ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2015 р. Справа № 917/455/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О. , суддя Камишева Л.М.

при секретарі Пляс Л.Ф.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (довіреність № 592 від 15.10.2015 р.);

відповідача ліквідатор ОСОБА_2 (рішення № 09/07/2015-01 від 13.07.2015 р.);

третьої особи не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ліквідатора ПОСП "Батьківщина" (вх. № 5043П/1-28) на рішення Господарського суду Полтавської області від 29 вересня 2015 року у справі № 917/455/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_3 Дніпро", м. Київ,

до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина", с. Попівка Миргородського району Полтавської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю ЛУКСОР-УТР", с. Юсківці Лохвицького району Полтавської області,

про звернення стягнення шляхом визнання права власності на предмет застави,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ПАТ "ОСОБА_3 Дніпро" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до ПОСП "Батьківщина" про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на майно, яке є предметом застави по договорам застави № 180311-3 від 18.03.2011 р. та № 271112-ЗАВ від 27.11.2012 р., з посиланням на невиконання ТОВ "ЛУКСОР-УТР" умов кредитного договору № 230410-КЛВ від 23.04.2010 р.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ухвалою від 26.03.2015 р. залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю ЛУКСОР-УТР".

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 29.09.2015 р. у справі № 917/455/15 (суддя Киричук О.А.) позов задоволено повністю. Звернуто стягнення на предмет застави з метою часткового погашення заборгованості за кредитним договором шляхом визнання права власності на предмети застави, а саме:

за Договором застави № 180311-З від 18.03.2011 р. на:

- оприскувач ELIOS 2700 BDL, 2007 рік випуску, заводський № S 7629, який належить Заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію машини АБ 361453, видане Миргородською ІДТН 13.06.2007 р., вартістю 82688,00 грн. без урахування ПДВ;

- сівалка 812201 CDF, 2006 рік випуску, заводський № HS 22E129, яка належить Заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію машини АБ 393350, видане Миргородською ІДТН 13.06.2007 р., вартістю 58803,00 грн. без урахування ПДВ;

- дисковий чизель 4511-11-SB 4511 Chisel, 2007 рік випуску, заводський № 4511А07002, який належить Заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію машини АБ 361451, видане Миргородською ІДТН 13.06.2007 р., вартістю 315394,00 грн. без урахування ПДВ;

- розкидач мінеральних добрив Kuhn MDS 935 R2, 2007 рік випуску, заводський № 44667, який належить Заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію машини АБ 361452, видане Миргородською ІДТН 13.06.2007 р., вартістю 29602,00 грн. без урахування ПДВ;

- сівалка Great Plains З S-4000F, 2007 рік випуску, заводський № YY1546, , який належить Заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію машини АБ 3361546, видане Миргородською ІДТН 16.10.2007 р., вартістю 379422,00 грн. без урахування ПДВ;

- культиватор Will-Rich 16 Excel 39, 2007 рік випуску, заводській № 457225, який належить Заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію машини АБ 361514, видане Миргородською ІДТН 22.08.2007 р., вартістю 220500,00 грн. без урахування ПДВ;

- подрібнювач універсальний KORNIK (2,8 м), № 037 з карланно-телескопічним валом 6/8 та дефлеторними пластинами 10 шт., який належить Заставодавцю на праві власності на підставі договору купівлі продажу № 403/419 від 04.07.2007 р., вартістю 18 375,00 грн. без урахування ПДВ;

- пресс-підбирач рулонний ПР-Ф-145 який належить Заставодавцю на праві власності на підставі видаткової накладної № РН-000068 від 28.05.2008, вартістю 31 500,00 грн. без урахування ПДВ;

- плуг оборотний Gregoire Besson 7+1 корп № 720060, який належить Заставодавцю на праві власності на підставі договору купівлі продажу № НОМЕР_1 від 09.06.2007 р., вартістю 187479,00 грн. без урахування ПДВ;

- автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, цвіт - сірий, 2008 рік випуску, реєстраційний № НОМЕР_2, заводський № JSALTD54V307070, який належить Заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва ВІС 094193, видане Миргородським ВРЕР УДАІ ГУМВС Укр. в Полтавській обл., вартістю 127276,00 грн. без урахування ПДВ;

за Договором застави № 271112-ЗАВ від 27.11.2012 р. на транспортний засіб:

- комбайн зернозбиральний MASSEY FERGUSON 9790, 2008 року випуску, державний номер 13978ВІ, вартістю 1 089 000,00 грн. без урахування ПДВ.

