ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.12.2015 Справа № 905/3067/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Левшиної Я.О., при секретарі судового засідання Рильцовій Є.Ю., розглянувши матеріали

за позовною заявою: Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м. Краматорськ, Донецька область в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" "Словянськтепломережа", м. Слов`янськ, Донецька область

до відповідача: Приватного підприємства «ПРЕС ЕКСПЕРЕС», м. Словянськ, Донецька область

про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання у сумі 4600,00грн., 3% річних в сумі 712,08грн., інфляційні нарахування в розмірі 2857,29грн.

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю №юр/2473 від 30.12.14р.);

від відповідача: не зявився.

Відповідно до вимог ст.ст.4-4, 81 ГПК України судовий розгляд здійснювався з фіксацією у протоколі судового засідання.

У судовому засіданні 14.12.2015р. суд виходив до нарадчої кімнати для прийняття рішення.

СУТЬ СПРАВИ:

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» м. Краматорськ, Донецька область в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Слов`янськтепломережа», м. Слов`янськ, Донецька область звернулось до Господарського суду Донецької області із позовом до Приватного підприємства «ПРЕС ЕКСПЕРЕС» м. Словянськ, Донецька область про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання у сумі 4600,00грн., 3% річних в сумі 712,08грн., інфляційні нарахування в розмірі 2857,29грн.

Відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями, позовну заяву призначено до розгляду судді Левшиній Я.О.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналажне виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором на постачання теплової енергії № 508 від 01.12.2011р. з оплати поставленої теплової енергії, внаслідок чого утворилась стягувана заборгованість та виникли підстави для нарахування інфляції 2857,29грн. та 3 % річних 712,08грн.

Нормативно позивач обґрунтовує свої вимоги, посилаючись ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 173,216-218, 230, 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 6, 509, 525, 526, 527, 549, 625, 627 Цивільного кодексу України.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав: договір на постачання теплової енергії №508 від 01.12.2011р. та додатки до нього; акти про включення опалення від 15.10.2011р., 15.10.2012р.; розрахунки суми заборгованості, інфляційних нарахувань, 3% річних; рахунки №508 за січень 2012р. квітень 2012р., грудень 2012р. - березень 2013р.; правоустановчі документи; виписку з ЄДРПОУ стосовно статусу та місцезнаходження позивача.

Під час розгляду справи позивачем були надані додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а саме: довідка №011/4402 від 19.11.2015р. про відсутність у провадженні господарського суду або іншого суду чи органу, який у межах своєї компетенції вирішує господарський спір, справи зі спору між сторонами цієї справи, про цей предмет і з тих же підстав; акт звірки взаємних розрахунків та докази його направлення відповідачу; витяг з ЄДРПОУ стосовно статусу та місцезнаходження відповідача; відомості розподілу показань теплолічильників; рішення виконавчого комітету Словянської міської ради про початок опалювального сезону 2011-2012р.р. №635 від 28.09.2011р.; рішення виконавчого комітету Словянської міської ради про закінчення опалювального сезону 2011-2012р.р. №226 від 04.04.2012р.; постанова НКРЕ №20 від 30.09.2011р.; докази часткової оплати.

Представник позивача у судове засідання 14.12.2015р. зявився, підтримав свою позицію. У судовому засіданні надав клопотання №011/5001 від 10.12.2015р. з додатками та клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів. (Суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про продовження строку розгляду справи на 15 днів, оскільки вважає, що справа може бути розглянута у строк, встановлений нормами Господарського процесуального кодексу України).

Представник відповідача у судове засідання 14.12.2015р. не зявився, своєї позиції до відома суду не довів та не надав витребуваних документів, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом своєчасного надсилання ухвал за адресою зазначеною у позові.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач зареєстрований за адресою, вказаною у позовній заяві, а саме: 84122, АДРЕСА_1.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомленого відповідача та ненадання ним певних документів у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексу істотним чином не впливають на таку кваліфікацію і не можуть вважатися належною підставою для подальшого відкладання розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

22.10.2008р. між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) був укладений договір на постачання теплової енергії № 508, згідно умов п.п. 1.1. якого постачальник бере на себе зобов'язання постачати споживачу теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Відповідно до п. 10.1. договір набуває чинності з 01.12.2011р. та діє до 31.12.2012р. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 10.2. договору).

