Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

Р І Ш Е Н Н Я

16 грудня 2015р. справа №927/1476/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармер Атлантик»,

вул. Лінійна, 17, м. Київ, 03038

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідленс Агро»,

АДРЕСА_1, 17600

предмет спору: стягнення 420080грн. 00 коп.

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №1 від 01.11.2015р.

Від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у сумі 420080,00грн. згідно договору №100815 від 10.08.2015р.

Представник позивача в судовому засіданні надав клопотання про нездійснення технічної фіксації судового процесу, яке задоволено судом.

Представник позивача в судовому засіданні надав клопотання №1512 від 15.12.2015р. про залучення документів до матеріалів справи, в т.ч. пояснення №1512-1 від 15.12.2015р., яке задоволено судом, документи долучені до матеріалів справи.

У поясненні №1512-1 від 15.12.2015р. позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем 10.08.2015р. було укладено договір №100815 поставки товару, позивач поставив товар відповідачу згідно умов договору по видатковій накладній №ФАТ00000045 від 29.10.2015р. на суму 616080,00грн., строк оплати до 08.11.2015р., відповідач здійснив передплату за товар 15.09.2015р. на суму 50000,00грн. згідно платіжного доручення №1401, 28.09.2015р. на суму 146000,00грн. згідно платіжного доручення №5875. Позивач вказав, що в кінці тексту позовної заяви, а саме в додатку позивачем помилково було зазначено: копія договору поставки №100815 від 10.11.2014р. та копія платіжного доручення №5875 від 10.08.2015р. на суму 146000,00грн., фактично було додано до позовної заяви та направлено в суд вірні документи: копію договору №100815 від 10.08.2015р. та платіжне доручення №5875 від 28.09.2015р.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 14.12.2015р., в якому зазначив, що на сьогоднішній день кредиторська заборгованість перед позивачем становить 420080,00грн., дану суму не оплачено в значній мірі через несвоєчасні розрахунки із ТОВ «Фідленс Агро» зі сторони клієнтів, для виправлення становища вживаються всі можливі заходи для оплати поставленого позивачем товару.

Згідно Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців в реєстрі станом на 16.12.2015р. значиться Товариство з обмеженою відповідальністю «Фідленс Агро», ідентифікаційний код 39057541, місцезнаходження вул. Шевченка, 82, кім.5, смт.Варва, Варвинський р-н, Чернігівська область.

Розглянувши подані матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, зясувавши фактичні обставини справи, господарський суд встановив:

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, яка кореспондується з ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.08.2015р. між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки №100815, відповідно до п.1.1. якого постачальник (позивач у справі) продає, а покупець (відповідач у справі) купує на умовах даного договору товар, найменування, кількість, асортимент, ціна та умови поставки («Інкотермс»), якого обумовлюються в додатках, видаткових накладних чи рахунках-фактурах, які є невідємною частиною договору.

Відповідно до п.13.1 договору він набирає чинності з моменту підписання його представниками сторін та скріплення печатками його тексту і діє до 31.12.2016р., а в частині зобовязань, які виникли під час дії договору до повного їх виконання.

Згідно п.2.1. договору ціни на товар наведені у видаткових накладних та/або рахунках-фактурах та включають вартість доставки товару покупцю.

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар згідно видаткової накладної №ФАТ00000045 від 29.10.2015р. на суму 616080,00грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно п.3.1 договору оплата товару (партії товару) проводиться покупцем відповідно до умов цього пункту договору: 3.1.1 частину вартості товару в розмірі 20% покупець оплачує до моменту відвантаження товару зі складу постачальника. Другу частину вартості товару в розмірі 80% покупець оплачує на умовах відстрочення кінцевого розрахунку: протягом 10 календарних днів з дня відвантаження товару зі складу постачальника (дата зазначена у видатковій накладній).

У ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України встановлено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Таким чином, відповідач повинен був остаточно розрахуватися за отриманий товар до 09.11.2015р. включно (оскільки 08.11.2015р. є вихідним днем).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На виконання умов договору відповідач здійснив перерахування коштів згідно платіжного доручення №5875 від 28.09.2015р. на суму 146000,00грн. та згідно платіжного доручення №1401 від 15.09.2015р. на суму 50000,00грн. з призначенням платежу «оплата за товар зг.дог.поставки №100815 від 10.08.2015 р в т.ч.ПДВ-20%.

Як свідчать матеріали справи, відповідач за отриманий товар своєчасно не розрахувався.

Заборгованість відповідача на день розгляду справи становить 420080грн., що підтверджується матеріалами справи, актом звірки розрахунків станом 25.11.2015р., який підсипаний сторонами, та відповідачем у відзиві на позовну заяву від 14.12.2015р.

Відповідно до ст.33, ст.34 Господарського процесуального кодексу України відповідачем на день розгляду справи в суді не подано доказів повної сплати вартості отриманого товару.

У п.2.51 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що частиною першою статті 35 ГПК передбачено можливість звільнення від доказування перед судом обставин, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Визнання обставин може здійснюватися учасниками судового процесу: - в письмовій формі шляхом зазначення про таке визнання у позовній заяві, відзиві на позовну заяву, поданих суду заяві, клопотанні, листі тощо; - в усній формі під час надання суду усних заяв, клопотань і пояснень; у такому разі про визнання обставин зазначається у протоколі судового засідання. Про визнання обставин може свідчити й зміст поданих суду письмових документів: претензій та відповідей на них, листів та інших письмових звернень учасників судового процесу один до одного (наприклад, лист, надісланий у відповідь на претензію, в якому зазначається про повне або часткове визнання заявленої до стягнення заборгованості).

Відповідно до ст. 22 ч. 5 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково. Згідно з ст. 78 ч. 5 цього Кодексу у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Відповідач у відзиві на позов визнав позовні вимоги в повному обсязі, що не суперечить законодавству.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

За таких обставин борг в сумі 420080,00грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Оскільки відповідач в порушення ст.525, 526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, взяті на себе зобовязання не виконав, за отриманий товар своєчасно і в повному обсязі не розрахувався, вимоги позивача визнав, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення боргу в сумі 420080,00грн.

Приймаючи до уваги, що спір виник з вини відповідача та відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 6301,20грн.

Керуючись ст. 173, 193, 265 Господарського кодексу України, ст.ст. 253, 254, 525, 526, 530, 627, 629, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 33, 34, 49, ч.5 ст.78, ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідленс Агро» ( вул. Шевченка, 82, кім.5, смт.Варва, Варвинський р-н, Чернігівська область, р/р 5626 в ПАТ «ВТБ Банк» МФО 321767, ідентифікаційний код 39057541) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармер Атлантик» (вул. Лінійна, 17, м. Київ, р/р 2362 в ПАТ КБ «ПриватБанк» МФО 300711, ідентифікаційний код 39277598) 420080грн. 00коп. боргу, 6301грн 20коп судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 18.12.2015р.

Суддя Н.Ю.Книш