ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.12.2015 Справа № 920/1588/15

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С. В., при секретарі судового засідання Даніловій Т. А., розглянувши матеріали справи:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго», м.Суми

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кристал-Суми», м.Суми

про стягнення 321 360 грн. 08 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 26 від 27.05.2015р.) ;

від відповідача: не зявився

Суть спору: позивач подав позовну заяву від 30.09.2015 за № 3555, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг в розмірі 170454,41 грн., 53655,62 грн. пені, 5505,20 грн. -3% річних та 91734,85 грн. інфляційних, а також судові витрати повязані з розглядом справи.

03.12.2015 представник позивача подав клопотання від 03.12.2015 за № 2834, в якому просить суд стягнути з відповідача 53665 грн. 62 коп. пені, 5505 грн. 20 коп. 3% річних та 91734 грн. 85 коп. інфляційних збитків, оскільки після порушення провадження у справі відповідач сплатив суму основного боргу та компенсував судовий збір у повному обсязі.

03.12.2015 представником відповідача подано клопотання від 03.12.2015 б/н, в якому просить суд припинити провадження у даній справі, посилаючись на те, що в порядку мирного врегулювання спору, відповідач сплатив основну суму боргу та судові витрати повязані з розглядом справи, а позивач в свою чергу взяв на себе зобовязання відмовитись від стягнення інфляційних збитків.

Педставник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини відсутності суду не повідомив.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачу та відповідачу для підготовки до судового засідання та надання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принцип змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, оцінивши надані докази, господарський суд встановив:

01.10.2006 між позивачем та відповідачем був укладений Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 39-Т (далі за текстом - «Договір»), відповідно до умов якого позивач зобов'язувався надавати відповідачу вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідач був зобов'язаний своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 2.1. Договору розмір тарифів на послуги встановлюється Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ) відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що розрахунки за послуги проводяться в грошовій формі (гривні) на умовах передплати відповідно до встановлених тарифів, які визначені умовами цього договору, або додатками до цього договору. Зміна форми розрахунків допускається за згодою сторін. Відповідач має право вносити авансові платежі без обмеження їх граничного розміру. У випадку зміни тарифів на послуги позивач здійснює перерахунки п. 2.1. Договору.

Згідно п. 3.2. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до п. 3.3. Договору відповідач до 15 числа розрахункового періоду сплачує позивачу вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період.

Пунктом 3.4. Договору передбачено, що щомісячно 6-го числа відповідач отримує від позивача акт прийому-передачі теплової енергії, форма якого є невід'ємною частиною договору, та рахунок за спожиту теплову енергію. Несвоєчасне отримання рахунку не звільняє відповідача від відповідальності щодо сплати за надані позивачем послуги.

Зі змісту п. 3.5 Договору вбачається, що остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію здійснюється до 10 числа місяця наступного за розрахунковим, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Відповідно до п. 4.2.1 Договору відповідач зобов'язаний оплачувати послуги у встановлені цим договором строки.

Факт надання послуг позивачем відповідачу в період з січня 2014 року по липень 2015 року на загальну суму 170454 грн. 41 коп., підтверджується матералами справи, а саме актами прийому-передачі теплової енергії за період з січня 2014 року по липень 2015року та копіями рахунків № 39 від 31.01.2014, 28.02.2014, 31.03.2014, 30.04.2014, 31.05.2014, 30.06.2014, 31.07.2014, 31.08.2014, 30.09.2014, 31.10.2014, 30.11.2014, 31.12.2014, 31.01.2015, 29.02.2015, 31.03.2015, 30.04.2015, 31.05.2015, 30.06.2015, 31.07.2015 ( а.с. 21-85).

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначає, що він належним чином виконував свої обов'язки по Договору та надавав відповідачу послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, але відповідач в порушення своїх зобов'язань не вносив оплату за отримані послуги, починаючи з січня 2014 року по липень 2015року, тому заборгованість відповідача на день подачі позову становить 170454 грн. 41 коп.

