ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о з у п и н е н н я п р о в а д ж е н н я у с п р а в і

"08" грудня 2015 р. Справа № 926/989/15

За позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Косів Івано-Франківської області

до «Faber Proje Gida Mak. Ins. Ic ve Dis Tisc. Ltd. Sti», Турецька республіка

про стягнення 76 000,00 Євро.

Суддя Паскарь А. Д.

представники сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача не зявився.

СУТЬ СПОРУ: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до «Faber Proje Gida Mak. Ins. Ic ve Dis Tisc. Ltd. Sti» про стягнення 76 000,00 Євро.

Позовні вимоги мотивуються тим, що в порушення умов укладених сторонами контрактів № 2015/03 та № 2015/04 від 01.03.2015 з наступними змінами, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, зокрема, після попередньої оплати позивачем 76000,00 Євро обладнання для виготовлення бруківки марки ZENITH 844 не поставив, отриману попередню оплату не повернув.

Відповідно до пунктів 7.2 додатку № 4 до контракту № 2015/03 та 7.2 додатку № 4 до контракту № 2015/04 сторони домовились, що всі суперечки вирішуються у Господарському суді Чернівецької області із застосуванням матеріального та процесуального права України, що узгоджується із статтею 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» та не суперечить Господарському процесуальному кодексу України.

Оскільки відповідач знаходиться в Турецькій республіці, то з метою дотримання вимог законодавства щодо правосуб'єктності сторін спору суд вважає за потрібне витребувати від відповідача документ, який підтверджує правосубєктність юридичної особи для встановлення статусу іноземного субєкта, що кореспондується з пунктом 2 роз'яснення президії ВГС України від 31.05.2002 №04-5/608 "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій" (далі Розяснення).

Нормами частини 3 статті 43 ГПК України визначено, що на господарський суд покладено обов'язок створити сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до статті 125 ГПК України у разі, якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Судове доручення надсилається у порядку, встановленому ГПК України або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України. (ч. 2 ст. 125 ГПК України).

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення в Турецькій республіці регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 15.11.1965 р.), яка імплементована в національне законодавство Законом України від 19.10.2000 № 2052-ІІІ та набрала чинності 26.11.2000 (далі Конвенція).

Статтею 1 Конвенції передбачено, що вона застосовується у цивільних або комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Стаття 2 Конвенції встановлює, що кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов'язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3-6.

Відповідно до статті 3 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 5 Конвенції частина прохання, яка містить короткий виклад суті документу, що підлягає врученню, вручається разом з документом.

Статтею 7 Конвенції встановлено, що типові умови формуляра, доданого до цієї Конвенції, у всіх випадках обов'язково мають бути складені французькою або англійською мовами.

Згідно статті 6 Конвенції Центральний орган запитуваної Держави або будь-який орган, який він може призначити для цього, складає підтвердження встановленої Конвенцією форми. У ньому підтверджується факт вручення документу і зазначається спосіб, місце та дату вручення, а також особа, якій документ було вручено. Якщо документ не був вручений, в підтвердженні зазначаються причини, які перешкодили врученню.

Відповідно до пункту 2 статті 2 угоди між Україною та Турецькою Республікою про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах, яка ратифікована Законом України від 05.07.2001 № 2605-ІІІ та набула чинності 02.05.2004, Центральним органом з боку Республіки Туреччина є Міністерство юстиції Республіки Туреччина.

Як зазначено у Роз'ясненні, витрати, пов'язані з перекладом відповідних документів, а також з оплатою за вручення їх за кордоном згідно з Конвенцією, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона. Після закінчення розгляду справи такі витрати розподіляються господарським судом на загальних підставах, визначених частиною 5 статті 49 ГПК України.

Оскільки позивач є заінтересованою особою щодо стягнення з відповідача суми боргу, оплата вартості витрат, повязаних з перекладом відповідних документів згідно з Конвенції, покладається на ФОП ОСОБА_1.

Згідно статті 15 Конвенції судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що судовий документ було вручено або доставлено особисто відповідачам і це було здійснено в належний строк, достатній для здійснення захисту.

Крім того, у зв'язку зі зверненням із дорученням про надання правової допомоги, провадження у справі підлягає зупиненню до надходження на адресу суду доказів вручення відповідачу відповідним компетентним органом іноземної держави копії позовної заяви та ухвали про зупинення провадження у даній справі, на підставі частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 79, 125 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження у справі до дня отримання Підтвердження від Міністерства юстиції Турецької республіки, але не пізніше 16.06.2015.

2. Зобовязати позивача протягом десяти днів з моменту отримання даної ухвали надати суду по два примірники нотаріально засвідчених перекладів копій ухвал суду від 16.06.2015 та 08.12.2015 у даній справі, формулярів Прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів та Короткого викладу документа, що підлягає врученню англійською мовою відповідно до вимог Конвенції, а у наступне судове засідання надати суду для огляду оригінали контрактів № 2015/03 та № 2015/04 від 01.03.2015 з додатками.

3. Зобовязати відповідача у строк протягом тридцяти днів з моменту отримання перекладених англійською мовою ухвал від 16.06.2015 та 08.12.2015 у даній справі надати суду документ, який підтверджує правосубєктність юридичної особи (державну реєстрацію субєкта господарювання відповідно до національного законодавства), відзив на позов та докази в його обгрунтування (докази повинні бути належним чином засвідчені).

4. Попередити позивача, що у випадку неподання без поважних причин, витребуваних судом документів, позов буде залишено без розгляду.

5. Розгляд справи призначити на 16.06.2016р. на 10:00 год. в приміщення Господарського суду Чернівецької області за адресою: м. Чернівці, вул. О.Кобилянської, 14, кабінет № 11.

6. Участь представника позивача у судовому засіданні визнати обовязковою.

Суддя А. Паскарь