РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2015Справа №910/26622/15

За позовомПублічного акціонерного товариства «Київенерго»
ДоКомунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»
Простягнення 416 587,43 грн.
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Гаркавенко С.В. - дов. № 91/2015/11/11-3 від 11.11.2015 року; Кирищук В.П. - дов. № 91/2015/11/11-15 від 11.11.2015 р.

від відповідача: Вербова В.А. - дов. № 056/24-6 від 12.01.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» про стягнення 216 203,80 грн. основного боргу, 16 537,86 грн. три відсотки річних, 170 185,75 грн. інфляційних нарахувань та 17 292,74 грн. пені, у зв'язку з неналежним виконання умов договору на постачання теплової енергії у гарячій воді № 811347 від 01.11.2001 р.

Ухвалою від 12.10.2015 року було порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 30.10.2015 року.

В судовому засіданні 30.10.2015 року, представник відповідача підтримав подане ним через канцелярію суду клопотання про оголошення перерви у даному судовому засіданні.

Представник позивача у даному судовому засіданні подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а також надав усні пояснення, відповідно до яких залишив вирішення клопотання про оголошення перерви на розсуд суду.

У судовому засіданні 30.10.2015 р. судом на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 16.11.2015 р.

Представник позивача у судовому засіданні 16.11.2015 р. подав заяву про зменшення розміру позовних вимог у відповідності до якого просив суд стягнути з відповідача 212 571,08 грн. основного боргу, 16 537,86 грн. три відсотки річних, 170 185,75 грн. інфляційних нарахувань та 17 292,74 грн. пені, у зв'язку з неналежним виконанням умов договору на постачання теплової енергії у гарячій воді № 811347 від 01.11.2001 р.

Судом була розглянута та прийнята заява позивача про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні 16.11.215 р. заявив усне клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні.

Представник позивача залишив вирішення клопотання про оголошення перерви на розсуд суду.

Клопотання представника відповідача про оголошення перерви у судовому засіданні судом було розглянуто та задоволено.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено перерву в судовому засіданні до 08.12.2015 р.

Представник відповідача 07.12.2015 р. через канцелярію суду подав відзив на позов, в якому просив суд, у зв'язку з частковим погашенням суми основного боргу, зменшити розмір штрафних санкцій, інфляційної складової та 3 % річних.

У судовому засіданні 08.12.2015 р. представник відповідача надав усні пояснення з приводу поданого відзиву та усні пояснення по суті спору, відповідно до яких просить суд зменшити розмір штрафних санкцій.

Представники позивача у даному судовому засіданні надали усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримали та проти зменшення штрафних санкцій заперечили.

В судовому засіданні 08.12.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, а також заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

01.12.2001 року між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», яка в подальшому змінила найменування на Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (далі - енергопостачальна організація, позивач) та Комунальним підприємством з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» (далі - абонент, відповідач) було укладено договір № 811347 на постачання теплової енергії в гарячій воді (далі - Договір), відповідно до умов якого енергопостачальна організація постачає теплову енергію у вигляді гарячої пари на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та в обсягах згідно з додатком № 1 до договору.

Згідно ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до пункту 2.1 договору при виконанні умов цього Договору, а також, при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов'язуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською держадміністрацією, Правилами користування тепловою енергією, нормативними актами з питань користування та взаєморозрахунків за енергоносії.

Відповідно до пункту 2.3.1 договору, абонент зобов'язується додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені в додатку № 1 до Договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

Згідно з п. 2.3.2 Договору, абонент зобов'язався виконувати умови та порядок оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку № 4 до Договору.

Умовами п. 5.1 договору встановлено, що облік споживання абонентом теплової енергії здійснюється розрахунковим способом.

Згідно з пунктом 8.4 Договору останній вважається пролонгованим на кожний наступний період, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення.

Згідно з додатку 3 до договору № 811347 від 01.11.2001 р. розрахунки за відпущену теплову енергію здійснюються на підставі тарифів, встановлених та затверджених Київською міською державною адміністрацією, які можуть змінюватися в період дії договору.

В додатку 4 до договору № 811347 від 01.11.2001 р. визначено порядок розрахунків за теплову енергію.

Споживач щомісячно з 12 по 15 число отримує в районному відділі теплозбуту № 4 табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки абонент повертає в РВТ), та платіжну вимогу-доручення, куди включено вартість теплової енергії на поточний місяць, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.