Матеріали справи свідчать про те, що після порушення провадження у справі відповідачем була погашена сума основного боргу, яка є предметом спору в даній справі у розмірі 170 454 грн. 41 коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 948 від 30.11.2015 та № 949 від 01.12.2015 (а.с. 114).

Факт сплати основного боргу підтверджується представником позивача в судовому засіданні та відповідачем в письмовій заяві.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки сума основного боргу у розмірі 170 454 грн. 41 коп., яка є предметом спору в даній справі погашена відповідачем в повному обсязі, провадження у справі в цій частині підлягає припиненню відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у звязку з відсутністю предмету спору.

В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення пені, позивач зазначає, що згідно з п. 5.1.5. Договору за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію передбачена пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачем, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення розрахунку. Споживач, який прострочив, виконання грошового зобов'язання на вимогу виконавця зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних.

Нормами ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Матеріали справи свідчать, що позивач відповідно до поданого розрахунку просить суд стягнути з відповідача на свою користь 53665 грн. 62 коп. пені, нарахованої у зв'язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов'язання відповідачем за період з 10.03.2015 по 09.09.2015.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді сплати 3% річних, від простроченої суми не є неустойкою (пенею), зазначені відсотки є не мірою відповідальності, а платою за безпідставний, не погоджений сторонами строк користування чужими грошовими коштами, а тому ці кошти стягуються незалежно від вини боржника та не залежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Не є неустойкою (штрафом, пенею) й застосуванням до простроченої суми грошового зобов'язання встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, стягувані у зв'язку з таким застосуванням суми, оскільки вони є відшкодуванням збитків, завданих кредитору, внаслідок зменшення його грошових коштів, через зростання загального рівня цін на товари і послуги протягом певного періоду часу.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку відповідачу за прострочення виконання грошового зобов'язання нараховано 3 % річних в загальній сумі 5505 грн. 20 коп. та інфляційні збитки в загальній сумі 91734 грн. 85 коп.

Відповідачем контр розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат суду не подано.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання.

З огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України, судом здійснено перерахунок пені, 3% річних та інфляційних збитків, виходячи з сум заборгованості за кожен місяць починаючи з січня 2014 року по липень 2015 року, наростаючим підсумком по кожному наступному періоду, згідно з проведеним перерахунком 3% річних складають 4620 грн. 13 коп., інфляційні збитки 57785 грн. 88 коп., пеня становить 12899 грн. 62 коп.

Розрахунок здійснений судом за допомогою програми ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.1.3 Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА: ЗАКОН», 2015.

Оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача пені передбачене діючим законодавством України та умовами договору, пеня нарахована в межах визначеного ст. 232 Господарського кодексу України строку, відповідно до вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», право позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних збитків передбачене ст. 625 Цивільного кодексу України, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в сумі 12899 грн. 62 коп., 3% річних в сумі 4620 грн. 13 коп., інфляційних збитків в сумі 57785 грн. 88 коп. є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

В іншій частині позову, щодо стягнення з відповідача 40766 грн. 00 коп. пені, 885 грн. 00 коп. -3 % річних та 33949 грн. 47 коп. суд відмовляє у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 3685 грн. 85 коп. В той же час з матеріалів справи вбачається, що відповідачем, відповідно до платіжного доручення № 950 від 01.12.2015, відшкодовано позивачу судовий збір у розмірі 4820 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, п.1-1 ст. 80, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кристал-Суми» (40011, м. Суми, пр. Шевченка, буд. 30, код 14013035) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (40022, м. Суми, вул. 2-га Залізнична,10, код 33698892) 12899 грн. 62 коп. пені, 4620 грн. 13 коп. 3% річних, 57785 грн. 88 коп. інфляційних втрат.

3. У задоволенні позову в іншій частині, щодо стягнення з відповідача 40766 грн. 00 коп. пені, 885 грн. 00 коп. -3 % річних та 33949 грн. 47 коп. відмовити.

4. В частині стягнення суми основного боргу провадження в справі припинити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17.12.15.

Суддя ОСОБА_2