Ліквідатор ПОСП "Батьківщина" (відповідача у справі) звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права та неповне зясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на відсутність предмету спору, оскільки відповідач звернувся до позивача з пропозиціями про укладення мирової угоди.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 р. апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 24.11.2015 р.

24.11.2015 р. за вх. № 15833 ліквідатор ПОСП "Батьківщина надав письмове пояснення по апеляційній скарзі та за вх. № 15834 надав клопотання про призначення у справі судової оціночної експертизи з визначення вартості заставного майна по договорам застави № 180311-3 від 18.03.2011 р. та № 271112-ЗАВ від 27.11.2012 р.

Ухвалою від 24.11.2015 р., з метою повного та всебічного розгляду справи та враховуючи ненадання третьою особою відзиву на апеляційну скаргу та відсутність представника третьої особи в судовому засіданні, розгляд апеляційної скарги відкладено на 08.12.2015 р.

Представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу від 24.11.2015 р. за вх. № 15828 та в додаткових поясненнях до відзиву від 02.12.2015 р. за вх. № 16230, а також в судовому засіданні 08.12.2015 р. не погоджується з доводами позивача, викладеними в апеляційній скарзі, вважає їх необґрунтованими, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа відзиву на апеляційну скаргу відповідача не надала, своїм правом приймати участь в судовому засіданні не скористалась, свого представника в судове засідання не направила, про причину відсутності представника в судовому засіданні не повідомила.

Судова колегія визнала за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги без участі представника третьої особи за наявними у справі матеріалами, як це передбачено ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта та представника позивача в судовому засіданні, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.04.2010 р. між ПАТ "ОСОБА_3 Дніпро" (Банком) та ТОВ АМАРАНТ, яке в подальшому змінило назву на ТОВ ЛУКСОР-УТР (Позичальником) укладено Кредитний договір № 230410-КЛВ (т. 1 а.с. 17-24), згідно п. 1.1 якого ОСОБА_3 відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 35 000 000,00 грн., а Позичальник зобовязується повернути кредит у строк, встановлений графіком в Додатку № 1 до цього договору (т. 1 а.с. 25), але не пізніше 28.02.2011 р. та сплатити проценти за користування наданим кредитом.

В подальшому сторони неодноразово змінювали суму кредитного ліміту за кредитним договором та строки повернення кредитних коштів, укладаючи договори про зміну кредитного договору № 230410 -КЛВ від 23.04.2010 р.

Зокрема, договором № 21042011 від 21.04.2011 р. про зміну кредитного договору № 230410-КЛВ від 23.04.2010 р. сторони змінили п. 1.1. Кредитного договору, згідно якого ОСОБА_3 відкриває Позичальнику мультивалютну не відновлювальну кредитну лінію з лімітом у сумі еквівалентній 100 000 000, 00 грн., а Позичальник зобовязується повернути кредит у строки встановлені в Додатку № 1 до цього договору, але не пізніше 01.04.2013 р. та сплатити проценти за користування наданим кредитом, а також доповнили кредитний договір пунктом 1.2, в якому визначили валютою кредиту гривню та долари США (т. 1 а.с. 50-58).

Договором № 28112013 від 28.11.2013 р. про зміну кредитного договору № 230410-КЛВ від 23.04.2010 р. сторони встановили кредитний ліміт в розмірі 12 253 600,00 доларів США та в Додатках № 1 та № 2 до цього договору (т. 1 а.с. 80-83) та встановили дати та суми погашення кредиту щомісячними платежами з жовтня 2014 року по квітень 2016 р.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 528 Цивільного кодексу України, виконання обовязку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобовязання не випливає обовязок боржника виконати зобовязання особисто. У цьому разі кредитор зобовязаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

В розділі 3 кредитного договору № 230410-КЛВ від 23.04.2010 р. сторони передбачили можливість покладення виконання обовязку по цьому договору на іншу особу у випадку порушення позичальником своїх зобовязань по договору.

Види забезпечення виконання зобов*язання визначені статтею 546 Цивільного кодексу України. Застава це спосіб забезпечення зобов*язань.

За приписами ст. 546, 576, 578 Цивільного кодексу України та ст. 1, 4, 6 Закону України «Про заставу», суть застави полягає в тому, що кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Право застави - це право на чуже майно, внаслідок установлення якого власник може бути примусово позбавлений права на своє заставлене майно.