Пунктом 3 додатку № 4 до договору встановлено, що сплату за вказаними в п. 2 цього додатку документами, абонент виконує не пізніше 25 числа поточного місяця.

Позивач пояснив, що ним належним чином виконувалися зобов'язання за договором № 811347 від 01.11.2001 р., тоді як відповідач свої зобов'язання за зазначеним договором належним чином не виконав, внаслідок чого за період з 01.01.2012 р. до 01.08.2015 р. у нього виникла заборгованість у розмірі 212 571,08 грн., що підтверджується табуляграмами споживання та довідкою про здійснення оплати.

Враховуючи наведене, позивач у своїй позовній заяві просив суд стягнути з відповідача 212 571,08 грн. основного боргу, 170 185,75 грн. інфляційних нарахувань, 16 537,86 грн. трьох відсотків річних та пеню сумою 17 292,74 грн., у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № 811347 від 01.11.2001 р. про постачання теплової енергії у гарячій воді.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Представник відповідача платіжне доручення № 1648 від 03.12.2015 р., з якого вбачається, що відповідачем після порушення провадження у даній справі була погашена сума боргу за теплову енергію у розмірі 100 000,00 грн., у зв'язку з чим провадження в даній частині позовних вимог підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Таким чином, наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення 112 571,08 грн. основного боргу за договором № 811347 від 01.11.2001 р.; відповідач в установленому законом порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та не довів суду належними і допустимими доказами належного виконання ним своїх зобов'язань, то позов Публічного акціонерного товариства «Київенерго» в частині стягнення суми основного богу визнається судом таким, що підлягає частковому задоволенню.

Позивач за прострочення строків сплати за поставлений товар, керуючись пунктом 3.5 додатку № 4 до договору, нарахував та просить стягнути з відповідача 17 292,74 грн. пені.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11. 1996 р. із змінами і доповненнями, розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який нараховується пеня.

Таким чином, для застосування до боржника відповідальності у вигляді стягнення пені, вона має бути передбачена законом або договором.

У поданому відповідачем клопотанні про зменшення суми штрафних санкцій відповідач просив суд, враховуючи часткове погашення ним суми основного боргу та те, що вчасність здійснення розрахунку з постачальником залежить від вчасності перерахування населенням плати за надані комунальні послуги, зменшити розмір штрафних санкцій.

Частиною 1 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкції. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У відповідності до частини 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Розглянувши даний спір, суд дійшов висновку про винятковість порушення відповідачем грошового зобов'язання перед позивачем, та те, що заборгованість зі сплати коштів за надані послуги виникла, у зв'язку невчасними перерахування населенням плати за надані комунальні послуги.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини, керуючись ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне реалізувати надане йому право та зменшити розмір пені до 8 500,00 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго».

Отже, враховуючи вищевказані обставини, керуючись ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, з Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» підлягає до стягненню 8 500,00 грн. пені, за несвоєчасне погашення заборгованості за спожиту теплову енергію.

Також позивачем заявлено до стягнення 170 185,75 грн. інфляційних нарахувань та 16 537,86 грн. три відсотки річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних нарахувань з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3 % та інфляційних нарахувань підлягають задоволенню повністю у розмірі 16 537,86 грн. та 170 185,75 грн. відповідно.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі:1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням; 5) закриття провадження у справі.

У зв'язку з тим, що Публічним акціонерним товариством «Київенерго» було зменшено розмір позовних вимог, то суд вважає за доцільне повернути суму зайво сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 80, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Припинити провадження у справі в частині стягнення з Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» заборгованості в сумі 100 000,00 грн. на підставі п.1-1. ч.1 ст. 80 ГПК України.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» (місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Оболонська, 34, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, Печерський р-н, площа Івана Франка, буд. 5, ) 112 571 (сто дванадцять тисяч п'ятсот сімдесят одну) грн. 08 коп. основного боргу, 170 185 (сто сімдесят тисяч сто вісімдесят п'ять) грн. 75 коп. - інфляційних втрат, 16 537 (шістнадцять тисяч п'ятсот тридцять сім) грн. 86 коп. - 3% річних, 8 500 (вісім тисяч) грн. 00 коп. та 6 248 (шість тисяч двісті сорок вісім) грн. 81 коп. судового збору.

4. Повернути Публічному акціонерному товариству «Київенерго» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, Печерський р-н, площа Івана Франка, буд. 5, ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 54 (п'ятдесят чотири) грн. 49 коп. сплачений на підставі платіжного доручення № 38 від 18.09.2015 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

14.12.2015 року

Суддя Спичак О.М.