ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2015р. Справа№ 914/3391/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Гутьєвої В.В.

при секретарі Куцик І.М.

розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ФАСТПОЛ, м. Дубляни Львівської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова мережа Барвінок, м. Львів

про стягнення 161 617,96 грн. заборгованості

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2006, виданого на підставі рішення Львівської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 08.09.2012 р. № 12)

від відповідача: ОСОБА_2 представник

Відповідно до ст.20 ГПК України розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. На підставі ст.22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

ВСТАНОВИВ:

Суть заяви: Позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю ФАСТПОЛ до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова мережа Барвінок про стягнення 70 860,27 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 25.09.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 22.10.2015 р.

21.10.2015 р. представник позивача подав на адресу суду заяву про збільшення позовних вимог (за вхідн. № 4872/15 від 21.10.2015 р.), відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 152 692,70 грн. основної заборгованості, 8 906,50 грн. пені, 2 422,42 грн. судового збору, 4 000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Ухвалою суду від 22.10.2015 р. заяву позивача про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду.

Ухвалою від 16.11.2015 р. продовжено строк розгляду спору на 15 днів з 25 листопада 2015 року до 10 грудня 2015 року. Судове засідання призначено на 08.12.2015 р.

08.12.2015 р. представник позивача в судове засідання зявився, подав на адресу суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 147 729,71 грн. основного боргу, 13 888,25 грн. нарахованої пені (за вхідн. № 5699/15 від 04.12.2015 р.). Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. Відтак, заяву позивача про зменшення позовних вимог необхідно задоволити, а справу № 914/3391/15 розглядати в межах зменшених позовних вимог.

08.12.2015 р. представник відповідача в судове засідання зявився, вимоги, викладені в ухвалі суду від 25.09.2015 р. виконав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника позивача та представника відповідача, суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю ФАСТПОЛ та Товариством з обмеженою відповідальністю Торгова мережа Барвінок укладено договір поставки товару № ТП-037 від 15.12.2014 р. Відповідно до п. 1.1. договору № ТП-037 від 15.12.2014 р. постачальник зобовязується передавати у власність покупця визначений цим договором товар на підставі замовлень покупця, а покупець зобовязується приймати товар та оплачувати його. Згідно з п. 3.3. договору № ТП-037 від 15.12.2014 р. покупець зобовязаний сплатити вартість поставленої партії товару упродовж 80 календарних днів з моменту отримання покупцем товару від постачальника за умови своєчасного надання постачальником всіх передбачених цим договором та чинним законодавством України належно оформлених документів на поставлений товар.

Позивач повністю виконав свої зобовязання за укладеним договором поставки товару № ТП-037 від 15.12.2014 р., що підтверджується видатковими накладними, які долучені до матеріалів справи, підписані представниками сторін та підписи засвідчені печатками юридичних осіб, а саме: видаткова накладна № ФЛБ-9 від 20.05.2015 р. на суму 54 798,60 грн., видаткова накладна № ФЛБ-2 від 27.05.2015 р. на суму 9 976,80 грн., видаткова накладна № ФЛБ-0 від 03.06.2015 р. на суму 7 634,70 грн., видаткова накладна № ФЛБ-2 від 10.06.2015 р. на суму 7 228,80 грн., видаткова накладна № ФЛБ-2 від 17.06.2015 р. на суму 8 431,20 грн., видаткова накладна № ФЛБ-7 від 24.06.2015 р. на суму 14 893,20 грн., видаткова накладна № ФЛБ 8 від 01.07.2015 р. на суму 14 729,10 грн., видаткова накладна № ФЛБ 2 від 09.07.2015 р. на суму 18 525,90 грн., видаткова накладна № ФЛБ 666 від 16.07.2015 р. на суму 21 575,70 грн., видаткова накладна № ФЛБ 687 від 23.07.2015 р. на суму 19 770,60 грн., видаткова накладна № ФЛБ 705 від 29.07.2015 р. на суму 11 642,10 грн., видаткова накладна № ФЛБ 730 від 06.08.2015 р. на суму 21 177,00 грн., видаткова накладна № ФЛБ 747 від 13.08.2015 р. на суму 14 551,80 грн.

