ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.12.2015 Справа № 905/2516/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Мальцева М.Ю., при секретарі судового засідання Мирошниченко Х.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Східна зернова група», м. Словянськ

про стягнення заборгованості, інфляйійних нарахувань, 3 % річних, пені та 7 % штрафу у загальному розмірі 20 217,32 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1- за довіреністю № 669 від 31.07.2015 р;

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України», м. Київ, звернулось до господарського суду Донецької області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Східна зернова група», м. Словянськ про стягнення заборгованості за договором складського зберігання зерна № 01/08-13 від 12.08.2013 р. у загальному розмірі 20 217,32 грн.(основної заборгованості- 5775,26 грн; 3 % річних- 346,52 грн; пені- 3615,95 грн; 7 % штрафу- 404.27 грн.).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на копію договору складського зберігання зерна № 01/08-13 від 12.08.2013 року; копії: акту здачі-прийняття робіт № ОУ-0000210 від 29.08.2013.; акту здачі-прийняття робіт «ОУ-0000211 від 29.08.2013; акту прийому-передачі ві21.08.2013 р; акту прийому-передачі від 23.08.2013 р; копію розрахунку зберігання пшениці за серпень 2013 р.; копії рахунків фактур № ФС-О0002111 від 23.08.2013 р; №СФ-О000211 від 29.08.2013 р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 07.10.2015 р. було порушено провадження по справі № 905/2516/15.

Представники позивача та відповідача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

12.08.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України», м. Київ (Зерновий склад - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Східна зернова група», м. Словянськ (Поклажодавець - відповідач) було підписано договір складського зберігання зерна №01/08-13 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Поклажедавець зобовязується передати у встановлені терміни Зерновому складу на зберігання пшеницю (зернові, зернобобові, крупяні, олійні культури далі зерно), а Зерновий склад прийняти зерно та надати додаткові послуги, відповідно до додатку №1, що є невідємною частиною даного Договору та у становлений строк повернути їх Поклажедавцю або особі, зазначеній ним, як одержувач, відповідно до якісних показників, передбачених договором.

Договір набуває чинності з моменту підписання повноважними сторонами, його укладено на термін до 31.12.2013, а в частині розрахунків, сторони домовились, що у будь-якому випадку Договір діє до виконання сторонами зобовязань за ним. (п.11.1Договору)

Як вбачається з матеріалів справі, на виконання умов Договору відповідач поставив позивачу на зберігання зерно відповідно до додатку №1 до Договору № 01/08-13 розмір плати за зберігання зерна становить 20.00 грн. за одиницю.

На підставі акту прийому-передачі від 21.08.2013 р. відповідачем було передано, а позивачем прийнято на доробку пшеницю в кількості 230 750 т. та акту прийому-передачі від 23.08.2013 р. в кількості 250.700 т.

Сторонами були підписані Акти здачі-прийняття (надання послуг) робіт № ОУ-0000210, « ОУ-0000211, що свідчить про виконання та визнання робіт на користь відповідача.

Відповідно до виставлених рахунків-фактур № СФ-О000210 від 23.08.2013 р. та № СФ-О000211 від 29.08.2013 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Східна зернова група» має заборгованість перед Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України», на суму 5775,26 грн.

Позивач виконав свої обовязки за Договором складського зберігання майна у повному обсязі, проте відповідач не розрахувався за надані послуги з приймання, зберігання та відвантаження пшениці

Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобовязання сторін виникли в порядку статті 11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу з дій юридичних осіб, які зі змісту цивільного законодавства породжують зазначені права та обовязки, а укладений між ними правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг та підпадає про правове регулювання норм статей 901-907 Цивільного кодексу України.

Приписами другого абзацу пункту першого статті 193 Господарського кодексу України та статтями 594, 598 Цивільногог кодексу України, передбачені загальні умови виконання господарських зобовязань.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Та відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що за просрочку оплати вартості послуг, наданих зерновим складом понад три дні з моменту отримання рахунку, Поклажедавець сплачує пеню в розмірі подвійної ставки НБУ простроченої суми за кожний день просрочки.

Відповідно до п. 5.6 Договору передбачено, що оплата послуг, наданих Зерновим складом зі зберігання, відвантаження Зерна, а також додаткових послуг, повинні бути сплачені Поклажедавцем протягом 3-х робочих днів з дня одержання виставленого Зерновим складом рахунку.

П.4.3.2 Договору передбачено, що Поклажедавець зобовязаний своєчасно розрахуватись за надані послуги з приймання, зберігання, відвантаження, а також додаткові послуги згідно Додатка №1 Договору

Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за Договором виконав належним чином, а саме прийнято на доробку пшеницю в кулькості 230,750 т та 205,700 т, що підтверджується наявними доказами у справі.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач порушив умови Договору не здійснивши у повному обсязі оплату за надання послуг Зерновим складом. Відповідачем не було здійснено потрібної оплати, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами зачі-прийняття робіт №ОУ-0000210 та №ОУ-0000211 відповідно та виставленими позивачем рахунками-фактурами.

Таким чином розмір основної заборгованості відповідача складає 5775,26 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На підставі ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Ст. 902 ЦК України передбачено,що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до ст. 903 ЦК України передбачено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав. Належних доказів погашення заборгованості станом на час вирішення спору відповідачем суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу за надання послуг у розмірі 5775,26 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 346,52 грн., інфляційні втрати у сумі 10 075,32 грн.; пеню у розмірі 3615,95 грн. за період 24.09.2013 р. по 23.09.2015 р.та 7% штрафу у розмірі 404,27 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки факт прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання встановлений судом та по суті відповідачем є не спростованим, вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу, 3% річних, інфляційних втрат та 7 % штрафу є правомірними.

Щодо стягнення пені слід зазначити, що позивачем зазначається розрахунок заборгованості з 24.09.2013 р. по 23.09.2015 р.

За здійсненим судом перерахунком, сума пені, що підлягає стягненню з відповідача, за здійсненим судом перерахунком становить: 188,21 грн. (183 дня), тобто період з 24.09.2013 р., як заявляє сам позивач по 24.03.2013 р. відповідно до п. 6 ст. 232 ГПК України (нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) та розраховується за формулою 5775,26 грн./100%*6,5/365*183=188,21 грн..

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 5775,26 грн., індексу інфляції у розмірі - 10 075,32 грн 3% річних 346,52 грн. та 7 % штрафу 404,27 грн. за договором № 01/08-13 від 12.08.2013 р. про складське зберігання зерна такими, що підлягають задоволенню.

Позовні вимоги в частині стягнення пені задовольнити частково.

У звязку з частковим задоволенням позову, судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.1, 2, 11,15, 24, 22, 28, 31 Цивільного кодексу України ,33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Східна зернова група», м. Словянськ задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Східна зернова група», м. Словянськ на користь Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», м. Київ задовільнити в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 5775,26 грн (пеню у сумі- 188,21 грн.; інфляційні втрати у сумі 10 075,32 грн.; 3% річних у сумі- 346,52 грн., 7 % річних- 404,27 грн) та судові витрати у розмірі 1218,00 грн.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (складання).

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 01.12.2015 р.

Повне рішення складено 04.12 2015 р.

Суддя М.Ю. Мальцев