ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2015 року Справа № 904/7917/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Джихур О.В., Дмитренко Г.К. (зміна складу колегії суддів на підставі розпорядження в.о. голови суду від 09.12.2015р.)

при секретарі: Ситниковій М.Ю.

Представники сторін:

позивача ОСОБА_1, дов. № б/н від 18.05.2015р.;

відповідача/1 не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.73);

відповідача/2 не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.74-76);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ковельмолоко», м.Ковель Волинської області

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2015 року по справі № 904/7917/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тотал», м.Дніпропетровськ

до відповідача/1 - Публічного акціонерного товариства «Ковельмолоко», м.Ковель Волинської області

відповідача/2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер-2006», м.Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення 54 517,99 грн.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2015 року у справі № 904/7917/15 (суддя Бєлік В.Г.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тотал», м.Дніпропетровськ до відповідача/1 Публічного акціонерного товариства «Ковельмолоко», м.Ковель Волинської області, відповідача/2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер-2006», м.Павлоград Дніпропетровської області про стягнення 54 517,99 грн. позов було задоволено частково, стягнуто з відповідача/1 на користь позивача 34 832,02 грн. основного боргу, 4463,60 грн. пені, 13 591,60 грн. інфляційних втрат, 629,73 грн. 3% річних та 1793,45 грн. судового збору, в решті позову відмовлено; в задоволенні позовних вимог до відповідача-2 - відмовлено (а.с.56-59).

Рішення господарського суду Дніпропетровської області в частині задоволення позову мотивовано фактом неналежного виконання відповідачем/1 своїх договірних зобовязань по повній та своєчасній оплаті поставленого товару, в частині відмови в позові невірним розрахунком позивачем пені та 3% річних, в частині відмови в позові до відповідача-2 - пропуском позивачем строку звернення з позовом до поручителя; в якості норм матеріального права господарський суд послався на ст.ст. 193, 199 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 530, 546, 553, 554, 559, 610, 625, 655, 692, 712 ЦК України.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням місцевого господарського суду, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся відповідач/1 ПАТ «Ковельмолоко» м.Ковель Волинської області, посилається на порушення норм процесуального права, на неповне з`ясування обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, зокрема:

- скаржник не погоджується з господарським судом в частині стягнення 13 591,60 грн. інфляційних нарахувань, оскільки, на його думку, позивачем ці розрахунки завищені інфляційні втрати за кожен місяць нараховувались на заборгованість та інфляційні втрати попередніх місяців, що суперечить методиці розрахунків інфляційних, викладеній в листі Верховного Суду України від 03.04.1997р. № 62-97р.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечував, посилався на відповідність оскаржуваного рішення вимогам закону, матеріалам, обставинам справи, зазначаючи, що господарським судом був перевірений розрахунок позивача щодо інфляційних нарахувань, який здійснений саме у відповідності до листа Верховного суду України від 03.04.1997р. № 62-97р; сума боргу з урахуванням індексу інфляції розрахована по 5 накладним, лише по одній з яких відповідач-1 частково сплатив заборгованість та яка була врахована при здійсненні розрахунку; під час розгляду справи в суді першої інстанції та в якості додатку до апеляційної скарги відповідачем-1 не надано свого контррозрахунку інфляційних нарахувань, скаржник просить скасувати в цій частині рішення, не надаючи при цьому будь-яких доказів.

Відповідач/2 ТОВ «Лідер-2006» відзив на апеляційну скаргу не надав, правом, передбаченим ст..96 ГПК України, не скористався, як не скористався правом участі в судовому засідання, передбаченому ст.22 ГПК України; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази (а.с.74-76).

Скаржник по справі ПАТ «Ковельмолоко» м.Ковель правом участі в судовому засіданні, передбаченому ст..22 ГПК України, не скористався; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.73 поштове повідомлення про вручення ухвали суду апеляційної інстанції).

Враховуючи, що скаржника було належним чином сповіщено про час та місце судового засідання, колегія суддів вирішила розглянути справу в цьому судовому засіданні за наявними матеріалами справи (ст.ст.75, 99 ГПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду Дніпропетровської області, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2010р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тотал», м.Дніпропетровськ («постачальник» за договором, позивач по справі) та Відкритим акціонерним товариством «Ковельмолоко» м.Ковель Волинської області (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Ковельмолоко)(покупець за договором, відповідач/1 по справі, скаржник) був укладений договір поставки № 0101/10-4В, відповідно до предмету якого «постачальник» зобов`язався передати у власність «покупцю» товар, а «покупець» зобовязався прийняти та оплатити його на умовах цього договору (п.п.1.1 р.1 договору (а.с.15)).

Згідно з п.п.1.2-1.5 р.1 договору виробник товару ТОВ «Тотал»; найменування товару, що поставляється: наповнювачі смакові, плодово-ягідні, плодово-овочеві в асортименті; найменування, асортимент, кількість, одиниця виміру, ціна, сума та ціна товару вказується сторонами у видаткових накладних, а також може бути вказана в додатках до цього договору; місце знаходження товару: склад постачальника в м. Дніпропетровську, вул. Героїв Сталінграда, 139.