Заставодавцем може бути як сам боржник, так і майновий поручитель власник певного майна, який має право на його відчуження.

Таким чином, майновий поручитель зобовязується відповідати за боржника по основним зобовязанням спеціально виділеним для цього майном, якщо боржник не виконує свого зобовязання і виникли підстави для звернення стягнення на предмет застави.

З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника по кредитному договору № 230410-КЛВ від 23.04.2010 р., між ПАТ "ОСОБА_3 Дніпро" (Заставодержателем) та майновим поручителем - ПОСП "Батьківщина" (Заставодавцем) укладено Договір застави № 180311-З від 18.03.2011 р. (т. 1 а.с. 86-90), за умовами якого Заставодавець передає, а Заставодержатель приймає у заставу наступне майно:

- трактор колісний MF 8480, 2006 рік випуску, реєстраційний № НОМЕР_3, заводський № 58384, двигун № НОМЕР_4, який належить Заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію машини АБ 393348, видане Миргородською ІДТН 13.06.2007 р.;

- трактор колісний MF 8480, 2006 рік випуску, реєстраційний № НОМЕР_5, заводський № 60369, двигун № НОМЕР_6, який належить Заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію машини АБ 393347, видане Миргородською ІДТН 13.06.2007 р.;

- оприскувач ELIOS 2700 BDL, 2007 рік випуску, заводський № S7629, який належить Заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію машини АБ 361453, видане Миргородською ІДТН 13.06.2007 р.;

- сівалка 812201 CDF, 2006 рік випуску, заводський № HS22E129, яка належить Заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію машини АБ 393350, видане Миргородською ІДТН 13.06.2007 р.;

- дисковий чизель 4511-11-SB 4511 Chisel, 2007 рік випуску, заводський № 4511А07002, який належить Заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію машини АБ 361451, видане Миргородською ІДТН 13.06.2007 р.;

- розкидач мінеральних добрив Kuhn MDS 935 R2, 2007 рік випуску, заводський № 44667, який належить Заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію машини АБ 361452, видане Миргородською ІДТН 13.06.2007 р.;

- сівалка Great Plains З S-4000F, 2007 рік випуску, заводський № YY1546, , який належить Заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію машини АБ 3361546, видане Миргородською ІДТН 16.10.2007 р.;

- культиватор Will-Rich 16 Excel 39, 2007 рік випуску, заводській № 457225, який належить Заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію машини АБ 361514, видане Миргородською ІДТН 22.08.2007 р.;

- подрібнювач універсальний KORNIK (2,8 м), № 037 з карланно-телескопічним валом 6/8 та дефлеторними пластинами 10 шт., який належить Заставодавцю на праві власності на підставі договору купівлі продажу № 403/419 від 04.07.2007 р.;

- пресс-підбирач рулонний ПР-Ф-145 який належить Заставодавцю на праві власності на підставі видаткової накладної № РН-000068 від 28.05.2008 р.;

- плуг оборотний Gregoire Besson 7+1 корп № 720060, який належить Заставодавцю на праві власності на підставі договору купівлі продажу № НОМЕР_1 від 09.06.2007 р.;

- автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, цвіт - сірий, 2008 рік випуску, реєстраційний № НОМЕР_2, заводський № JSALTD54V307070, який належить Заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва ВІС 094193, видане Миргородським ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Полтавській області.

Договором № 271112 від 27.11.2012 р. про зміну договору застави № 180311-З від 18.03.2011 р. (т. 1 а.с. 210-211) з переліку майна, яке є предметом застави по цьому договору, виключено трактор колісний MF 8480, 2006 рік випуску, реєстраційний № НОМЕР_3, заводський № 58384, двигун № НОМЕР_4 та трактор колісний MF 8480, 2006 рік випуску, реєстраційний № НОМЕР_5, заводський № 60369, двигун № НОМЕР_6, та змінено вартість заставного майна на 1 527 796,00 грн.

Договором № 281113 від 28.11.2013 р. про зміну договору застави № 180311-З від 18.03.2011 р. змінено термін повернення кредитних коштів та вартість заставленого майна на 1 362 234,00 грн.

