ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2015 р.Справа № 922/6159/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Каюков Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю Торгівельний будинок "Тайфун-2000", м. Харків
до Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілланд Груп", м. Харків
про стягнення коштів у розмірі 21 229,08 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 за дов. № 112 від 23.11.2015 року

відповідача - не з'явився

за відсутності клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Торгівельний будинок "Тайфун - 2000", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілланд Груп", про стягнення заборгованості у розмірі 21 229,08 грн., а також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати у розмірі 1 218,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем свого зобов'язання за договором поставки № 55 від 04 травня 2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25 листопада 2015 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/6159/15 і призначено її до слухання у судовому засіданні на 08 грудня 2015 року.

В призначене судове засідання 08 грудня 2015 року з'явився представник позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач свого повноважного представника в судове засідання не направив, витребувані судом документи не надав, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення (арк. спр. 54).

Судом перевірено адресу відповідача: згідно ОСОБА_2 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та осіб фізичних осіб підприємців станом на 08 грудня 2015 року, місцезнаходження юридичної особи відповідача: 61068, Харківська область, місто Харків, Комінтернівський район, провулок Старомосковський, будинок 6-А, саме на цю адресу судом надсилались процесуальні документи. Відповідно до вимог частини 1, 3 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Як визначено у п. п. 3.9. та 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року, розпочинаючи судовий розгляд суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не зявилися у засідання. Необхідно мати на увазі, що розгляд справи за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомлення суду стороною, а у разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважаються, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Так, процесуальні документи у даній справі (ухвала суду про порушення провадження у справі) направлялися всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідних документів.

Таким чином, суд вважає, що сторони повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, але відповідач не зявився у засідання суду, водночас судом вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали ( пункт 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК України), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обовязку по доведенню своєї правової позиції.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи

Так, наявна в матеріалах справи ухвала суду про порушення провадження у справі свідчить, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, витребувано в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього докази.

В судовому засіданні 08 грудня 2015 року представник позивача не вияв наміру подавати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх позовних вимог, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

04 травня 2015 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) було укладено договір поставки № 55.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.3, 1.4 договору, постачальник зобов'язується передати у власність покупцю продукти харчування, далі (товар), а покупець зобов'язується прийняти товар, оплатити його, а також реалізувати, на умовах даного договору. Загальна ціна договору та якість поставленого товару визначається шляхом сумування вартості та кількості товару поставленого по даному договору, за вирахуванням вартості та якості товару, повернутого на умовах даного договору. Умови наступної реалізації товару третім особам передбачені в угоді про дистрибуції, яка є додатком № 2 до даного договору.

Ціна за одиницю товару встановлюється в Специфікаціях, які є невід'ємними додатками до даного договору. Ціна товару включає в себе вартість тари та доставки товару. Покупець зобов'язаний оплатити поставлений товар на протязі 28 календарних днів з дати поставки товару, вказаної в п. 4.5 договору. Оплата вартості поставленого товару здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів в безготівковій формі на поточний рахунок постачальника, або по попередньою згодою з постачальником, в інших формах, не заборонених діючим законодавством. Датою оплати по договору вважається дата зарахування грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника (п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 договору).

Товар поставляється партіями на основі замовлення покупця. Підписання покупцем розхідної накладної постачальника підтверджує факт отримання покупцем повного комплекту товаросупровідних документів, передбачених пунктом 4.3 договору. Зобов'язання по поставці товару вважається виконаними з моменту передачі партії товару представнику покупця. Датою поставки товару являється дата, вказана у розхідній накладній на поставку товару (п. п. 3.1, 4.4, 4.5 договору).

Відповідно до п. 10.14 договору, даний договір діє з моменту підписання до 31 березня 2016 року.

Згідно з наявними в матеріалах справи видатковими накладними: № 2290 від 17 червня 2015 року на суму 4 723,20 грн.; № 2366 від 24 червня 2015 року на суму 26 933,76 грн.; № 2408 від 28 червня 2015 року на суму 24 572,16 грн. та товарно-транспортними накладними: № 0002110 від 17 червня 2015 року; № 0002188 від 24 червня 2015 року; № 0002232 від 28 червня 2015 року позивачем передано, а відповідачем отримано товар на загальну суму 56 229,12 грн. Однак, в порушення умов спірного договору, відповідач лише частково оплатив вартість отриманого товару на загальну суму 15 000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками: від 20 серпня 2015 року на суму 2 000,00 грн., від 02 вересня 2015 року на суму 5 000,00 грн.; від 10 вересня 2015 року на суму 5 000,00 грн.; від 17 вересня 2015 року на суму 3 000,00 грн. та частково повернув товар на загальну суму 20 000,04 грн., що підтверджується зворотною накладною № 63 від 16 вересня 2015 року.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 694 ЦК України встановлює особливості продажу товару в кредит. Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Абзац 1 ч. 1 ст.193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вище викладене, беручи до уваги те, що відповідачем, в порушення умов договору поставки № 55 від 04 травня 2015 року, не сплачено вартість отриманого товару своєчасно та в повному обсязі, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки № 55 від 04 травня 2015 року у розмірі 21 229,08 грн. є обґрунтованими, підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд, керуючись ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору у даній справі в розмірі 1 218,00 грн. покладає на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 6, 11, 509, 525, 627, 628, 694, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 69, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілланд Груп" (61028, м. Харків, пров. Старомосковський, буд. 6-А, в тому числі з п/р НОМЕР_1 в відділенні № 1 ПАТ "ПУМБ" в м. Харкові, МФО 334851, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельний будинок "Тайфун - 2000" (61051, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 339, р/р 7710 в ПАТ "Банк Восток", МФО 307123, ) 21 299,08 грн. заборгованості за договором поставки № 55 від 04 травня 2015 року та 1 218,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 10.12.2015 р.

Суддя ОСОБА_3

справа № 922/6159/15