Умовами розділу 6 договору сторонами передбачено порядок здійснення оплати, зокрема:

п.6.2. - «розрахунковим періодом є календарний місяць»;

п.6.3. - «споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує теплопостачальній організації вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця»;

п.6.4. «якщо споживач розраховується за показниками приладів обліку: при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад заявлене та сплачене до початку розрахункового періоду, це перевищення окремо оплачується споживачем не пізніше 25-го числа поточного місяця; у випадку, коли фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду залишок (сальдо) розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку.

Відповідно до постанови Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України № 20 від 30.09.2011р. встановлені тарифи для споживачів - 905,70грн. за 1 Гкал (без ПДВ).

Як вбачається з актів на підключення опалення, 15.10.2011р. та 15.10.2012р. здійснено підключення опалення об'єкту за адресою: м. Словянськ, вул. К. Маркса, 44.

Згідно умов договору позивачем була поставлена відповідачу теплова енергія та виставлені рахунки за поставлену теплову енергію за січень 2012р. - № 508 на суму 4028,81грн., за лютий 2012р. - №508 на суму 3021,42грн., за березень 2012р - №508 на суму 2445,28грн., за квітень 2012р. - №508 на суму 839,04грн., за грудень 2012р. - №508 на суму 2379,31грн., за січень 2013р. - №508 на суму 3483,32грн., за лютий 2013р. - №508 на суму 2659,93грн., за березень 2013р. - №508 на суму 1673,74грн. відповідно.

З огляду на неналежне виконання зобов'язання зі сплати боргу за спожиту теплову енергію, позивач звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача до такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у стягненні з відповідача заборгованості за послуги з теплопостачання, надані позивачем на підставі договору на постачання теплової енергії № 508 від 01.12.2011р., а також стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань.

Враховуючи статус сторін, характер правовідносин між учасниками договору, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України і умовами договору на постачання теплової енергії № 508 від 01.12.2011р.

Проаналізувавши положення укладеного між сторонами договору № 508 від 01.12.2011р., суд дійшов висновку, що виниклі на його підставі правовідносини регламентуються нормами параграфу 5 глави 54 Цивільного кодексу України, який визначає загальні положення про постачання енергетичними ресурсами.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу. Стаття 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Статтею 714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно ст.275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України відносно обов'язковості договору для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від належного виконання обов'язків з оплати спожитої теплової енергії.

З огляду на дані норми права та встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача основного боргу в сумі 4600,00грн.

Відповідно до ст.ст. 216- 218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Дані наслідки порушення зобов'язання передбачені і ч. 1ст. 230 Господарського кодексу України. Згідно норм зазначених статей у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд враховує, що умовами договору сторони встановили передплату за поставлену теплову енергію (п. 6.3 договору). Отже, в силу ст. 253 Цивільного кодексу України, позивач здобув право вимоги сплати боргу за січень 2012р. 01.02.2012р., за лютий 2012р. 01.03.2012р., за березень 2012р 01.04.2012р., за квітень 2012р. 01.05.2012р., за грудень 2012р. 01.01.2013р., за січень 2013р. - №01.02.2013р., за лютий 2013р. 01.03.2013р., за березень 2013р. 01.04.2013р.

Позивачем нараховані та заявлені до стягнення 3% річних в розмірі 712,08грн., інфляційні нарахування в розмірі 2857,29грн.

Перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань за допомогою інформаційно-правової системи Ліга:Закон, правові підстави, період та порядок їх нарахування, суд дійшов висновку про задоволення цих вимог в повному обсязі та стягнення 3% річних у сумі 712,08грн., інфляційних нарахувань у сумі 2857,29грн.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 22, 509, 530, 549, 610, 611, 625, 714 Цивільного кодексу України, ст.ст. 67, 193, 216-218, 275 Господарського кодексу України, ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м. Краматорськ, Донецька область в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго" «Словянськтепломережа», м. Слов`янськ, Донецька область до Приватного підприємства «ПРЕС ЕКСПЕРЕС», м. Словянськ, Донецька область про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання у сумі 4600,00грн., 3% річних в сумі 712,08грн., інфляційні нарахування в розмірі 2857,29грн. задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного підприємства «ПРЕС ЕКСПЕРЕС» (84122, АДРЕСА_1, ) на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м. Краматорськ, Донецька область в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Словянськтепломережа» (84112, Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Іскри, 5, ) суму боргу у розмірі 4600,00грн., інфляційні 2857,29грн., 3 % річних 712,08грн., а також відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 1218,00грн. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 14.12.2015р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.12.2015р.

Суддя Я.О. Левшина

Вх: 18942/15

надруковано 3 прим.:

1 - ГСДО,

1 - відповідачу