ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"10" грудня 2015 р. Справа № 918/1277/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М., розглянувши матеріали справи за позовом: Публічного акціонерного товариства "Кредобанк"

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення боргу за кредитним договором в сумі 21 732,86 грн.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 (довіреність від 02 березня 2015 року);

Від відповідача: ОСОБА_1 (паспорт);

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 81-1 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 21 732,86 грн., з яких: 19 889,27 грн. неповернута сума кредиту; 666,20 грн. прострочені відсотки; 1 091,92 грн. пеня по простроченій сумі кредиту; 85,47 грн. пеня по прострочених відсотках, позовні вимоги аргументувавши невиконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору овердрафту № 18-14 від 14 березня 2014 року.

Ухвалою суду від 17 листопада 2015 року судом порушено провадження у справі №918/1277/15, розгляд справи призначено до слухання в судовому засіданні на 03 грудня 2015 року.

01 грудня 2015 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні від 03 грудня 2015 року оголошувалась перерва до 10 грудня 2015 року.

07 грудня 2015 року відповідачем подано клопотання про зменшення нарахованих сум пені на 50% у зв'язку з тяжким матеріальним становищем відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав та просив суд зменшити нараховані суми пені на 50% у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність копій документів на їх відповідність оригіналам, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

14 березня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Кредобанк" (надалі - позивач, банк) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - відповідач, позичальник) було укладено договір про надання овердрафту № 18-14 (надалі договір) відповідно до предмету якого банк зобов'язується надати позичальникові овердрафт, тобто надати у його власність грошові кошти у національній валюті для оплати наданих ним розрахункових документів в разі недостатності коштів на його поточному рахунку в межа встановленого максимального ліміту заборгованості в розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути його і сплатити проценти та комісії за користування ним.

Відповідно до пункту 2.4. договору, дата остаточного повернення овердрафту - 13 березня 2015 року.

Пунктом 2.1 договору визначено, що банк надає позичальнику овердрафт, а останній приймає його на наступних умовах: максимальний ліміт заборгованості по овердрафту (максимальна сума, в межах якої позичальник може здійснювати платежі протягом одного операційного дня зі свого поточного рахунку понад фактичний залишок коштів на ньому) у розмірі 20 000 грн. 00 коп. встановлюється на поточний рахунок відповідача.

Згідно пункту 2.2 договору річна процентна ставка становить 28 % річних.

Згідно з пунктами 2.8 та 2.9 договору підставою надання банком овердрафту є подання позичальником у банк розрахункових документів на суму, що перевищує залишок коштів на його поточному рахунку. Датою надання овердрафту вважається дата виникнення на поточному рахунку позичальника дебетового сальдо (проведення платежів понад залишок коштів на поточному рахунку).

Відповідно до пункту 4.1 договору позичальник зобовязаний повернути банку овердрафт у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього.

Вказаний договір підписаний уповноваженим представником банку та підприємцем.

Статтею 204 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) презюмується правомірність правочину.

На час розгляду справи доказів недійсності чи розірвання Договору про надання овердрафту, зокрема відповідних судових рішень з цього приводу, господарському суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору, банком було надано позичальнику овердрафт з лімітом заборгованості 20 000 грн. 00 коп., що стверджується випискою щодо руху коштів по рахунку підприємця, копія якої наявна у матеріалах даної справи.

Судом встановлено, що підприємець взяте на себе зобовязання за вищевказаним договором по поверненню суми овердрафту не виконав, хоча, як передбачає пункт 2.4 договору, дата остаточного повернення овердрафту 13 березня 2015 року.

Відтак, за підприємцем рахується заборгованість перед банком в сумі 19 889,27 грн. - неповернутої суми овердрафту та 666,20 грн. прострочених відсотків.

26 червня 2015 року позивачем на адресу відповідача було надіслано повідомлення-вимогу, відповідно до якої підприємцю було запропоновано в досудовому порядку врегулювати спір та сплатити борг, однак, як свідчать матеріали справи, вищезазначена вимога залишена без відповіді та задоволення.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до частини 1, 2 статті 1056-1 процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 193 Господарського кодексу України (далі ГК України) передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач всупереч зазначеним нормам закону та у встановлені умовами кредитного договору строки своїх зобовязань з погашення овердрафту та сплати відсотків не виконав.