Відповідно до п.п.2.2.1-2.2.3 п.2.2 розділу 2 договору «покупець» приймає на себе наступні зобов`язання: прийняти товар у відповідності з накладними, а також інші документи на товар; зберігати товар згідно з умовами зберігання на даний вид товару; оплатити товар згідно з п.3.3 цього договору.

Пунктами 3.1-3.5 розділу 3 договору сторони визначили, що ціни на товар, що поставляється, встановлюються у національній валюті України (гривнях) і вказуються у видаткових накладних згідно додатку до цього договору; загальна вартість договору складається із ціни всіх поставок за даним договором; «покупець» зобов'язується оплатити «постачальнику» повну вартість отриманого товару (конкретної партії товару) протягом 60 (шестидесяти) календарних днів з дати отримання цього товару (конкретної партії товару); датою отримання товару (його конкретної партії) вважається дата виписки товарної накладної на цей товар (партію товару); у випадку прострочення «покупцем» платежу за раніше отриманий ним від «постачальника» товар (партію товару), оплата за даним договором, що надходить від «покупця», незалежно від зазначеного в платіжних документах призначення платежу, вважається оплатою за раніше отриманий «покупцем» товар (партію товару); оплата за товар здійснюється «покупцем» шляхом банківського переводу на поточний рахунок «постачальника» у межах строку, зазначеного у п. 3.3. даного договору; моментом оплати вважається дата надходження коштів на поточний рахунок «постачальника».

Пунктом 3.9 р.3 договору сторони передбачили. Що при порушенні «покупцем» терміну оплати товару на термін понад 30 календарних днів «постачальник» має право перейти на розрахунки з «покупцем», що передбачають 100% попередню оплату замовленої партії товару без оформлення додаткової угоди.

Пунктами 4.1, 4.2, 4.6 розділу 4 договору сторони домовились, що поставка згідно кількості та асортименту товару узгоджується ними у кожному окремому випадку та формується на підставі замовлення «покупця»; поставка товару здійснюється «постачальником» за попередньою заявкою «покупця» не менше ніж за 15 (пятнадцять) банківських днів до бажаної дати відвантаження, в якій зазначається назва, асортимент, кількість, якість; заявка передається в зручній для сторін формі (письмово або усно); право власності на товар переходить від «постачальника» до «покупця» при передачі товару, що засвідчується видатковою накладною, підписаною вповноваженими представниками сторін.

Пунктом 6.2 р.6 договору поставки, з урахуванням протоколу розбіжностей (а.с.16), передбачено, що у випадку несвоєчасного або неповного перерахування коштів відповідно до п.3.3. даного договору, «покупець» сплачує «постачальнику» пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в день постачання, від простроченої суми за кожний прострочений день.

Пунктом 1.6 р.1 договору встановлений термін дії договору з моменту підписання до повного виконання зобов`язань сторонами.

З метою забезпечення виконання відповідачем/1 ПАТ «Ковельмолоко» умов договору, 05.01.2010р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лідер-2006» м.Павлоград Дніпропетровської області («поручитель» за договором, відповідач/2 по справі) та ТОВ «Тотал» м.Дніпропетровськ («кредитор» за договором, позивач по справі) був укладений договір поруки № 0101/10-4В/П, відповідно до якого «поручитель» поручається перед «кредитором» за виконання грошових зобов`язань ВАТ «Ковельмолоко» (правонаступником якого є ПАТ «Ковельмолоко») («боржник» за договором, відповідач/1 по справі, скаржник), які можуть виникнути за договором поставки № 01012/10-4В від 01.01.2010р., укладеному між «кредитором» та «боржником» («основним договором»); «поручитель» відповідає перед «кредитором» за виконання грошових зобов`язань «боржником» за основним договором в сумі, що дорівнює 1000 грн., без відшкодування «кредитору» збитків, процентів за користування товарним кредитом, у разі, якщо він передбачений, та сплати відповідних штрафних санкцій за «основним договором» (п.1.1, 2.1, 3.1 договору поруки (а.с.29)).

Пунктом 4.1 р. 4 договору поруки сторони погодили, що «поручитель» зобов`язаний у разі порушення «боржником» обов`язку за «основним договором», що передбачений п.2.1 цього договору, виконати частину прострочених грошових зобов`язань «боржника» перед «кредитором», в межах суми, передбаченої п.3.1 договору, на підставі письмової вимоги «кредитора» в дводенний строк, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок «кредитора».

Пунктом 5.1 р.5 договору поруки визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до моменту припинення поруки, визначених ст.559 ЦК України.

Докази визнання недійсними, розірвання, внесення будь-яких змін в встановленому законом порядку до договору поставки № 0101/10-4В від 01.01.2010р., договору поруки № 0101/10-4В/П від 05.01.2010р., відсутні в матеріалах справи, не надавались сторонами, зокрема, і скаржником в ході розгляду справи в судах обох інстанцій відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України.