Відповідач взяті на себе зобовязання за укладеним договором поставки товару № ТП-037 від 15.12.2014 р. не виконав. Відтак, позивач просить стягнути з відповідача з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог 147 729,71 грн. основного боргу, 13 888,25 грн. нарахованої пені, 4 000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката та сплачений судовий збір.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Як передбачено ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

У відповідності із ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем укладено договір поставки товару № ТП-037 від 15.12.2014 р. Позивач повністю виконав зобовязання щодо поставки товару відповідачу, що підтверджується видатковими накладними, які долучені до матеріалів справи, підписані представниками сторін, підписи яких засвідчені печатками юридичних осіб, а саме: видаткова накладна № ФЛБ-9 від 20.05.2015 р. на суму 54 798,60 грн., видаткова накладна № ФЛБ-2 від 27.05.2015 р. на суму 9 976,80 грн., видаткова накладна № ФЛБ-0 від 03.06.2015 р. на суму 7 634,70 грн., видаткова накладна № ФЛБ-2 від 10.06.2015 р. на суму 7 228,80 грн., видаткова накладна № ФЛБ-2 від 17.06.2015 р. на суму 8 431,20 грн., видаткова накладна № ФЛБ-7 від 24.06.2015 р. на суму 14 893,20 грн., видаткова накладна № ФЛБ 8 від 01.07.2015 р. на суму 14 729,10 грн., видаткова накладна № ФЛБ 2 від 09.07.2015 р. на суму 18 525,90 грн., видаткова накладна № ФЛБ 666 від 16.07.2015 р. на суму 21 575,70 грн., видаткова накладна № ФЛБ 687 від 23.07.2015 р. на суму 19 770,60 грн., видаткова накладна № ФЛБ 705 від 29.07.2015 р. на суму 11 642,10 грн., видаткова накладна № ФЛБ 730 від 06.08.2015 р. на суму 21 177,00 грн., видаткова накладна № ФЛБ 747 від 13.08.2015 р. на суму 14 551,80 грн.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

У звязку з несвоєчасною та не в повному обсязі здійсненою оплатою відповідача за поставлений товар, сума заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова мережа Барвінок перед Товариством з обмеженою відповідальністю ФАСТПОЛ з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог становить 147 729,71 грн. основного боргу. Відтак, суд враховуючи норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 147 729,71 грн. основного боргу є обґрунтованою, підтверджується матеріалами справи та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.2 договору поставки товару № ТП-037 від 15.12.2014 р. передбачено, що за несвоєчасну оплату за поставлений товар покупець сплачує постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня за кожний протермінований день від несвоєчасно сплаченої, несплаченої чи сплаченої в неповному обсязі суми.

Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Положеннями ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Позивач здійснив розрахунок розміру пені з врахуванням положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» та просить стягнути з відповідача 13 888,25 грн. пені. Відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача пені за невиконання зобовязання на суму 13 888,25 грн. є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення.

Позивач просить стягнути з відповідача 4 000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката. Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до складу судових витрат входять і витрати на оплату послуг адвоката. Відповідно до пункту 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

В підтвердження понесених витрат на адвокатські послуги позивачем долучено до матеріалів справи витяг з договору про надання правової допомоги № 103-12/03 від 12.03.2015 р., який укладений між ТзОВ ФАСТПОЛ та Адвокатським обєднанням «Матвіїв і партнери», оригінал ордеру серії ЛВ № 064079 на надання правової допомоги, виданим Адвокатським обєднанням «Матвіїв і партнери», додаткову угоду до договору про надання правової допомоги № 103-12/03 від 16.09.2015 р., платіжне доручення № 592 від 20.10.2015 р. на суму 4 000,00 грн. про перерахування ТзОВ ФАСТПОЛ Адвокатському обєднанню «Матвіїв і партнери» 4 000,00 грн., копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2006, виданого ОСОБА_1 на підставі рішення Львівської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 08.09.2012 р. № 12. Відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача 4 000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката є обґрунтована, підтверджується матеріалами справи та підлягає до задоволення.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши представника позивача та представника відповідача, cуд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення 147 729,71 грн. основного боргу, 13 888,25 грн. пені, 4 000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, суд, відповідно до ст.49 ГПК України, покладає судові витрати на відповідача пропорційно до задоволених вимог на суму 2 424,26 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 1, 12, 33, 34, 49, 82, 82-1, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова мережа Барвінок (79040, м. Львів, вул. Городоцька, 359; код ЄДРПОУ № 35621418) на користь позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю ФАСТПОЛ (80381, Львівська область, Жовківський р-н, м. Дубляни, вул. Львівська, 17; код ЄДРПОУ № 36763031) 147 729,71 грн. основного боргу, 13 888,25 грн. пені, 4 000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката, 2 424,26 грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

У судовому засіданні 08.12.2015 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення складений та підписаний 15.12.2015 р.

Суддя Гутьєва В.В.