Оскільки в матеріалах даної справи відсутні докази, які б свідчили про погашення відповідачем вищезазначеної суми заборгованості за договором про надання овердрафту, суд дійшов висновку, що вимоги банку про стягнення з відповідача основної суми боргу та прострочених відсотків правомірні, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно пунктів 2.6 та 6.1 договору за несвоєчасне виконання грошових зобовязань (повернення овердрафту, оплати процентів, комісій) банк має право стягнути з позичальника пеню у розмірі 0,03 % за кожен день прострочи від простроченої/несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки.

Покликаючись на вказані пункти Договору, з огляду на прострочення відповідачем зобов'язань, Банк нарахував Позичальнику 1 091,92 грн. - пені на неповернуту суму овердрафту та 85,47. - пені на прострочені відсотки. Надані розрахунки пені судом перевірено та визнано правильними.

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (така ж позиція викладена у статті 611 ЦК України).

Статтями 546, 549 ЦК України встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача1 091,92 грн. - пені на неповернуту суму овердрафту та 85,47. - пені на прострочені відсотки є законними та обґрунтованими, разом з тим задовольняючи позовні вимоги в цій частині суд вважає за необхідне зазначити наступне.

07 грудня 2015 року позивачем подано клопотання про зменшення суми пені на 50 % у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем відповідача

Відповідно до пункту 3 статті 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з частиною 1 статті 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, яка порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення пені, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін з метою дотримання балансу інтересів сторін та з урахуванням засад справедливості, добросовісності та розумності, як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права.

Так, наданими до справи документами підтверджено викладені у клопотанні про зменшення суми пені обставини.

Зважаючи на те, що відповідач позовні вимоги визнає, та пояснює неможливість виконання зобов'язання тяжким матеріальним становищем що підтверджується наданими відповідачем доказами, зважаючи на обставини викладені відповідачем у відзиві на позов господарський суд дійшов висновку про задоволення клопотання про зменшення суми пені, що підлягає стягненню з відповідача на 50%, тобто до суд приходить до висновку що до задоволення підлягають позовні вимоги про стягнення 545,96 грн. пені по простроченій основній сумі кредиту та 42,73 грн. пені по прострочених відсотках, в задоволенні позову в решті вимог про стягнення штрафних санкцій суд вважає за необхідне відмовити.

В силу статей 43, 47, 33, 38 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, коли кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а суд, оцінивши подані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен прийняти рішення за результатами обговорення усіх цих обставин.

Отже, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 19 889,27 грн. - неповернутої суми овердрафту, 666,20 грн. прострочених відсотків 545,96 грн. пені по простроченій основній сумі кредиту та 42,73 грн. пені по прострочених відсотках, ґрунтуються на законі та договорі, не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню судом, в решті позову слід відмовити.

Щодо посилань відповідача на положення пункту 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" слід зазначити, що зі з місту вказаної статті слідує, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобовязаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобовязань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Проте позичальником згідно договору овердрафту є Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, яка не є військовослужбовцем (доказів зворотного відповідачем не надано) відтак вказані положення закону не можуть бути застосовані в даному випадку.

Витрати по сплаті судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України в розмірі в сумі 1 218 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (35324, Рівненська область, Рівненський район, с.Забороль, вул. Колгоспна, буд 42А, і.к. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" (79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78, ) 19 889 (дев'ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят дев'ять) грн. 27 коп. - неповернутої суми овердрафту, 666 (шістсот шістдесят шість) грн. 20 коп. прострочених відсотків 545 (п'ятсот сорок п'ять) грн. 96 коп. пені по простроченій основній сумі кредиту 42 (сорок два) грн. 73 коп. пені по прострочених відсотках та 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

3. В задоволенні позову в частині стягнення 545 грн. 96 коп. пені по простроченій основній сумі кредиту 42 грн. 73 коп. пені по прострочених відсотках - відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

повне рішення складено 10 грудня 2015 року

Суддя Качур А.М.