Також між ПАТ "ОСОБА_3 Дніпро" (Заставодержателем) та майновим поручителем - ПОСП "Батьківщина" (Заставодавцем) з метою забезпечення належного виконання зобовязань позичальника по кредитному договору № 230410-КЛВ від 23.04.2010 р. укладено Договір застави № 271112-ЗАВ від 27.11.2012 р., за умовами якого Заставодавець передає, а Заставодержатель приймає у заставу комбайн зернозбиральний реєстраційний номер 13978ВІ, марка MASSEY FERGUSON 9790, 2008 року випуску, заводський № НТ36137, двигун № НОМЕР_7, який належить Заставодавцю на підставі права власності (т. 1 а.с. 100-107).

Договором № 281113 від 28.11.2013 р. про зміну договору застави № 271112-ЗАВ від 27.11.2012 р. змінено вартість заставленого майна на 863 996,68 грн.

У звязку з чим загальна вартість заставленого майна по двом договорам застави склала 2226230,68 грн.

Вищезазначені договори застави та зміни до цих договорів від Заставодавця підписано директором ПОСП "Батьківщина" ОСОБА_5 на підставі рішень власника (засновника) ПОСП "Батьківщина" Приватного багато профільного підприємства «ФЕНІКС-ПЛЮС» № 26/11/2012-01 від 26.11.2012 р., № 22/02/2013-01 від 22.02.2013 р. та № 20/11/2013-01 від 20.11.2013 р. (т. 2 а.с. 3-5).

Ліквідатор ПОСП «Батьківщина» звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про призначення у справі судової оціночної експертизи, з посиланням на необхідність визначення реальної ринкової вартості майна, яке є предметом застави по договорам № 180311-3 від 18.03.2011 р. та № 271112-ЗАВ від 27.11.2012 р.

Розглянувши заявлене апелянтом клопотання про призначення у справі судової оціночної експертизи, колегія суддів апеляційної інстанції відмовляє у його задоволенні, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що за клопотанням відповідача ухвалою Господарського суду Полтавської області від 12.05.2015 р. у справі № 917/455/15 призначено судову товарознавчу експертизу щодо визначення ринкової вартості майна, переданого в заставу на підставі договорів № 180311-З від 18.03.2011 р. та № 271112-ЗАВ від 27.11.2012 р. провадження у справі зупинено.

Зазначена ухвала в частині зупинення провадження у справі скасована постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 р., залишеною без змін Постановою Вищого Господарського Суду України від 26.08.2015 р. у справі № 917/455/15.

Можливість оскарження ухвал про призначення судової експертизи не передбачена Господарським процесуальним кодексом України.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Сторони при укладенні договорів застави погодили умови проведення незалежної експертної оцінки предмету застави.

В п. 4.3. Договору застави № 180311-3 від 18.03.2011 р. сторони визначили, що ціна предмету застави визначається на підставі проведеної експертної оцінки суб'єктом оціночної діяльності, визначеного Заставодержателем.

В п. 2.1.10, 3.6 договору застави № 271112-ЗАВ від 27.11.2012 р. сторони також визначили, що ринкова вартість предмету застави, яка встановлюється Звітом про експертну оцінку ринкової вартості предмету застави, проводиться субєктом оціночної діяльності, визначеним заставодержателем, на момент звернення стягнення є новою ринковою вартістю Предмету застави. Витрати, понесені на проведення незалежної експертної оцінки предмету застави, яка здійснюється на момент звернення стягнення предмету застави, покладені на заставодержателя .

В матеріалах справи містяться висновки субєкта оціночної діяльності - ТОВ "Капитель-Груп", що діє на підставі статуту та Сертифіката № 15395/13 від 22.10.2013 р., з яких вбачається, що:

- вартість предмету застави за договором № 180311-3 від 18.03.2011 р. (за виключенням автомобіля SUZUKI GRAND VITARA) складає 1 323 763,00 грн. без ПДВ (Висновок від 01.12.2014 р. про оцінку 9-ти позицій устаткування);

- вартість предмету застави за договором № 180311-3 від 18.03.2011 р. (автомобіля SUZUKI GRAND VITARA, колір сірий, 2008 рік випуску, реєстраційний № НОМЕР_2, заводський № JSALTD54V307070) складає 127 726,00 грн. без ПДВ (Висновок від 01.12.2014 р. про оцінку ринкової вартості автомобіля SUZUKI GRAND VITARA);

- вартість предмету застави за договором № 271112-ЗАВ від 27.11.2012 р. (комбайну зернозбирального MASSEY FERGUSON 9790, 2008 року випуску реєстраційний номер 13978ВІ) складає 1 089 000,00 грн. без ПДВ (Висновок від 12.12.2014 р. про оцінку ринкової вартості комбайну зернозбирального MASSEY FERGUSON).