На виконання умов договору позивачем в період з 23.10.2014р. по 03.12.2014р. був поставлений відповідачу/1 товар наповнювачі в асортименті, згідно видаткових накладних № РН-0003339, № РН-0003476, № РН-0003556, № РН-0003674, № РН-0003802, на підставі довіреностей відповідача-1 № КМЗД0000395 від 16.10.2014р., № КМЗД0000435 від 03.12.2014р., на загальну суму 37 490,62 грн. (а.с.17-23). Зазначені накладні підписані представником відповідача-1 без будь-яких зауважень щодо якості, кількості, вартості товару.

Відповідач/1 по справі ПАТ «Ковельмолоко» м.Ковель Волинської області - свої договірні зобов`язання по оплаті поставленого товару виконав частково на суму 1658,60 грн., як зазначає позивач, внаслідок чого у відповідача-1 утворилась заборгованість в розмірі 35832,02 грн.

30.11.2014р. між сторонами було підписано акт звірки взаєморозрахунків, згідно якого відповідач-1 мав заборгованість перед позивачем в розмірі 69827,89 грн., з яких 24 654,82 грн. за накладними № РН-0003476, РН-0003556, № РН-0003674 (а.с.24).

В матеріалах справи містяться докази звернення позивача до відповідача-1 з претензією про оплату заборгованості, яку отримано ПАТ «Ковельмолоко» 17.08.2015р. (а.с.53). Відповідач-1 на претензію не відповів, суму заборгованості не сплатив. Зазначені обставини і стали підставою звернення позивача до господарського суду з позовом (а.с.3-7).

11.08.2015р. листом № 13.02/15 позивач звернувся до відповідача/2 («поручителя») з претензією про оплату договірної частини боргу 1000 грн.(а.с.30). Зазначену претензію 12.08.2015р. отримано відповідачем-2 нарочно, що підтверджується відміткою на звороті.

Відповідач/2 відповіді на зазначену претензію не надав, частину суми основної заборгованості 1000 грн. не сплатив, що стало підставою звернення позивача з позовом до господарського суду також і у відношенні нього (а.с.3-7).

17.09.2015р. до господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив відповідача-2 на позовну заяву, в якому ТОВ «Лідер-2006» визнало грошове зобов`язання в розмірі 1000 грн. перед позивачем за умови порушення відповідачем-1 своїх договірних зобов`язань за договором поставки (а.с.44).

Згідно з частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 ЦК України встановлено обовязок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України регламентовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України регламентовано, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником; порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки; у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя; якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Враховуючи, що товар був отриманий відповідачем без будь-яких зауважень, його вартість оплачена лише частково, докази протилежного матеріали справи не містять, відповідно до договору строк оплати товару відстрочено на 60 календарних днів, тобто оплати мали бути здійснені не пізніше 22.12.2014р., 02.01.2015р., 09.01.2015р., 20.01.2015р. та 01.02.2015р. (відповідно), відповідач/1 за товар не розрахувався, то господарським судом правомірно задоволено позов в частині стягнення 38 832,02 грн. суми боргу з відповідача/1 на користь позивача.

Крім того, оскільки факт прострочення в оплаті мав місце, розрахунок пені не спростовано відповідачем/1, контррозрахунок відсутній, то позовні вимоги в частині стягнення цієї суми також є обґрунтованими в розмірі 4463,60 грн. пені (з 23.12.2014р. по 01.08.2015р. згідно розрахунку позивача (а.с.12)).

Також господарським судом здійснено правильний перерахунок 3% річних (за період з 23.12.2014р. по 12.08.2015р.) та інфляційних нарахувань за січень-липень 2015 року, з урахуванням методики розрахунку, викладеній в листі Верховного Суду України від 03.04.1997р. № 62-97р та стягнено з відповідача-1 на користь позивача 629,73 грн. 3% річних та 13 591,60 грн. суми боргу з урахуванням індексу інфляції.

Також колегія суддів зазначає, що господарським судом обґрунтовано відмовлено в позові до відповідача-2 ТОВ «Лідер-2006» м.Павлоград, як «поручителя», за виконання ПАТ «Ковельмолоко» своїх договірних зобов`язань за договором поставки, оскільки строк виконання основного зобовязання настав 02.02.2015 р. (за останньою видатковою накладною), строк припинення поруки в договорі поруки не встановлений, позивач звернувся до відповідача-2 з вимогою про оплату частини боргу з порушенням строків, передбачених ч.4 ст.559 ЦК України (12.08.2015р.), отже, порука є припиненою в силу закону.

Щодо доводів скаржника про невірний розрахунок позивачем суми боргу з урахуванням індексу інфляції, то вони спростовані матеріалами справи, перевіркою розрахунку господарського суду, зробленого судом апеляційної інстанції та в зв`язку з відсутністю обґрунтованого контррозрахунку.

За цих обставин колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні господарського суду від 29.10.2015р. відповідають вимогам закону, матеріалам, обставинам справи, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не можуть бути підставами скасування або зміни постановленого судового рішення, правові підстави задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ковельмолоко» м.Ковель Волинської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2015 року у справі № 904/7917/15 - залишити без змін.

Справу повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 11.12.2015 року.

Головуючий суддя О.М. Виноградник

Суддя О.В. Джихур

Суддя Г.К. Дмитренко