеного в справі № 1-02-135/2012

3.В частині скасування п. 4 Рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.05.2013 року №101, винесеного в справі № 1-02-135/2012 провадження у справі припинити.

4.Стягнути Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (79005, місто Львів, вулиця І. Франка, будинок 61; ідентифікаційний код 20812013) на користь Публічного акціонерного товариства «Іскра» (79066, м. Львів, вул. Вулецька, 14, ) 1 147,00 грн. витрат по сплаті судового збору та 10 009,60 грн. судові витрати за проведення судової експертизи.

5.Наказ видати відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 14.12.2015 р.

Суддя Коссак С.М.