Оскільки, матеріалами справи визначено вартість майна, переданого в заставу, необхідність призначення судової експертизи для визначення ринкової вартості заставленого майна відсутня. Тому колегія суддів апеляційної інстанції вважає недоцільним проведення у справі судової оціночної експертизи та відмовляє в задоволенні клопотання апелянта.

У зв`язку із невиконанням Позичальником (відповідачем у справі) умов кредитного договору, йому Банком було направлено вимогу № 6/21-5771/2-БТ від 06.08.2014 р., яка отримана позичальником 13.08.2014 р.

Строк повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами сплинув, але кредитні кошти та відсотки не сплачені, у звязку з чим позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на майно, яке є предметом застави по договорам застави № 180311-3 від 18.03.2011 р. та № 271112-ЗАВ від 27.11.2012 р.

Відповідно до п. 2.1.9 договору застави № 271112-ЗАВ від 27.11.2012 р., Заставодержатель має право у випадку виникнення права звернення стягнення на предмет застави реалізувати його відповідно до чинного законодавства України та цього договору.

Згідно п. 3.2 договору застави № 271112-ЗАВ від 27.11.2012 р., звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя в судовому або позасудовому порядку будь-яким із способів, зокрема, шляхом, передачі предмету застави у власність Заставодержателю в рахунок виконання зобовязань за кредитним договором.

В п. 3.6 договору застави № 271112-ЗАВ від 27.11.2012 р. сторони узгодили, що при зверненні стягнення на предмет застави в судовому або позасудовому порядку шляхом його продажу або набуття у власність заставодержателя, ціна (вартість) предмету застави визначається Заставодержателем з врахуванням п. 1.3 2.1.10 цього договору та фактичного стану предмету застави.

В п. 3.2.1 договору застави № 180311-З від 18.03.2011 р. сторони передбачили, що заставодержатель має право звернути стягнення на майно з метою погашення заборгованості боржника за кредитним договором у разі набуття такого права у відповідності до розділу 4 цього договору.

В п. 4.3. Договору застави № 180311-3 від 18.03.2011 р. сторони передбачили, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється шляхом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу з третіми особами або шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб*єктів господарювання та споживачів. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені статтею 16 Цивільного кодексу України та статтею 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 24 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Позивачем надані докази реєстрації у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження (копії витягів про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін), т 1, а.с. 173,174).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону визначено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, передачу рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобовязання.

Статтею 55 Конституції України гарантовано судовий захист прав і свобод людини і громадянина, незважаючи на наявність у правових нормах вказівки на можливість такого захисту (ст. 8 Конституції України). Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Тобто, в силу положень цивільного законодавства предметом судового розгляду та вирішення можуть бути будь-які правовідносини, включаючи ті підстави, виникнення, зміни та припинення яких передбачені правовими нормами, так і не передбачені ними, але в силу загально-дозвільного принципу регулювання приватно-правових відносин породжують правові наслідки.

Способи захисту цивільних прав у багатьох випадках передбачені правовими нормами, які регулюють конкретні правовідносини. Зокрема, для захисту права власності чи іншого речового права може використовуватись позов про визнання права власності.

Зазначені обставини спростовують твердження відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог про звернення стягнення на майно шляхом визнання права власності.

Посилання апелянта на відсутність предмету спору на знайшло свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки мирова угода сторонами не укладена.

Мирова угода це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору на умовах погоджених сторонами. Мирова угода не призводить до вирішення спору по суті, оскільки сторони не вирішують спір, а, досягнувши згоди між собою, припиняють спір.

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України про затвердження мирової угоди сторін суд виносить ухвалу якою затверджує мирову угоду.

Враховуючи, що заборгованість перед Банком по кредитному договору № 230410-КЛВ від 23.04.2010 р. не погашена, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вимог про звернення стягнення на майно, що є предметом застави шляхом визнання права власності на майно по договорам застави № 180311-3 від 18.03.2011 р. та № 271112-ЗАВ від 27.11.2012 р.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Полтавської області від 29.09.2015 р. у справі № 917/455/15 прийняте у відповідності до матеріалів справи та норм чинного законодавства, і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 41, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ліквідатора ПОСП "Батьківщина" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 29 вересня 2015 р. у справі № 917/455/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого Господарського Суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складений та підписаний 14.12.2015 р.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Камишева Л.М.